Справа № 649/744/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого Мамаєва В.А.

за участю секретаря судового засідання Шишки Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до дочірнього підприємства "Миколаївське" приватного акціонерного товариства "Украгротехніка" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 березня 2016 року він працював головним агрономом на ДП «Миколаївське». Наказом директора від 07 вересня 2016 року його було звільнено із роботи згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин). Вважає, що звільнення його з роботи здійснене за ініціативою роботодавця є незаконним із наступних підстав. Як йому стало відомо з усних пояснень керівництва відповідача, його було звільнено з роботи у зв'язку із тим, що він не перебував на роботі. При прийнятті на роботу йому не було визначено конкретного робочого місця (кабінету, кімнати і т.п.). Згідно із посадовою інструкцією головного агронома та характером його роботи, він не мав ні можливості, ні права сидіти на одному певному місці. Якісне виконання ним посадових обов'язків вимагало від нього постійного пересування по території та землях відповідача, які знаходяться у його користуванні. ОСОБА_4 у дні його відсутності на території підприємства, він їздив по полях з метою контролю за своєчасністю та якістю проведення осінньо-польових робіт. І вказані факти можуть підтвердити свідки. Видаючи наказ про звільнення керівництво не затребувало у нього письмових пояснень, як того вимагає КЗпП України, не дослідило фактів знаходження його на полях підприємства, а прийняло незаконне рішення про його звільнення за прогул. Крім того, відповідачем у день звільнення не видано йому копію наказу про звільнення та довідку про його заробітну плату, яку надали лише 29.09.2016 року. Таким чином, він з поважних причин пропустив строк на оскарження його звільнення з роботи. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням порушення вимог закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Таким чином, відповідач зобов'язаний поновити його на роботі та виплатити середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати звільнення по день звернення до суду. Згідно з п.2 порядку обчислення середньої заробітної плати постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100 середній заробіток за час вимушеного прогулу у період з 08.09.2016 року по 26.10.2016 року становить 15452 грн. 68 коп. Позивач просить суд поновити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, на посаді головного агронома дочірнього підприємства «Миколаївське» приватного акціонерного товариства «Украгротехніка»; стягнути з дочірнього підприємства «Миколаївське» приватного акціонерного товариства «Украгротехніка» на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, 15452 грн. 68 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Представник позивача ОСОБА_1 22.02.2017 року надав заяву про зміну розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 10310 грн.11 коп. за період з 08.09.2016 року по 27.10.2016 року та задовольнити вимогу про поновлення на роботі.

Позивач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов підтримав та пояснив наступне, що 01.09.2016 року зранку він був у школі, а після обіду зустрічався по роботі з представником «Батьківщина». З 15 год.00 хв. залишився вдома без дозволу директора, щоб тюкувати собі сіно. Тюкувати сіно йому допомагали ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 02.09.2016 року він дав наряд працівникам, їздив по полям, обслідував посіви сорго. 03.09.2016 року залишився вдома без дозволу директора, оскільки у нього був радикуліт, але до лікаря не звертався. 05.09.2016 року вранці дав наряд на роботи вивіз працівників на поле, поїхав придбав запчастини на бензокосу, вказівок від директора на це не було, кошти під звіт на придбання цієї запчастини не надавали. Таке рішення він прийняв самостійно. В 14 год. 00 год. на роботу не вийшов, бо у нього був день народження. У директора він не запитував дозволу щоб залишитися вдома. 06.09.2016 року купував запчастини на трактор, що належить ТОВ «Батьківщина, але використовується ДП «Миколаївське», приніс рахунок до бухгалтерії. Також перевозив борошно, яке належить ТОВ «Батьківщина» і лежало в складі ДП «Миколаївське». 07.09.2016 р. директор ОСОБА_2 сказав йому або писати заяву про звільнення за власним бажанням, або він його звільнить за прогули. В цей же день його звільнили за прогули, письмові пояснення у нього не відбирали. 28.10.2016 р. він влаштувався на роботу до ТОВ «Батьківщина».

Представник позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 підтримав і просить його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що вимоги позивача вважає незаконними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач працює головним агрономом в ДП «Миколаївське» ПрАТ «Украгротехніка» і у вказаний періоди був відсутній на робочому місці без поважних причин, про що було складено відповідні акти. Про свою відсутність позивач його не повідомляв, на телефонні дзвінки не відповідав, тому було прийнято рішення звільнити позивача за прогули на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Так, 01.09.2016 р. позивач з 14 год. 00 хв. і до 17 год. 00 хв. на роботу не вийшов, а тюкував собі додому сіно. Позивач не просив дозволу залишитися вдома. 02.09.2016 р. вранці позивач був на роботі, а потім був відсутній. Цього дня позивач повинен був присутнім при обмірах землі, але його не було і він не міг додзвонитися та знайти позивача, тому особисто їздив на поле, щоб бути присутнім при обмірах. 03.09.2016 р. позивач на роботу не вийшов і дозволу залишитися вдома не питав. 05.09.2016 р. позивач вранці був на роботі, а потім був відсутній без поважних причин, а з 14 год. 00 хв. без дозволу залишився вдома, як потім пояснив працівникам, що у нього був день народження 06.09.2016 року позивача також не було на роботі без поважних причин. Позивач стверджує, що цього дня купував запчастини на трактор ТОВ «Батьківщина», який використовується ДП «Миколаївське», але ДП «Миколаївське» не укладало договору оренди транспортних засобів з ТОВ «Батьківщина». А позивач без його дозволу самостійно прийняв рішення і дозволив працівникові ДП «Миколаївське» ОСОБА_5 користуватися трактором іншого підприємства. Також позивач вказує, що в другій половині дня возив муку ТОВ «Батьківщина», але він не дав йому розпорядження це робити. Тому вранці 07.09.2016 р. він коли побачив позивача, то запитав де той працює - у ДП «Миколаївське» чи ТОВ «Батьківщина» і сказав надати письмові пояснення за прогули без поважних причин, але позивач відмовився. Тому ним було винесено наказ про звільнення ОСОБА_3 за п. 4 ст. 40 КЗпП України. Просить відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем визнано, що він перебуваючи на посаді головного агронома у ДП «Миколаївське» ПрАТ «Украгротехніка» (надалі ДП «Миколаївське» або Відповідач) 01.09.2016 р. з 15 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв., 03.09.2016 року з 08:00 год. по 13:00 год. та 05.09.2016 року з 14:00 год. по 17:00 год. був відсутній на роботі без поважних причин, а тому вказані обставини доказуванню не підлягають відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України.

Судом встановлено, що з 01.03.2016 року позивач прийнятий на роботу до ДП «Миколаївське» головним агрономом, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача серії УКР № 1938429 року від 02.04.1994 року та випискою із наказу № 9 від 01.03.2016 р. по ДП «Миколаївське».

07.09.2016 року Відповідач звільнив позивача з роботи у звязку з прогулами без поважних причин на підставі п.4. ст. 40 КзпП України, що підтверджується записом в трудовій книжці позивача серії УКР № 1938429 року від 02.04.1994 року та випискою із наказу № 42 від 07.09.2016 р. по ДП «Миколаївське».

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвано власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (в тому числі у зв'язку із самовільним використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів).

Згідно п. 5.2-5.4 Колективного договору ДП «Миколаївське» 2016 року на підприємстві встановлюється шестиденний робочий тиждень з наступним режимом роботи, що зобовязуються виконувати всі працівники: початок роботи 08:00 год.; закінчення роботи о 17:00 год.; обідня перерва з 12:00 год. до 14:00 год.; в суботу: початок роботи з 08:00 год.; кінець роботи о 13:00 год.; вихідний день неділя. На період польових робіт наказом директора встановлюється 10-12 годинний робочий день. Напередодні святкових і неробочих днів тривалість роботи працівників скорочується на 1 годину. Адміністрація зобовязується погоджувати з профспілковим комітетом підприємства зміни тривалості робочого часу (тижня). Працівники підприємства повинні бути сповіщені про понаднормову роботу не менше ніж за добу до її початку.

Згідно посадової інструкції головного агронома ДП «Миколаївське», затвердженої 01.03.2016 р., призначення на посаду головного агронома та звільнення з неї здійснюється наказом директора підприємства із дотриманням вимог КЗпП України. Головний агроном підпорядковується безпосередньо директору.

Судом встановлено, що позивач 01.09.2016 р. з 14 год. 00 хв. до 17 год. 00 хв. був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується актом про відсутність працівника на роботі № 1 від 01.09.2016 року, табелем робочого часу по ДП «Миколаївське» за вересень 2016 р., поясненнями представника відповідача ОСОБА_2, поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також частково показаннями позивача та показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про те, що з 15 год.00 хв. вони всі були відсутні на роботі без поважних причин, оскільки тюкували сіно особисто для ОСОБА_3

Судом встановлено, що 02.09.2016 р. з 9 год. 00 хв. до 11:30 год. та з 14 год.00 хв. до 17:год. 00 хв. позивач був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується актом про відсутність працівника на роботі № 2 від 02.09.2016 року, табелем робочого часу по ДП «Миколаївське» за вересень 2016 р., поясненнями представника відповідача ОСОБА_2, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Судом встановлено, що позивач 03.09.2016 р. з 08 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується актом про відсутність працівника на роботі № 3 від 03.09.2016 року, табелем робочого часу по ДП «Миколаївське» за вересень 2016 р., поясненнями представника відповідача ОСОБА_2, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також визнано позивачем.

Судом встановлено, що 05.09.2016 р. з 8 год. 30 хв. до 11:00 год. та з 14 год. 00 хв. до 17 год.00 хв. позивач був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується актом про відсутність працівника на роботі № 5 від 05.09.2016 року, табелем робочого часу по ДП «Миколаївське» за вересень 2016 р., поясненнями представника відповідача ОСОБА_2, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, а також частково поясненнями позивача, який пояснив, що після 14 год. 00 хв. 05.09.2016 р. залишився вдома без дозволу керівництва, оскільки в нього був день народження.

Судом встановлено, що 06.09.2016 р. з 09 год. 00 хв. до 12:00 год. та з 14 год.15 хв. до 17 год. 00 хв. позивач був відсутній на роботі без поважних причин, що підтверджується актом про відсутність працівника на роботі № 6 від 06.09.2016 року, табелем робочого часу по ДП «Миколаївське» за вересень 2016 р., поясненнями представника відповідача ОСОБА_2, показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Суд не бере до уваги як необґрунтовані пояснення позивача про те, що свідок ОСОБА_4 може підтвердити його присутність на роботі 02.09.2016 р., оскільки згідно табелю робочого часу за вересень 2016 р. по ДП «Миколаївське» ОСОБА_4 був відсутній на роботі, що підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_9, а сам ОСОБА_4 не пам»ятає чи був він на роботі в цей день. Також усі свідки: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були відсутні на роботі 03.09.2016 р. без поважних причин, що визнано самими свідками та підтверджується табелем робочого часу за вересень 2016 р. по ДП «Миколаївське», а також показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та поясненнями представника відповідача ОСОБА_2

Показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, що позивач вранці 02.09.2016 р. дав їм наряд на роботу, а свідів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4- про те, що позивач вранці 05 та 06.09.2016 р. позивач дав їм наряд на роботу і інколи їх навідував (ці працівники працюють за трудовою угодою і працювали 03.09.2016 р.- 7 годин, 05.09.2017 р. 5 годин, 06.09.2016 р. 2 год. 30 хв.), узгоджується із показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, табелем робочого часу за вересень 2016 р. по ДП «Миколаївське», та актами про відсутність працівника на роботі № 2, №5, №6, оскільки ОСОБА_3 02.09.2016 р. був на роботі з 8 год. 00 хв. до 9 год. 00 хв. та з 11 год. 30 хв. до 12 год. 00 хв.; 05.09.2016 р. з 8 год. 00 хв. до 8 год. 30 хв., з 11 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; 06.09.2016 р. з 8 год. 00 хв. до 9 год. 00 хв. з 14 год. 00 хв. до 14 год. 15 хв. Тому показання свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в цій частині жодним чином не підтверджують, що позивач був на роботі протягом іншого проміжку робочого часу, встановленого колективним договором Відповідача.

Також суд не бере до уваги як необґрунтовані пояснення позивача про те, що відповідач у порушення вимог ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення не взяв у нього письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни, оскільки ці обставини спростовуються поясненнями представника відповідача ОСОБА_2 та показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які вказали, що ОСОБА_3 відмовився надавати письмові пояснення щодо прогулів без поважних причин.

Таким чином, позивач 02.09.2016 р., 03.09.2016 р., 05.09.2016 р. та 06.09.2016 р. був відсутній на роботі без поважних причин сумарно понад 3 годин протягом робочого дня, відмовився надавати Відповідачеві письмові пояснення щодо порушення трудової дисципліни, а отже Відповідач на законних підставах і з дотриманням порядку застосування дисциплінарного стягнення, передбаченого ст. 149 КЗпП України прийняв рішення про звільнення позивача на підставі п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з прогулом без поважних причин. Враховуючи, що позивач звільнений з роботи на законних підставах і відсутні підстави для поновлення його на роботі, то відсутні і правові підстави, передбачені ч.2 ст. 235 КЗпП України для задоволення вимоги позивача щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, якими позивач обґрунтовував цю позовну вимогу, а тому у задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-216 ЦПК України, на підставі ст. 40 КЗпП України суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_3 до дочірнього підприємства "Миколаївське" приватного акціонерного товариства "Украгротехніка" про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Великолепетиський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

КОПІЯ ВІРНА:

Суддя В.А. Мамаєв

ОСОБА_10 Шишка