Провадження № 2/317/333/2017
Справа № 317/43/17
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 січня 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Запорізького районного суду Запорізької області Сакоян Д.І., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як опікуна неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 як опікуна неповнолітньої ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як опікуна неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 як опікуна неповнолітньої ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Зазначений позов підлягає залишенню без руху в порядку ч. 1 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Загальні вимоги до позовної заяви встановлені статтею 119 ЦПК України. Недотримання позивачем цих вимог є підставою для залишення такої позовної заяви без руху.

Згідно ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

У вступній частині позову позивачі вказують відповідача - ОСОБА_9, яка, на переконання позивачів, має діяти від себе особисто, та як опікун неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Також у вступній частині позову позивачі вказують відповідача - ОСОБА_7, яка, на переконання позивачів, має діяти від себе особисто, та як опікун неповнолітньої ОСОБА_8.

Разом з тим, у прохальній частині позову позивачі висувають вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 права користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Таким чином, позивачі висувають вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, тобто осіб, які виходячи зі змісту позову не є відповідачами.

Крім того, вказуючи у вступній частині позову, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 мають діяти від себе особисто та як опікуни неповнолітніх дітей, позивачі, всупереч приписам ст. 39 ЦПК України, яка декларує, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом, замість законних представників малолітньої особи, самостійно визначають осіб, що мають діяти в інтересах дітей, що Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено.

Також позивачі не враховують, що статтею 27-1 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи, крім прав та обов'язків, визначених статтею 27 цього Кодексу, малолітня або неповнолітня особа має також такі процесуальні права:

- безпосередньо або через представника чи законного представника висловлювати свою думку та отримувати його допомогу у висловленні такої думки;

- отримувати через представника чи законного представника інформацію про судовий розгляд;

- здійснювати інші процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, передбачені міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Суд роз'яснює малолітній або неповнолітній особі її права та можливі наслідки дій її представника чи законного представника, у разі якщо цього потребують інтереси цієї особи і за віком та станом здоров'я вона може усвідомити їх значення.

Отже, малолітня, неповнолітня особи можуть бути учасниками цивільного провадження, у тому числі відповідачем у справі, а тому позивачам слід уточнити позов з урахуванням даних обставин.

Також позивачам належить усунути й інші недоліки.

Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що діяла на час звернення до суду, розмір судового збору з позовних заяв немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У позові позивачі просять позбавити права користування житловим приміщенням шістьох осіб, тобто заявили шість немайнових вимог, відтак кожному з позивачів окремим платіжним документом слід було сплатити за вимоги немайнового характеру: 551,20 грн.*6 = 3307,20 грн.

Наразі до позову додано квитанцію про сплату ОСОБА_2 судового збору в сумі 551,20 грн. При перевірці сплати судового збору за наданою квитанцією № ПН3736 від 02.12.2016 р. на суму 551,20 грн., станом на 06.01.2017 р. виявлено відсутність зарахування зазначеної суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, даний документ не є належним доказом сплати судового збору, а тому позивачу ОСОБА_2 слід надати документ про сплату судового збору або підтвердження зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за квитанцією № ПН3736 від 02.12.2016 р. на суму 551,20 грн.

Таким чином, позивачу ОСОБА_2, за умови зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за квитанцією № ПН3736 від 02.12.2016 р. на суму 551,20 грн., слід доплатити судовий збір у сумі 2756,00 грн. та надати суду оригінал документа, що підтверджує факт сплати судового збору у визначеному розмірі. У разі ненадання доказів щодо зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за квитанцією № ПН3736 від 02.12.2016 р. на суму 551,20 грн., позивачу ОСОБА_2 слід сплатити судовий збір у сумі 3307,20 грн.

Позивачу ОСОБА_1 слід сплатити окремим платіжним документом судовий збір у сумі 3307,20 грн. та надати суду оригінал документа, що підтверджує факт сплати судового збору у визначеному розмірі.

Крім того, у порушення приписів ч. 1 ст. 120 ЦПК України, позивачі додали до позову лише 5 копій позову та додатків, заявивши вимоги до шести відповідачів. Таким чином, позивачам слід надати ще одну копію позову з додатками.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЦПК України, подання до суду позовної заяви, яка не відповідає вимогам, встановленим законом, є підставою для залишення цієї позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення її недоліків. Цей строк не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 119-121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_3 як опікуна неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7 як опікуна неповнолітньої ОСОБА_8, третя особа - Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області про позбавлення права користування житловим приміщенням - залишити без руху.

Запропонувати позивачам усунути зазначені вище недоліки протягом трьох днів з моменту отримання даної ухвали та роз'яснити, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.І. Сакоян