Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Справа № 209/1968/16-ц
Провадження № 2/209/54/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Бойко Н.Є

за участі представника позивача- Гончаренко О.В.

представника відповідача - адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розписками ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_2, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача суму боргу, яка становить 451800 грн. , сплачену суму судового збору 4518 грн. та 275 грн. 60 коп.

В обґрунтування позову вказала, що 04 червня 2014 року позивач ОСОБА_2 під розписку позичив відповідачам: ОСОБА_3 та його дружині, ОСОБА_4 гроші в розмірі 5000,00 доларів США, еквівалентних 125 500 грн. строком до 04 червня 2015 року.

Пізніше, 24 червня 2014 року ОСОБА_2 за проханням відповідачів, під розписку позичив їм гроші у розмірі 7 000 доларів США, еквівалентних на сьогоднішній день 175 700 грн. строком до 15 червня 2015 року.

В січні 2014 року під розписку відповідачам ОСОБА_2 позичив 6000.00 доларів США , еквівалентних 150 600 грн. строком до 15 січня 2015 року.

Таким чином ОСОБА_2 на розвиток їхнього бізнесу було позичено 18 000,00 доларів США, що становить 451 800 грн.

Строки повернення минули, борг не повертається, відповідачі лише обіцяють повернути, але ніяких дій щодо поверненню грошей ними не приймаються.

До сьогоднішнього часу відповідачі ухиляються від повернення суми боргу, чим порушують взяті на себе зобов'язання.

24.10.2016 року представником позивача надано уточнену позовну заяву, відповідно до якої позивач уточнив свої вимоги , на підставі того, що відповідачкою ОСОБА_4 до подання позову було сплачено 1200 доларів США, що в еквіваленті складає 30120 грн., та просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь суму боргу , яка складає 421680 грн., сплачену суму судового збору 4518 грн. та 275 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_5, яка діє на підставі довіреності від 26.05.2016 року, підтримала обставини, викладені в позовній заяві. Просить задовольнити вимоги позивача повністю.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_1 , яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 01.09.2016 року позовні вимоги щодо солідарного стягнення боргу за розписками не визнала, надала заперечення, відповідно до яких вказала, що позовна заява не містить посилання на норми права, якими позивач обґрунтовує саме солідарне стягнення боргу з відповідачів.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

В даному випадку договорами позики не встановлена солідарна відповідальність відповідачів. Зі змісту розписок на 7000 доларів США та 5000 доларів США вбачається, що позичальником був саме ОСОБА_3, а на відповідачку ОСОБА_4 не покладається обовязок їх виконання.

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Отже, зі змісту вищезазначених розписок вбачається надання ОСОБА_4 як дружиною згоди на укладення договорів позики саме ОСОБА_3, що не покладає на неї солідарного обовязку з позичальником щодо повернення коштів.

Більш того, матеріали справи не містять ніяких доказів, що отримані кошти ОСОБА_3 за розписками на суму 7000 доларів США та 5000 були витрачені в інтересах сімї, а одержане за договором використано на її потреби.

Даної правової позиції дотримується і Верховний суд України у постанові від 20.02.2013р. у справі № 163 цс12, який в своєму рішенні вказав: «Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби.

Просить відмовити у позові.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився. Належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через засоби масової інформації. (а.с.97,98)

Суд, вислухав представника позивача, представника відповідача ОСОБА_4, дослідив письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню по наступним підставам.

Згідно статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Саме такий висновок Верховного Суду України містяться у його постановах № 6-63цс13 від 18 вересня 2013 року і № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року і має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні відповідних норм права.

Як вбачається з розписки від 04.06.2014 року , відповідач ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 у борг 5 (п'ять) тисяч доларів США строком до 04.06.2015 року, про що поставили підпис Римар та його дружина Купрій. (а.с.10)

Відповідно до розписки від 24.06.2014 року , відповідач ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 в борг 7000 доларів США строком до 15.06.2015 року, про що поставили підпис Римар та його дружина Купрій. (а.с.11)

Відповідно до розписки без дати, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 отримали від ОСОБА_2 в борг 6000 доларів США , що еквівалентно 60000 грн., строком до 15.01.2015 року, про що поставили підпис Римар та його дружина Купрій. (а.с.12)

Відповідно до змісту ст. 65 СК України при укладенні договору одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно ч. 2 ст. 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом установлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сімї і одержане за договором використано на її потреби.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленими договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

За таких обставин посилання позивача про те, що отримані відповідачами грошові кошти були витрачені в інтересах сімї , а тому має місце солідарна відповідальність , не підтверджені відповідними доказами.

Факт отримання сумісно грошових коштів у борг відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджений розпискою без дати в сумі 6000 доларів США, що еквівалентно 60000 грн.(а.с.12)

Представником відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні надано розписки позивача ОСОБА_2 про повернення ОСОБА_4 боргу в сумі 1200 доларів США 30120 грн.(а.с.66-68)

Тому суд вважає, що зобов'язання відповідача ОСОБА_4 перед позивачем ОСОБА_2 за борговою розпискою без дати на суму 6000 доларів США виконані повністю і відмовляє у позовних вимогах до відповідача ОСОБА_4

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк(термін).

В ст. 629 ЦК України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу відповідно до розписок в розмірі 421 680 (чотириста двадцять одна тисяча шістсот вісімдесят) грн.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 4216 грн. 80 коп. та витрати за розміщення оголошення у засобах масової інформації у сумі 930 грн., що підтверджені документально. (а.с. 95,96).

Повний текст рішення викладено 10 січня 2017 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526,536,625,1049,1050 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 6,10,11,60,88,209,212-215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за розписками - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1, мешкає за адресою: Дніпропетровська область, м. Кам'янське, б-р Будівельників 30-19 на користь ОСОБА_2 суму боргу за розписками в загальній сумі 421 680 (чотириста двадцять одну тисячу шістсот вісімдесят) грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 4216 ( чотири тисячі двісті шістнадцять ) грн. 80 коп., судові витрати в сумі 930 (дев'ятсот тридцять) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.О. Лобарчук