Справа № 755/7925/16-ц
"23" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.,
позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релінк" про захист прав споживачів,
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
Дослідив в судовому засіданні матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи.
Згідно письмової відповіді Товариства з обмеженою відповідальністю "Релінк" повідомлено, що 15 липня 2015 року було проведено ремонт ноутбука позивача та встановлено гарантійний строк до 13 жовтня 2015 року. Під час ремонту було проведено дефекацію виробу та встановлено пошкодження материнської плати. Товариство з обмеженою відповідальністю "Релінк" неодноразово приймало заходи щодо від ремонтування материнської плати, яка після чергового ремонту не проходила тестування. З позивачем неодноразово в телефонному режимі погоджувалися строки виконання ремонту. В квітні 2016 року було відремонтовано ноутбук позивача та передано йому в робочому стані (а.с.27).
Згідно п. 3.1 Інструкції щодо надання послуг з ремонту побутової радіоелектронної апаратури терміни виконання замовлення узгоджується із замовником і позначаються у договорі (квитанції).
Згідно п. 2.8 Інструкції щодо надання послуг з ремонту побутової радіоелектронної апаратури при розрахунках із замовником без застосування реєстраторів йому видається квитанція за формою № ПО-Р-1, затвердженою наказом Українського союзу об'єднань, підприємств і організацій побутового обслуговування населення від 29 вересня 1995 року № 8 "Про затвердження форм документів суворої звітності та Інструкцій щодо їх використання", зареєстрованим Міністерством юстиції України 25 жовтня 1995 року за № 389/925.
Згідно п. 4 Інструкції щодо надання послуг з ремонту побутової радіоелектронної апаратури замовлення повинно видаватися замовнику з гарантійним документом, у якому зазначається дата видачі замовлення. У разі заміни під час ремонту складових частин, блоків, вузлів і комплектувальних виробів, які мають гарантійні зобов'язання їхнього виготівника, замовникові видається документ, який засвідчує наявність таких зобов'язань.
Позивач просив про стягнення неустойки за затримку усунення недоліків товару за прострочення усунення недоліків товару з врахуванням індексації за період з 02 вересня 2015 року по 27 квітня 2016 року у розмірі 5727,82 грн.
02 березня 2016 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про виплату неустойки за затримку усунення недоліків товару за період з 02 вересня 2015 року по 02 березня 2016 року (а.с.7-8).
Позивачем надано розрахунок неустойки, в якому зазначено затримка усунення недоліків протягом 237 днів за період з 02 вересня 2015 року по 27 квітня 2016 року та вартість ремонтних робіт становить у розмірі 760,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Згідно з ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» при пред'явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред'явлення або за згодою сторін в інший строк. На письмову вимогу споживача на час ремонту йому надається (з доставкою) товар аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації), незалежно від моделі. За кожен день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі 1 % вартості товару.
Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.
Судом перевірено розрахунок неустойки за затримку усунення недоліків за період з 02 вересня 2015 року по 27 квітня 2016 року та встановлено, що неустойка становить у розмірі 5 403,60 грн. (760,00х3%=22,8х237).
Тому вимоги щодо сплати неустойки за затримку усунення недоліків протягом 237 днів за період з 02 вересня 2015 року по 27 квітня 2016 року підлягають задоволенню у сумі 5403,60 грн.
Щодо стягнення неустойки з врахуванням індексу інфляції та стягнення з відповідача трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 103,48 грн. суд вважає таке.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Так, у частині п'ятій статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду.
Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.
Передбачена статтею 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством.
Оскільки дані правовідносини регулюються нормами спеціального законодавства, а саме Законом України «Про захист прав споживачів», суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки з врахуванням індексу інфляції та стягнення з відповідача трьох відсотків річних за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 103,48 грн.
Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.
Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 2 постанови № 4 Пленуми Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику по справах про відшкодування морального (немайнового) шкоди" спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції, у випадках, передбачених нормами цивільного законодавства та іншими законодавчими актами, які встановлюють відповідальність за заподіяння моральної шкоди.
Оскільки позивачем не доведено, що моральну шкоду завдано внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції),суд приходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.
Також позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави штрафу у розмірі 7 600,00 грн.
Згідно ч. 11 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб'єкти господарювання сплачують штраф за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі ста відсотків вартості виконаної роботи (наданої послуги)
Згідно п. 2. Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів відповідно до статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів" на суб'єктів господарської діяльності накладається стягнення у вигляді штрафу, зокрема, за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги - у розмірі 100 відсотків вартості роботи, послуги. Ті самі дії, вчинені щодо групи споживачів, - у розмірі від 1 до 10 відсотків вартості виконаних робіт, наданих послуг за минулий календарний місяць, але не менше п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вказаним положенням також визначено порядок накладення та стягнення штрафів уповноваженими особами Держспоживінспекції та її територіальних органів з суб'єктів господарської діяльності - підприємств, установ, організацій (їх філій, представництв, відділень) незалежно від форми власності, іноземних юридичних осіб (їх філій, представництв, відділень) і фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, що провадять господарську діяльність на території України, за порушення законодавства про захист прав споживачів (п. 1 Положення про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів).
Отже, накладення штрафу за порушення умов договору між споживачем і виконавцем про виконання роботи, надання послуги покладено на уповноважені особи Держспоживінспекції та її територіальні органи.
Тому суд приходить приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7 600,00 грн.
Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Згідно частини 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" позивач звільнений від сплати судового збору.
Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати (6890,00 грн.), а за подання позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.).
У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково у розмірі 5 403,60 грн., судовий збір в розмірі 1 відсотка складає 54,03 грн. (5403,60 грн. х 1 % = 54,03 грн., що є менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати) позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позов майнового характеру у розмірі 551,20 грн.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 551,20 грн. та позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 551,20 грн.
Керуючись Законом України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 11, 625 КЦ України, Положенням про порядок накладення та стягнення штрафів за порушення законодавства про захист прав споживачів, затвердженого постановою № 1177 від 17 серпня 2002 року Кабінету Міністрів України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 218, 223-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Релінк" про захист прав споживачів задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 28 лютого 2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.Є. Арапіна