спр. 336/585/17
пр. 2/336/916/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
6 березня 2017 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про стягнення моральної шкоди, -
Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, за яким зазначає, що він проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виконував бойові завдання в зоні проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської області з 30.08.2014 року по 17.09.2014 року.
При виконанні службового обов`язку в АТО, 17.09.2014 року отримав вогнепальний багатоуламковий перелом обох кісток середньої та нижньої третини правої гомілки з пошкодженням судинно-нервового пучка, розтрощенням, дефектом м`яких тканин, ішемії правої стопи.
17.09.2014 року виконано ПХО рани, фасціотомію правої гомілки, ВКДО правої гомілки по Ілізарову. У зв`язку з розвитком ішемії правої стопи того ж дня виконано ампутацію правої гомілки на рівні верхньої та середньої третини. Направлений на ВЛК для визначення ступеня придатності до військової служби.
Перебував на обстеженні і лікуванні: КУ МЛ швидкої медичної допомоги м. Маріуполь з 17.09.2014 року по 19.09.2014 року; в/ч НОМЕР_2 з 19.09.2014 року по 25.09.2014 рік; ВМКЦ Південного регіону з 25.09.2014 року і по теперішній час.
Згідно довідки до акту огляду МСЕК від 09.02.2015 року позивачу була встановлена 3 група інвалідності з 70 % стійкої втрати професійної працездатності, що є підтвердженням того, що його здоров`я з кожним роком тільки погіршується.
Як вказує позивач, що за кожен відсоток втрати працездатності, відповідач має відшкодувати хоча в один розмір мінімального прожиткового мінімуму для непрацездатної особи, що на сьогоднішній день становить 1247 грн., а загальна сума складає 87 290 грн.
Вказана сума дозволить позивачу хоч якийсь час провести належне лікування та необхідні для продовження на пенсії життя процедури, вести нормальний і повноцінний спосіб життя, підтримувати нормальні життєві зв`язки, реалізувати свої звички та бажання, чого на сьогоднішній день позивач позбавлений, відчуваючи страждання, психологічний дискомфорт, а також позивачу кожного року необхідно лікуватись та проходити медичне обстеження, купувати ліки, знаходитись на лікарняному з постійним доглядом за ним його близькими, проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури.
Після проходження військової служби позивач отримав чисельні захворювання, які турбують його і по сьогоднішній день, стан його здоров`я з кожним роком тільки погіршується, позивача постійно, щоденного турбують головні болі, виникає запаморочення, похитування при ходінні, погіршення пам`яті, зниження слуху, працездатності, порушення сну, нудота, загальний озноб, дискомфорт в області серця, підвищення артеріального тиску, тривога, дратівливість, болі в хребті та ногах.
Крім зазначено, позивач хворіє на невроз, який розвинувся внаслідок сильного перехвалювання під час проходження служби, позивач неодноразово знаходився на лікуванні в неврологічному відділі та психоневрологічному диспансері. Лікування дає позивачу лише тимчасове полегшення, проте, потім знову він відчуває сильний психологічний дискомфорт, страх та тривогу.
У зв`язку з пораненням та захворюваннями, порушено нормальний життєвий стан позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої нормальні життєві функції, звички та бажання. Щоденно позивача турбують головні болі та шум у вухах, які є нестерпними, оскільки знеболювальні ліки допомагають лише на кілька годин, а постійне приймання ліків також негативно впливає на його здоров`я.
Позивач не може вільно пересуватись, після ходіння впродовж 3-4 годин він відчуває сильний, нестерпний головний біль, та після цього має 2-3 дні перебувати у постільному режимі. Всі ці фактори позначились на його сні, за останній рік позивач страждає на безсоння, не спить по 4 дні, потім 1,5-2 години поверхневого сну, і знову 4 дні безсоння на фоні сильних больових відчуттів.
Позивач не може вести повноцінний образ життя, постійно відчуває страждання, психологічний дискомфорт, порушена його душевна рівновага, він відчуває себе втраченою для суспільства та родини людиною, усі ці фактори викликають негативні емоції та переживання.
На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 87 290 гривень.
Статтею 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.
В судовому засіданні представник позивача на позові наполіг, а представник відповідача на позов заперечив, вказуючи на те, що відповідач не має відповідати за позовом, бо позивач постраждав під час АТО, тобто під оперативним управлінням СБУ.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Судом встановлено, що згідно виписки із акту огляду Запорізької медикосоціальної експертної комісії від 09.02.2015 року позивачу була встановлена третя група інвалідності безстроково внаслідок поранення, отриманого під час виконання військової служби.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що позивач є учасником бойових дій, що проходили в зоні проведення АТО на території Донецької та Луганської області, під час чого ним і було отримане 17.09.2014 року поранення - вогнепальний багатоуламковий перелом обох кісток середньої та нижньої третини правої гомілки з пошкодженням судинно-нервового пучка, розтрощенням, дефектом м`яких тканин, ішемії правої стопи.
Згідно із ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а у відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Цивільним кодексом передбачено спеціальні підстави та порядок відповідальності за заподіяну шкоду, зокрема, статтею 1173 Цивільного кодексу України передбачено, відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією або бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, що відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів
Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.
Згідно зі ст. 2 ЦК України держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави.
Відповідно до ст. 170 ЦК України передбачено, що держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції.
Суд, задовольняючи позов, виходить з правового змісту ст. ст. 23, 1167 ЦК України, тобто з наявності визначених законом підстав для відшкодування моральної шкоди.
Ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що відшкодування військовослужбовцям заподіяної моральної і матеріальної шкоди проводиться у встановленому законом порядку.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях.
У позивача третя група інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, що дає змогу зробити висновок про право вимагати відшкодування моральної шкоди.
Визначаючи розмір компенсації моральної шкоди, яка була заподіяна позивачеві внаслідок втрати здоров`я, необхідно врахувати глибину моральних страждань та враховувати принцип розумності та справедливості, суд вважає достатнім розмір відшкодування у 30 000 грн.
У своїх висновках суд виходить з того, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців, встановлює систему їх соціального захисту, зокрема, у разі втрати ними працездатності.
Тобто, військовослужбовці повинні пройти безоплатну психологічну, медико психологічну реабілітацію у відповідних центрах, з відшкодуванням вартості проїзду, забезпечуються путівками для санаторно курортного лікування незалежно від виду пенсії безоплатно, приймаються на обстеження та лікування до військово медичних закладів охорони здоров`я.
Позивач доказів, що він звертався із заявами про отримання санаторнокурортного лікування та реабілітації суду не надав.
Згідно ч. 3 Закону України "Про збройні Сили України» передбачено, що Міністерство Оборони України є центральним органом виконавчої влади і військового управління, у підпорядкуванні якого перебувають Збройні Сили України.
Отже, обов`язок держави відшкодувати позивачу завдану моральну шкоду накладається на Міністерство Оборони України, як на уповноважений орган.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.10.2014 року у справі №3-86гс14, який згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковим для суддів.
На висновок суду не впливають заперечення відповідача, оскільки судом встановлено, що тілесні ушкодження та моральну шкоду, що з ними пов`язана, позивач зазначав саме у зв`язку із проходження військової служби у складі МОУ.
Керуючись ст. ст. 2, 23, 170, 1167 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. 3 Закону України "Про збройні Сили України», ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Міністерства Оборони України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.
Стягнути з Міністерства Оборони України на користь державного бюджету Шевченківського району м. Запоріжжя судовий збір у розмірі 1600 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя П.В. Зарютін