Справа № 570/5376/16-ц
Номер провадження 2/570/454/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

23 лютого 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування вимог заявник зазначає, що 02 травня 2003 року померла його бабця ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається в тому числі з земельної частки (паю), що посвідчено сертифікатом серія РВ №0051619, який виданий 02 серпня 1996 року. Право на земельну ділянку належало бабусі на підставі вказаного сертифікату. За свого життя, а саме 24 січня 2000 року бабця позивача склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4, яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ №0051619, виданий 02 серпня 1996 року, заповіла позивачу, своєму внукові ОСОБА_1. Із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк, позивач не звернувся, оскільки після смерті бабусі фактично прийняв спадщину, у нього знаходиться вся документація на земельну ділянку (пай), він ці пайові землі обробляв (садив і збирав врожаї). В сільській раді йому розяснили, що оскільки документи на земельну часку (пай) знаходяться в нього, то йому їх необхідно переоформити на своє імя. Коли ж він звернувся у органи Держкомзему, то там переоформити на нього Сертифікат на право на земельну ділянку (пай) відмовилися і пояснили, що він мав прийняти спадщину, оформити спадщину в нотконторі, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом, а вже потім переоформляти сертифікат на своє імя. При зверненні до нотконтори позивачу повідомили, що він пропустив строк для прийняття спадщини і порекомендували звернутися до суду.За таких умов позивач просить суд постановити рішення, яким визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач в судовому засіданні підтримав заяву та пояснив про обставини описані вище. Просить задоволити позов який викладений в новій редакції позовної заяви від 06.02.2017 року, згідно якого встановити факт прийняття позивачем спадщини.

Відповідачка ОСОБА_2, згідно до поданої заяви, позов визнає та просить справу розглядати без її участі. Не заперечує проти обставин, що викладені в заяві.

Представник відповідача - Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області не зявився в судове засідання. Згідно до положень ЦПК України про порядок повідомлення особи про час та місце судового засідання відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду даної цивільної справи. Крім того, на веб-сайті суду розміщується список справ, що призначені судом до розгляду, і така інформація є відкритою, загальнодоступною та зрозумілою; і при бажанні відповідач мав можливість отримати інформацію про дату і час розгляду справи. Від сторони не надходили заяви про відкладення розгляду справи чи про слухання справи без його участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні що 02 травня 2003 року померла бабця позивача ОСОБА_3. Позивач постійно доглядав свою бабусю, їздив до неї, допомагав по господарству. Після її смерті відкрилася спадщина.

За свого життя, а саме 24 січня 2000 року бабця позивача склала заповіт, який був посвідчений секретарем виконкому Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області ОСОБА_4, яким сертифікат на право на земельну частку (пай) серія РВ №0051619, виданий 02 серпня 1996 року заповіла позивачу, своєму внукові ОСОБА_1.

Із заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори у встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернувся, оскільки після смерті бабусі фактично прийняв спадщину: у нього знаходиться вся документація на земельну ділянку (пай), він ці землі обробляв (садив і збирав врожаї). Позивач також постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Про дані обставини ствердили свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Оскільки бабця позивача померла в 2003 році, тобто до набрання чинності новим ЦК України, то відповідно до Прикінцевих і перехідних положень нового Кодексу мають діяти норми, які були чинними на час смерті спадкодавця.

Стаття 549 ЦК України (1963 року) визначає, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Так як позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, спадщину він прийняв фактично, від неї не відмовлявся, тому наявні підстави для задоволення заявленого позову про встановлення факту прийняття спадщини.

Як вже зазначалося, дана обставина була підтверджена показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які в судовому засіданні показали, що спадкодавиця ОСОБА_3 постійно проживала з позивачем ОСОБА_1. Позивач піклувався про ОСОБА_3, забезпечував всім необхідним, та здійснив обряд поховання. Позивач обробляв земельні ділянки, що належали спадкодавцю.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно розяснень, що містяться в пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином в ході розгляду справи було встановлено, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_3 спільно проживали, були пов'язані спільним побутом. Тобто позивач постійно проживав з спадкодавцем на час відкриття спадщини, фактично прийняв спадщину та розпоряджається нею.

Приймаючи до уваги, що позивач позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування іншим шляхом, окрім як встановлення у судовому порядку факту прийняття спадщини, суд вважає за можливе задоволити позов.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 217, 218, 225, 226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Заборольської сільської ради Рівненського району Рівненської області про встановлення факту прийняття спадщини - задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець вул. Центральна, буд. 26, с. Забороль Рівненського району Рівненської області) у визначений ЦК України спосіб своєчасно прийняв спадщину після смерті бабусі ОСОБА_3 (померла 02.05.2003 року)

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.

Позивач має право подати апеляційну скаргу на рішення суду до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу (заяву про перегляд заочного рішення) протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.