Справа № 487/6110/16-ц
Провадження № 2/487/454/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:головуючого- судді Павлової Ж.П.,секретаря Табунщик К.С.,за участю представника позивача ОСОБА_1,представників відповідача Онопрієнко О.О. та ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Комунальної установи Миколаївський зоопарк про скасування наказу та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В

28.11.2016 р. ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до Комунальної установи Миколаївський зоопарк про скасування наказу та відшкодування моральної шкоди.

В позові вона вказала, що відповідно до наказу від 12.05.1998 року за №60-к прийнята на посаду робітницею по догляду за хижими тваринами. Після чого , в 2006 році її було переведено на посаду наукового співробітника , в подальшому в 2008 році -провідного наукового співробітника відділу науки та просвіти. Відповідно до наказу №139-к від 04.04.2012 року її переведено на посаду завідуючого відділу науки та просвіти.

24.11.2016 року наказом № 642 їй оголошено догану за самовільне прийняття рішення щодо виносу майна ( ноутбуку)за межі території зоопарку, переданого працівникам відділу науки і просвіти для службового користування. Посилаючись на те , що вказаний наказ є незаконний , оскільки майно(ноутбук) вона за межі території зоопарку не виносила, і крім того, при застосуванні до неї дисциплінарного стягнення адміністрація зоопарку не врахувала її попередні заохочення в роботі та її плідну працю просила скасувати наказ як незаконний та стягнути на її користь моральну шкоду , завдану їй порушенням її законних трудових прав в сумі 2868 грн.

В судове засідання позивач не з*явилась. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, посилаючись на безпідставність заявленого позову.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України догана - це дисциплінарне стягнення, яке може бути застосоване до працівника за порушення трудової дисципліни.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано стягнення у строки та в порядку встановленими ст.ст.148-149 цього ж Кодексу.

За правилами ст.148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

За змістом цієї норми, обчислення місячного строку для застосування стягнення починається саме з дня виявлення проступку. При цьому виявлення проступку означає не тільки виявлення його факту, але і дії або бездіяльності у вигляді проступку, а також встановлення характеру порушення, причинного зв'язку між діями та наслідками, та вини у цьому працівника.

Таким чином, проступок може мати місце не тільки у вигляді разового порушення одноразової дії, але і у вигляді бездіяльності, яка триває певний строк.

Статтею 149 КЗпП України встановлено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ст.150 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством.

Як встановлено судом , відповідно до наказу від 12.05.1998 року за №60-к ОСОБА_4 була прийнята на посаду робітницею по догляду за хижими тваринами. Після чого ,наказом за №961-к від 08.08.2006року її було переведено на посаду наукового співробітника. Відповідно до наказу №139-к від 04.04.2012 року її переведено на посаду завідуючого відділу науки та просвіти.

23.11.2016 року директору КУ Миколаївський зоопарк ОСОБА_3 подано доповідну записку заступником директора ОСОБА_5 відносно того, що 03.11.2016 року співпрацівникам відділу науки та просвіти знадобився для роботи службовий ноутбук, але як виявилось , він відсутній за місцем знаходження на робочому місці. В своїй доповідній записці вона посилалась на доповідні від 03.11.2016р. та 04.11.2016 р. відповідно , працівників зоопарку ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які вказували, що вищезазначений ноутбук знаходився вдома у ОСОБА_4, котра 04.11.2016 року принесла його на роботу та відмовилась від дачі яких-небуть пояснень.Тому в доповідній записці просила притягти ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності.

Згідно наданого представником відповідача акту від 10.11.2016 року, ОСОБА_4 відмовилась від надання письмових пояснень щодо факту відсутності 03.11.2016 року ноутбуку у відділі науки та просвіти.

24.11.2016 року наказом за № 642 директора зоопарку їй оголошено догану за самовільне прийняття рішення щодо виносу майна ( ноутбуку)за межі території зоопарку, переданого працівникам відділу науки і просвіти для службового користування.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, як стверджував представник відповідача в судовому засіданні ,підставою для притягнення до відповідальності позивача були письмові пояснення заступника директора ОСОБА_5, доповідні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, хоча останні не були безпосередньо очевидцями виносу позивачкою ноутбуку за межі установи. Відповідне службове розслідування з цього приводу директором КУ Миколаївський зоопарк не проводилось. Крім цього, як встановлено судом , дисциплінарне стягнення застосовано до позивачки за проступок , який вона нібито скоїла 03.11.2016 року, доповідні записки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складені 03.11.2016 року та 04.11.2016 року відповідно, а доповідна записка заступника директора ОСОБА_5 аж 23.11.2016 року. В той час,як від ОСОБА_4 зажадали письмових пояснень з приводу відсутності ноутбуку 10.11.2016 року, тобто до доповідної заступника директора. А тому не можна вважати, що відповідачем дотримані положення ст.149 КЗпП України. Крім того, представниками відповідача не надано суду доказів того, що вказаний ноутбук був ввірений саме позивачці і вона за нього несла відповідальність за його збереження та цілістність. А також , як встановлено в судовому засіданні на вході та виході із зоопарку встановлено пункт охорони, який відповідно до інструкції ввозу, вивозу матеріальних цінностей , затвердженої директором зоопарку 31.12.2015 року повинен контролювати занесення та винесення із території установи товарно-матеріальних цінностей. Але, представниками відповідача не надано суду доказів про те, що охороною чи іншими суб*єктами були складені акти стосовно нестачі та неправомірного виносу ноутбуку. Тобто в судовому засіданні доказів того, що позивачкою було допущено порушення посадової інструкції суду не надано . Не надано суду доказів і того, що в результаті виносу ноутбуку, якби навіть такий факт і було підтверджено, установі завдано матеріальну шкоду.

Наведені обставини свідчать, що наказ про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності виданий з порушенням зазначених вимог закону,без доведеності вини позивачки у порушенні посадової інструкції, а тому підлягає скасуванню.

Доводи представника відповідача про підтвердження факту виносу ноутбуку позивачкою за межі установи пояснювальними записками співробітників є безпідставними, оскільки ці особи не допитувались судом , не попереджались про кримінальну відповідальність за неправдиві показання, а клопотань про їх допит в якості свідків представники відповідача в суді не заявляли. Не

може суд брати до уваги також і пояснювальну записку старшого адміністратора Гордієнко І.Г. , яка була нібито свідком на підтвердження телефонної розмови ОСОБА_4 та директора зоопарку ОСОБА_3, в якій ОСОБА_4 підтвердила , що принесла 04.11.2016 року ноутбук та передала його директору установи, оскільки по-перше вказана службова записка датована 10.02.2017 року, тобто вже після звернення ОСОБА_4 до суду, а по-друге, у вказаній записці не доводиться сам факт виносу вказаного ноутбуку ОСОБА_4 за межі зоопарку.

Суд приходить до висновку, що докази вини позивача у самовільному виносі майна за межі території зоопарку відсутні, хоча обов'язок доведення цього факту лежить на відповідачеві, у відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_4 стосовно стягнення моральної шкоди, то сам факт скасування судом наказу про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності суд вважає достатньою підставою для поновлення її порушеного права, а тому в цій частині суд вважає за можливим відмовити в їх задоволенні. А також представником позивачки не надано суду ніяких доказів на підтвердження порушення нормальних життєвих зв*язків позивачки , погіршення стану здоров*я, тощо. Тобто в цій частині позов є недоведеним , а тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Скасувати наказ №642 , виданий 21.11.2016 року директором Комунальної установи Миколаївський зоопарк ОСОБА_3 " Про дисціплінарне стягнення ОСОБА_4" в частині оголошення догани ОСОБА_4.

В задоволені позову ОСОБА_4 до Комунальної установи Миколаївський зоопарк про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку визначеної ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ Ж.П.ПАВЛОВА