Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.02.2017 Справа №607/11511/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Дзюбича В.Л.,

з участю секретаря судового засідання Грабської Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

Встановив:

Позивачі ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги позивач обґрунтовують тим, що 02.03.1998 помер її чоловік ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вул. Куріців Кутик, 465 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області. Вказане будинковолодіння було колгоспним двором, головою якого була ОСОБА_1. Звернувшись в нотконтору з метою оформлення права власності на вказану частину будинку, позивачу було відмовлено, тому остання просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, загальною площею 48,7 кв.м, в тому числі житловою 20,7 кв.м, що розташований за адресою: вул. Куріців Кутик, 465 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судовому засіданні не заперечив з приводу задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ №560577 від 07 жовтня 1971 року, виданого Настасівькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, 07 жовтня 1971 року ОСОБА_3 зареєстрував шлюб із ОСОБА_4, у звязку з чим остання змінила прізвище на «Штойко».

02 березня 1998 року ОСОБА_3 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ИД №046001 від 03 березня 1998 року, видане ОСОБА_2 сільською радою Тернопільського району ЗАГСу.

Згідно інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №506 від 10 серпня 2016 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, станом на 10 серпня 2016 року по обліку бюро будинковолодіння №465 по вул. Куріців Кутик в селі Настасів рахується за: ? - ОСОБА_3; ? - ОСОБА_1. Станом на 01.01.2013 року державна реєстрація права власності на будинковолодіння № 465 по вул. Куріців Кутик в селі Настасів за ОСОБА_3 в бюро не проведена.

Відповідно до довідки №1160 від 26 серпня 2016 року, виданої ОСОБА_2 сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, по вул. Куріців Кутик за №465 на день смерті ОСОБА_3, який помер 02.03.1998 року, в будинку була зареєстрована і проживала, зареєстрована і проживає по даний час дружина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається із інформації по спадковій справі ОСОБА_3, наданої 25 січня 2017 року за №53/01-21 Державним нотаріальним архівом Тернопільської області, Тернопільською районною державною нотаріальною конторою після померлого 02 березня 1998 року ОСОБА_3 заведена спадкова справа №218 за 1999 рік. 09.08.1999 року із заявою про прийняття спадщини звернулася дружина померлого ОСОБА_1. 09 серпня 1999 року за реєстровим №1783 ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з: права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності «КОЛОС» розміром 2,33 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі/на місцевості/у селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області.

Постановою Тернопільської районної державної нотаріальної контори №44/02-14 від 04 жовтня 2016 року відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 02 березня 1998 року, у звязку з відсутністю державної реєстрації на житловий будинок.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР (в редакції, що діяла до 16.12.1993 р.) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність» майно вказаного колгоспного двору не змінилося.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року було переведено до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.( ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст.392 ЦК України власник може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналізуючи вище наведені обставини, з огляду на той факт що будинковолодіння №465 по вул. Куріців Кутик в селі Настасів Тернопільського району Тернопільської області являється колгоспним двором, тому суд вважає, що позов слід задоволити частково, визнати за ОСОБА_1 право власності на ? чистину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Куріців Кутик, 465 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 02 березня 1998 року.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 212, 217, 223 Цивільного процесуального кодексу; ч.1 ст.1218, ч.1 ст.1261, ст.1226, ст.1268, ст.1273 ЦК України, суд, -

Вирішив :

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: вул. Куріців Кутик, 465 в с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, померлого 02 березня 1998 року.

Копію рішення надіслати особам, які брали участь у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_5