Номер провадження 2/754/2771/17
Справа №754/366/17
РІШЕННЯ

Іменем України

03 березня 2017 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Табачуку Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з ОСОБА_2, зареєстрований 18 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1200; неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити проживати з батьком.

У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились.

Позивач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав.

Дослідивши пояснення осіб, які беруть участь у справі, письмові докази, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 18 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1200, зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, прізвище після реєстрації шлюбу якої "ОСОБА_1", що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 7).

Від спільного подружнього життя у сторін народилась дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позивач та відповідач є батьками дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9).

Як вбачається з пояснень позивача, сторони припинили шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, проживають окремо.

Згідно з вимогами ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Під час вирішення спору щодо місця проживання неповнолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Також суд бере до уваги заяву ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про те, що він після розірвання шлюбу між батьками, хоче залишитися проживати з батьком, за адресою: АДРЕСА_1.

Враховуючи вищенаведене, безумовне визнання відповідачем позову, бажання дитини залишитися проживати з батьком, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, приймаючи визнання позову відповідачем за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати пов'язані з розглядом справи підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 160 СК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 18 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1200, розірвати.

Визначити місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з його батьком - ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Петріщева І.В.