ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/1180/17
провадження № 4-с/753/116/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Дарницький районний суд м. Києві в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Кубів С.І,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни

В С Т А Н О В И В :

Скаржник звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи свої вимоги тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 753/17748/15 від 22.04.2016 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» заборгованості у розмірі 856 748 дол. США 02 центи, що за курсом НБУ станом на 19.10.2015 року еквівалентно 18 248 732 грн. 83 коп. 19.11.2016 р. від державного виконавця скаржник отримав: повідомлення про експертну оцінку майна з копією висновку про вартість майна, а саме: нерухоме майно - нежилі приміщення з № 1 (один) по № 7 (сім), № ІІІ (три) групи приміщень АДРЕСА_1, відповідно до якого вартість зазначеного майна, станом на 08.11.2016 р. становить 1 375 659 грн. без ПДВ; повідомлення про експертну оцінку майна з копією висновку про вартість майна, а саме: нерухоме майно - нежиле приміщення (в літ «А»), загальною площею 182,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 відповідно до якого вартість зазначеного майна, станом на 08.11.2016 р. становить 5 934 810 грн. без ПДВ. Ознайомившись з обома висновками, заявником було виявлено, що об'єкти оцінки досліджено не повно, з порушенням діючих норм законодавства, що призвело до суттєвого зниження ринкової вартості майна. У зв'язку з вищевикладеним, заявник просив визнати протиправними рішення державного виконавця про оцінку нежилого приміщення (в літ «А»), загальною площею 182,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та нежилих приміщення з № 1 (один) по № 7 (сім), № ІІІ (три) групи приміщень АДРЕСА_1; визнати незаконними та скасувати вказані висновки про вартість зазначеного майна.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала, вважала її безпідставною та необґрунтованою. Крім того, надала прошиту та пронумеровану копію виконавчого провадження № 51003751.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 1 статті 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" у разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, які виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, до заяв (скарг, подань) учасників виконавчого провадження мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавчий лист № 753/17748/15 від 22.04.2016 року, виданий Дарницьким районним судом м. Києва щодо стягнення із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Український капітал» заборгованості у розмірі 856 748 дол. США 02 центи, що за курсом НБУ станом на 19.10.2015 року еквівалентно 18 248 732 грн. 83 коп.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель І.В. від 26 жовтня 2016 року у виконавчому провадженні № 51003751 експертом, суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання для визначення вартості майна у виконавчому провадженні призначено ТОВ «Українська експертна група в особі Душинського Є.І.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності.

Відповідно до копії висновку про вартість майна від 08.11.2016 р., вартість нерухомого майна - нежилого приміщення (в літ «А»), загальною площею 182,30 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 станом на 08.11.2016 р. становить 5 934 810 грн. без ПДВ.

Відповідно до копії висновку про вартість майна від 08.11.2016 р., вартість нерухомого майна - нежилих приміщень з № 1 (один) по № 7 (сім), № ІІІ (три) групи приміщень АДРЕСА_1, станом на 08.11.2016 р. становить 1 375 659 грн. без ПДВ.

Обидва висновки складено суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська експертна група» в особі Душинського Є.І., який діє на підставі сертифікату суб'єкта оціночної діяльності № 449/16 від 17.06.2016 року та попереджений про відповідальність згідно з законом України за дачу завідомо неправдивого висновку. Під час складання висновку експерт використовував порівняльний та дохідний підходи, мав фотографії приміщень нерухомого майна як ззовні так і з середини.

Як зазначає в своїх поясненнях скаржник, об'єкти оцінки досліджено не повно, з порушенням діючих норм законодавства, що призвело до суттєвого зниження ринкової вартості вказаного майна.

Згідно з п. 16 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки нерухомого майна і майнових прав» визначення ринкової вартості об'єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об'єкта оцінки.

У відповідності до п.п. 47, 48, 49 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», порівняльний підхід ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування. Порівняльний підхід передбачає аналіз цін продажу та пропонування подібного майна з відповідним коригуванням відмінностей між об'єктами порівняння та об'єктом оцінки. Для визначення ринкової вартості об'єкта оцінки у матеріальній формі із застосуванням порівняльного підходу інформація про подібне майно повинна відповідати таким критеріям: умови пропонування щодо укладення таких угод не відрізняються від умов, які відповідають вимогам, що висуваються для визначення ринкової вартості; продаж подібного майна відбувся з дотриманням типових умов оплати; умови на ринку подібного майна, що визначали формування цін продажу або пропонування, на дату оцінки істотно не змінилися або зміни, які відбувалися, можуть бути враховані. Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Коригування вартості подібного майна здійснюється шляхом додавання або вирахування грошової суми із застосуванням коефіцієнта (відсотка) до ціни продажу (пропонування) зазначеного майна або шляхом їх комбінування.

Згідно з п. 56 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, що складається у повній формі, повинен містити: опис об'єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; дату оцінки та дату завершення складення звіту, а у разі потреби - строк дії звіту та висновку про вартість майна відповідно до вимог законодавства; мету проведення оцінки та обґрунтування вибору відповідної бази оцінки; перелік нормативно-правових актів, відповідно до яких проводиться оцінка; перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки; виклад усіх припущень, у межах яких проводилася оцінка; опис та аналіз зібраних і використаних вихідних даних та іншої інформації під час проведення оцінки; висновки щодо аналізу існуючого використання та найбільш ефективного використання об'єкта оцінки; виклад змісту застосованих методичних підходів, методів та оціночних процедур, а також відповідних розрахунків, за допомогою яких підготовлено висновок про вартість майна; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об'єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об'єктивності оцінки майна і висновку про його вартість; висновок про вартість майна; додатки з копіями всіх вихідних даних, а також у разі потреби - інші інформаційні джерела, які роз'яснюють і підтверджують припущення та розрахунки.

Аналіз вищезгаданих висновків дає підстави суду стверджувати, що в ньому дотримані всі вимоги, які передбачені наведеними вище нормами матеріального права.

Відповідно до ст. 10ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог ао заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У контексті положень одного із основоположних принципів цивільного судочинстава - принципу змагальності сторін вирішальним фактором є те, що суд не повинен нічого доказувати за своєю ініціативою, оскільки це - обов'язок сторін, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Однак, скаржник не надав суду жодного доказу на підтвердження своїх тверджень, щодо неповного дослідження об'єктів оцінки, порушень державним виконавцем або суб'єктом оціночної діяльності норм законодавства про оціночну діяльність, що призвело до суттєвого зниження ринкової вартості вказаного майна, зокрема не надав іншого висновку суб'єкта оціночної діяльності щодо вартості нерухомого майна.

Враховуючи викладене, та те, що не знайшло підтвердження посилання заявника на порушення суб'єктом оціночної діяльності норм законодавства про оціночну діяльність, що призвело до суттєвого зниження ринкової вартості вказаного майна, суд приходить до висновку про залишення скарги без задоволення.

Керуючись ст. 124 Конституції України , ст.ст. 11, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 57-60, 74-76, 169, 209, 212-214, 383-387 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Рубель Інни Вікторівни -залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали, а ухвалу яку було постановлено без участі особи, яка її оскаржує протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА