Справа № 580/81/17
Номер провадження 2/580/136/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді Чхайло О. В.,

при секретарі - Лєсній Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Великовисторопської сільської ради Лебединського району Сумської області про визнання права власності на садибу за набувальною давністю;

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до відповідачів, мотивуючи свої вимоги тим, що з квітня 1997 року він проживає в будинку, розташовану по АДРЕСА_1, власником якого був ОСОБА_3, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Дане майно йому продав ОСОБА_2 за дорученням ОСОБА_4, дружини померлого ОСОБА_3, яка прийняла спадщину чоловіка шляхом спільного проживання, але не оформила її належним чином та ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла. Весь цей час він відкрито і добросовісно користується будинком, провів у ньому ремонт, перебудував підсобні приміщення та користується земельною ділянкою. Позивач вважає, що набув садибу правомірно, а тому просив визнати за ним право власності на неї за набувальною давністю.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися.

Позивач в наданій заяві позов підтримав та просив справу розглянути у його відсутності.

ОСОБА_2, а також представник Великовисторопської сільської ради в своїх заявах вказали, що проти задоволення позову не заперечують, справу також просять розглянути без їх участі.

Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги пов'язані зі спорами про набуття права власності, позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні було встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер громадянин ОСОБА_3, мешканець с. В.Вистороп.

За життя останньому належала садиба, розташована по АДРЕСА_1, яка складається з житлового будинку дерев'яного обл. цеглою, 1962 року побудови, загальною площею 73,1 кв.м., житловою 35,7 кв.м. під літ. - «А», надвірних будівель: веранди шлакоблочної під літ. - «а», гаража дощатого під літ. - «Б», сараю цегляного під літ. - «В», погреба цегляного під літ. - «п/г», навісу дощатого під літ. - «Г», сараю цегляного під літ. - «Д», огорожі металевої, шиферної під літ. - «№1-2» та присадибної земельної ділянки загальною площею 0,51 га в тому числі для ведення особистого підсобного господарства 0,47 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,04 га, що вбачається з довідки (а.с. 8), свідоцтва про право власності на будинок (а.с. 9) та рішення Великовисторопської сільської ради (а.с. 11).

Спадкоємицею померлого ОСОБА_3 була його дружина ОСОБА_4, яка у 2003 році довіреністю (а.с. 22) уповноважила свого сина ОСОБА_2 продати вказану садибу.

З розписки (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_2 продав будинок позивачеві і з 2003 року останній проживає там зі своєю сім'є, що стверджується довідкою Великовисторопської сільської ради (а.с. 13).

Згідно з ч. 1, ч. 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Таким чином суд приходить до висновку, що у 2003 році ОСОБА_1 добросовісно заволодів садибою по АДРЕСА_1 і з того часу продовжує відкрито, безперервно володіти даним нерухомим майном, а тому набув на нього право власності за набувальною давністю.

Ухвалюючи рішення, суд також приймає до уваги і те, що встановлені судом факти в ході судового розгляду не були оспорені з боку відповідачів і заявлені позовні вимоги визнаються ними в повному обсязі. Таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін.

Тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 57, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 325, 328, 344 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на садибу, розташовану по АДРЕСА_1, яка складається з житлового будинку дерев'яного обл. цеглою, 1962 року побудови, загальною площею 73,1 кв.м., житловою 35,7 кв.м. під літ. - «А», надвірних будівель: веранди шлакоблочної під літ. - «а», гаража дощатого під літ. - «Б», сараю цегляного під літ. - «В», погреба цегляного під літ. - «п/г», навісу дощатого під літ. - «Г», сараю цегляного під літ. - «Д», огорожі металевої, шиферної під літ. - «№1-2» та присадибної земельної ділянки загальною площею 0,51 га в тому числі для ведення особистого підсобного господарства 0,47 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд 0,04 га.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.