Справа № 464/2993/14 Головуючий у 1 інстанції: Бойко О.М.
Провадження № 22-ц/783/948/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта(відповідачки) ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_2 про відшкодування шкодив порядку регресу,-

в с т а н о в и л а:

В березні 2014 року позивач - ПрАТ «АСК «Омега»» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу та, уточнивши позовні вимоги(а.с.143), просив: стягнути з відповідачки 107731 грн. 44 коп. на відшкодування матеріальної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 24.08.2013 року по вул. Стрийська - Сокільницька у м. Львові відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Subaru Legacy Outback», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням відповідача та транспортного засобу марки «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 09.09.2013 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. В результаті вказаної дорожнього - транспортної пригоди, автомобіль НОМЕР_3 отримав технічні пошкодження. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована позивачем. Відповідно до страхового акту № 10000-Т за ремонт автомобіля НОМЕР_3 позивачем було виплачено страхове відшкодування в сумі 112780 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2179. Цивільно правова відповідальність відповідачки була застрахована СК «Гарант-Авто» та ліміт відповідальності становив 50 000 грн. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи № 23858 від 31.05.2016 року вартість матеріального збитку становила 106 611 грн. 37 коп.. Із врахування наведеного, просив стягнути з відповідачки різницю між вартістю відновлювального ремонту та лімітом відповідальності, а саме 56611 грн. 37 коп. та, відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, 51 120 грн. 07 коп. інфляційних втрат.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_2 про відшкодування шкодив порядку регресу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» 82 727 ( вісімдесят дві тисячі сімсот двадцять сім) грн. 01 коп. сплаченого страхового відшкодування з врахуванням індексу інфляції та 482 грн. 09 коп. судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що не погоджується з даним рішення суду першої інстанції, вважає його не законним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вважає не обґрунтованим висновок суду про те, що відповідачка вважається такою, що прострочила виконання грошового зобовязання із моменту звернення позивача до суду, оскільки строк виконання зобовязання щодо відшкодування матеріальної шкоди у порядку регресу може вважатись таким, що настав лише після того, як судом буде ухвалено рішення, яким буде встановлено розмір матеріального збитку, що має бути відшкодований. Отже, суд першої інстанції протиправно стягнув інфляційне відшкодування, обчислене із моменту звернення стягнення позивача до суду, а тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає скасуванню. Крім того, суд першої інстанції вказав, що відповідач відмовився добровільно сплатити суму страхового відшкодування, а тому має сплатити позивачеві збитки від інфляції за весь час прострочення. В матеріалах справи відсутні докази, що відповідач є боржником за грошовими зобовязаннями, який зобовязувався сплатити страхове відшкодування у розмірі 62 780, 60 грн. та докази того, що він прострочив виконання грошового зобовязання, а відтак просить суд скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 інфляційних втрат за невиконання грошового зобовязання.

В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега», будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення, не прибув, не повідомив суд про причину неявки. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта(відповідача) ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення позову про стягнення різниці між вартістю матеріального збитку та лімітом відповідальності в розмірі 56611,37 грн. не оскаржується, відтак в цій частині не є предметом розгляду апеляційним судом.

Згідно ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України.

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позов ПАТ «Акціонерна страхова компанія «Омега»» про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування та інфляційних втрат, суд першої інстанції виходив з того, що в користь позивача з відповідача підлягає стягненню страхове відшкодування виплачене ОСОБА_4 в сумі розмірі 56 611 грн. 37 коп. (що становить різницю між заподіяною ОСОБА_4 сумою шкоди, визначеної висновком експертизи (106 611 грн. 37 коп.) та виплаченою сумою страхового відшкодування ПАТ «УСК «Гарант Авто» (50 000 грн.) в порядку регресу) та інфляційні втрати в розмірі 26 115 грн. 64 коп., відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Проте, повністю погодитись із таким висновком колегія суддів не може із наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом 24 серпня 2013 року о 14.30 год. по вулиці Стрийська - Сокільницька у м.Львові, мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем НОМЕР_4, під керуванням відповідача та автомобілем НОМЕР_5, під керуванням ОСОБА_4, в результаті якої обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Вказана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, яка порушила вимоги п.п. 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, під час зміни напрямку руху, повертаючи ліворуч на перехресті, не переконалась, що це буде безпечним для інших учасників руху, не надала переваги у русі автомобілю НОМЕР_5, який рухався в зустрічному напрямку.

Зазначене підтверджується постановою судді Сихівського районного суду м.Львова від 09.09.2013 року, якою ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного порушення передбаченого ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вказана постанова є обовязковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкоди, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст.1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «АСК «Омега», що підтверджується договором добровільного страхування транспорту № 191-07-0906-11 від 05.08.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПАТ «УСК «Гарант-Авто», ліміт відповідальності становить 50 000 грн.

Відповідно до страхового акту 10000-Т ОСОБА_4 за ремонт транспортного засобу виплачено страхове відшкодування в розмірі 112 780 грн. 50 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 2179 від 30 вересня 2013 року.

Відповідно до ст.1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом

Згідно ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна положення містить і ст.993 ЦК України.

Із висновку експерта №3858 від 31.05.2015 року вбачається, що вартість матеріального збитку завдана власнику автомобіля НОМЕР_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди., що мала місце 24 серпня 2013 року становить 106 611 грн. 37 коп.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про стягнення в користь позивача з відповідача страхового відшкодування, яке виплачене ОСОБА_4 в сумі розмірі 56 611 грн. 37 коп. (що становить різницю між заподіяною ОСОБА_4 сумою шкоди, визначеної висновком експертизи (106 611 грн. 37 коп.) та виплаченою сумою страхового відшкодування ПАТ «УСК «Гарант Авто» (50 000 грн.) в порядку регресу.

Разом з тим, судом першої інстанції не враховано, що між сторонами цього спору існує деліктне зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

Положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, адже відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з зобов'язальних відносин.

Отже, дія ч. 2 ст. 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення інфляційних нарахувань, на порушення вимог ст.ст. 214,215 ЦПК України, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув, неправильно встановив характер спірних правовідносин та застосував правову норму, яка не регулює спірні правовідносини, тобто застосував матеріальний закон, який не підлягав застосуванню, ухвалене рішення в частині стягнення інфляційних нарахувань підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні вищезазначених позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог сума сплаченого судового збору, що стягується з відповідача на користь позивача, підлягає зменшенню до 329,90 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 307, 309, 313, ч.2 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2016 року - скасувати та ухвалити нове, яким позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_2 про відшкодування шкодив порядку регресу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» 56611,37грн.( пятдесят шість тисяч шістсот одинадцять) грн. 37 коп. сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» суми судового збору в розмірі 329,90 грн..

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: О.М.Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_5