№2-5092/11
№6/263/3/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Ковтуненка В.О.,

при секретарі Коростовцевій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі подання Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

08 грудня 2016 року представник Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні Центрального ВДВС міста Маріуполя знаходиться виконавчий лист №2-5092/11, виданий 13.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» (АТ «Укрексімбанк») заборгованості за кредитним договором №77700С75 від 12.11.2007 року у розмірі 90045,57 гривень, а також витрат по оплаті судового збору в розмірі 900,46 гривень та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 гривень, а всього на суму 91066,03 гривень. Постановою державного виконавця від 13.09.2016 року за вищевказаним виконавчим листом відкрите виконавче провадження. 13 вересня 2016 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт рухомого та нерухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У ході примусового виконання боржником добровільно виконавчий документ не виконується. 01 грудня 2016 року до ВДВС від стягувача надійшло повідомлення про те, що боржник має намір виїхати за межі України з метою ухилення від сплати заборгованості, у звязку із чим державний виконавець звернулася із вказаним поданням до суду. Просила суд винести ухвалу, якою встановити тимчасове обмеження у видачі паспорту для виїзду за кордон, тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України ОСОБА_1, до виконання ним своїх зобовязань та вилучити закордонний паспорт на імя останнього.

Відповідно до положень ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

В матеріалах подання міститься заява про розгляд справи за відсутності представника Центрального ВДВС міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області.

Дослідивши матеріали, долучені до подання, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Стаття 313 ЦК України гарантує право на свободу пересування, що означає можливість фізичної особи вільно пересуватися по території України (після 14 років) , вільно виїхати за її межі та безперешкодно повернутись до України (після 16 років), а також вільно визначити місце свого перебування, обирати способи і засоби пересування.

Згідно ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно вимог п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Суд вважає необхідним зауважити, що ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям і означає такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків. Їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

В сенсі положення ч.2 ст.10 ЦПК України тягар доказування наявності умислу та обставин, наведених на підставу вимог, покладається у даному випадку на державного виконавця, який звертається до суду.

Проте, державним виконавцем не надано обґрунтованих доказів, які б свідчили про умисне, свідоме невиконання боржником судового рішення. Зокрема, до матеріалів подання не додано доказів того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2-5092/11 від 13.09.2016 року, виданого 13.09.2016 року Жовтневим районним судом міста Маріуполя. Суду не надано також доказів й того, чи мали місце виклики боржника державним виконавцем до відділу ДВС та доказів того, що він не з'являється без поважних причин до відділу ДВС на такі виклики. Із наданих матеріалів не вбачається, що державним виконавцем було вжито усі заходи із примусового виконання рішення суду, перевірки майнового стану боржника (наприклад, надіслання запитів до органів пенсійного фонду, податкової служби і т.д., вихід представника служби за місцем мешкання боржника для складання акту опису та арешту майна, тощо).

Таким чином, державним виконавцем не надані докази ухилення боржника від виконання зобовязань та про вжиті заходи примусового виконання і їх результати.

За таких підстав, в даний час суд відмовляє в задоволенні клопотання про встановлення тимчасового обмеження у видачі паспорту для виїзду за кордон, а також у встановленні тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України.

Крім того, відповідно до статі 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і вїзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, є: паспорт громадянина України для виїзду за кордон; дипломатичний паспорт України; службовий паспорт України; посвідчення особи моряка; посвідчення члена екіпажу; посвідчення особи на повернення в Україну (дає право на вїзд в Україну).

Оскільки державним виконавцем не надані відомості про тип паспортного документу, який необхідно вилучити, то клопотання про тимчасове вилучення паспорту задоволенню не підлягає.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні подання в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 8, 10, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя В.О. Ковтуненко