Провадження № 2/369/505/17
22.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Завойській В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном,
У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном, посилаючись на те, що 03 червня 2007 року між нею і ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. В шлюбі вони мають малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні і вихованні.
Життя з відповідачем ОСОБА_2 не склалось, і тому нею подано позов про розірвання шлюбу. В жовтні 2016 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано.
31 березня 2010 року під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 вона придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,1288 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться в АДРЕСА_1. Земельна ділянка була оформлена на її ім»я. Після цього на вказаній земельній ділянці ними побудовано приватний будинок, в якому вони проживали разом до кінця 2015 року. З ним разом проживала і їхня мати ОСОБА_5.
Після цього вона, її дитина та мати почали проживати окремо від відповідача ОСОБА_2 в м. Броварах, Київської області, оскільки відповідач ОСОБА_2 створив нестерпні для сумісного проживання умови, вчиняв сварки і бійки, в зв»язку з чим вона неодноразово зверталась до правоохоронних органів. Конфліктні ситуації призвели до того, що відповідач ОСОБА_2 фактично перешкоджає їй користуватись вказаною земельною ділянкою і приватним будинком, який не введений в експлуатацію.
Хоча будинок не введений в експлуатацію, однак вона має повне право ним користуватись, заходити до будинку та в ньому проживати, зберігати там свої речі, користуватись земельною ділянкою.
Вже більше року у неї немає можливості на території зазначеного будинку проживати (ночувати, приготувати їду для себе і своєї сім»ї, розмістити кухонний інвентар і інші свої речі, потрапити самостійно через вхідні двері до будинку), оскільки відповідач не впускає її і не дає їй ключі від вхідних дверей вказаного будинку, за допомогою яких можна відчинити вхідні двері, відповідач змінив дверний замок. Позивач ОСОБА_1 зазначала, що в неї немає можливості користуватись земельною ділянкою. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні і володінні майном і своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування приватною власністю.
Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування приміщенням в будинку, не введеного в експлуатацію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2, шляхом зобов»язання відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні вказаним майном, передати їй дублікат ключів від вхідних дверей будинку та забезпечити вільний доступ до вказаної земельної ділянки і будинку.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав і просив його задовольнити.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином.
Оскільки представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи.
Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з 03 червня 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції 03 червня 2007 року, актовий запис № 799.
В шлюбі в подружжя народився ІНФОРМАЦІЯ_1 син ОСОБА_3.
За Договором купівлі-продажу земельної ділянки від 31 березня 2010 року ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_1 купила земельну ділянку площею 0,1288 га, що знаходиться в с. Нове, Києво-Святошинського району, Київської області, кадастровий номер НОМЕР_2, надану для ведення особистого селянського господарства. Вказана земельна ділянка складається з: сільськогосподарських угідь-0,1288 га (ріллі-0,1288 га).
Відповідно до довідки виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 09 березня 2011 року № 425, земельна ділянка ОСОБА_1 знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.
Як зазначала позивач ОСОБА_1 у позовній заяві, конфліктні ситуації між нею і відповідачем призвели до того, що відповідач ОСОБА_2 фактично перешкоджає їй користуватись вказаною земельною ділянкою і приватним будинком, який не введений в експлуатацію. Хоча будинок не введений в експлуатацію, однак вона має повне право ним користуватись, заходити до будинку та в ньому проживати, зберігати там свої речі, користуватись земельною ділянкою. Вже більше року у неї немає можливості на території зазначеного будинку проживати (ночувати, приготувати їду для себе і своєї сім»ї, розмістити кухонний інвентар і інші свої речі, потрапити самостійно через вхідні двері до будинку), оскільки відповідач не впускає її і не дає їй ключі від вхідних дверей вказаного будинку, за допомогою яких можна відчинити вхідні двері, відповідач змінив дверний замок. Позивач ОСОБА_1 зазначала, що в неї немає можливості користуватись земельною ділянкою. Таким чином, відповідач ОСОБА_2 чинить їй перешкоди у користуванні і володінні майном, і своїми протиправними діями порушує її право на вільне користування приватною власністю. За таких обставин позивач ОСОБА_1 просила усунути перешкоди у здійсненні нею права користування приміщенням в будинку, не введеного в експлуатацію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2, шляхом зобов»язання відповідача ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні вказаним майном, передати їй дублікат ключів від вхідних дверей будинку та забезпечити вільний доступ до вказаної земельної ділянки і будинку.
Однак, позивач ОСОБА_1 в позовній заяві і представник позивача в судовому засіданні відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не довели заявлені позовні вимоги до відповідача ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.
З наявних матеріалів справи вбачається, що на підтвердження заявлених позовних вимог позивач ОСОБА_1 долучила копії Висновку від 04 грудня 2015 року Інспектора К.-Святошинського ВП Якуби І.В., та Висновку по заяві ОСОБА_1 від 31 травня 2014 року ДІМ Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві М.В. Миколаєнко, з приводу виникнення конфліктної ситуації ОСОБА_1 з її чоловіком ОСОБА_2. 31 травня 2014 року ОСОБА_2 винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім»ї.
З вищевказаних Висновків по заяві ОСОБА_1 від 31 травня 2014 року і від 04 грудня 2015 року суд дійшов висновку, що вказані матеріали не містять встановлених фактів про порушення відповідачем прав позивача ОСОБА_1 у зв»язку із зверненням до суду з вказаним позовом, і наявні матеріали не містять належних і достовірних доказів, що відповідач ОСОБА_2 чинить позивачу ОСОБА_1 перешкоди у здійсненні нею права користування приміщенням в будинку, не введеного в експлуатацію, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, та земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_2.
Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно вимог ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
За правилами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За вимогами ст. ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 в позовній заяві і представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні не надали суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном.
За таких обставин суд відмовляє у задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали участь у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.