печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9116/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 року Печерський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Козак О.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Дочірнього підприємства «Безпека», третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ДП «Безпека» про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 25 березня 2006 року вона перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого у них є діти: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 2006 року позивач разом з малолітніми дітьми зареєстровані та проживали у квартирі АДРЕСА_1 що належить малолітньому сину на підставі договору дарування. З 5 березня 2015 року позивач не змогла потрапити до зазначеної квартири, оскільки замки на вхідних дверях були замінені в відповідач ОСОБА_2 вивіз усі її особисті речі. 7 березня 2015 року позивач потрапила до квартири шляхом заміни замків у ній, проте в цей же день відповідач знову замінив вхідні замки, через що позивач не може потрапити до квартири.

Крім того, відповідач уклав з договір з охоронним агентством ДП «Безпека» щодо охорони квартири. Працівники вказаного товариства також перешкоджають позивачу потрапити до квартири. 7 лютого 2016 року позивач спробувала зайти до квартири, але такі спроби були марними, оскільки працівники ДП «Безпека» не впустили до квартири, зазначивши, що на це є розпорядження іншого відповідача ОСОБА_5 Враховуючи те, що відповідачі протиправно позбавили позивача права користування квартирою АДРЕСА_1 фактично виселили її та чинять перешкоди у користуванні квартирою, позивач просила зобов'язати відповідачів не чинити їй перешкоди у користування квартирою, усунути перешкоди у користуванні квартирою, вселити її та передати дублікати ключів від квартири.

Під час судового розгляду справи відповідач ОСОБА_8 подав зустрічний позов про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у лютому 2015 року ОСОБА_8 дізнався про близькі інтимні стосунки його дружини з іншим чоловіком, які тривають з 2013 року. Після усвідомлення того, що чоловіку відомо про близькі інтимні стосунки з іншим чоловіком, у березні 2015 року ОСОБА_4 добровільно виїхала з вказаної квартири, покинувши чоловіка разом із донькою, які там проживали, до постійного місця проживання до квартири АДРЕСА_2 Зважаючи на те, що їх малолітній син ОСОБА_6 у 2014 році виїхав на навчання до Великої Британії, а також у зв'язку з добровільним виїздом ОСОБА_4 до іншого місця проживання, відповідач просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 209-211).

Ухвалою суду залучено як третю особу Службу у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації (т. 1 а.с. 231-232).

У судовому засіданні представник позивача уточнила позовні вимоги (т. 2 а.с. 81-84). Зазначила, що 26 вересня 2016 року працівники ДП «Безпека» на вимогу ОСОБА_5 закрили спірну квартиру у присутності ОСОБА_4, на ланцюг з метою недопущення її до квартири. Вказані події відбувались в присутності працівників Печерського ГУ НП у м. Києві.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні також уточнив позовні вимоги (т. 2 а.с. 20-22)

Представники ДП «Безпека», третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації до судового засідання не з'явилась. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Допитані як свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтвердили суду обставини, на котрі посилається позивач як на підставу для задоволення позову. Зазначили, що ОСОБА_5 замінив замки до квартири, дублікати від котрої ОСОБА_4 не надав та заборонив впускати позивача до спірної квартири.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що з 25 березня 2006 року сторони - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого є діти: син - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 8-10).

З 2006 року сторони разом з малолітніми дітьми проживали у квартирі АДРЕСА_1 що не заперечується сторонами, у зв'язку з чим вказана обставина відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності малолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на підставі договору дарування незавершеного будівництва об'єкта нерухомого майна від 16 червня 2006 року (т. 1 а.с. 13).

З 3 березня 2011 року позивач ОСОБА_4 разом з малолітніми дітьми зареєстровані у цій квартирі (т. 1 а.с. 14).

Відповідача ОСОБА_2 у вказаній квартирі зареєстрований з 27 березня 2015 року (т. 1 а.с. 14).

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство).

Згідно з ч. 2 ст. 161 ЖК Української РСР особи, що вселилися в жиле приміщення відповідно до цієї статті як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням, якщо при їх вселенні між цими особами, наймодавцем, наймачем та членами його сім'ї, які проживають разом з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Отже, ОСОБА_4 була вселена у квартиру свого сина як член його сім'ї та набула рівного з іншими членами сім'ї права користування приміщенням.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до п. 5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 січня 20913 року № 24/150/0/4-13 члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону. Законом, на який зроблено посилання в частині першій статті 405 ЦК, не може бути ЖК УРСР. Застосування положень ЖК УРСР до цих відносин не виключається. Але переважно підлягають застосуванню норми глави 32 ЦК. Це зумовлено тим, що для регулювання відносин між власником житла та членами його сім'ї законодавець використав правову конструкцію (сервітут), яка раніше до цих відносин не застосовувалась. Тому хоча положення житлового законодавства і підлягають переважному застосуванню до житлових відносин на підставі статті 3 ЖК УРСР, до правовідносин із приводу сервітуту вони можуть застосовуватись лише за аналогією. З урахуванням цього треба визнати, що стосовно права членів сім'ї власника помешкання на користування ним чинним є правило частини першої статті 405 ЦК, що передбачає визначення власником житлових приміщень, які мають право займати члени сім'ї. Відповідно до статті 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Оскільки інше не встановлено чинними законами, договором, заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що призводить до втрати членом сім'ї права користування помешканням. Застосування в цьому випадку строку, встановленого статтею 71 ЖК УРСР, є неправильним.

Разом з тим, будь-яких доказів того, що ОСОБА_4 не проживала у спірній квартирі понад один рік суду не надано.

Натомість, у матеріалах справи містяться інші докази, докази того, що ОСОБА_4 неодноразово намагалась потрапити до квартири, починаючи з 5 березня 2015 року. Проте до квартири її не пускали відповідачі.

Так, за фактом неможливості потрапити до квартири 5 березня 2015 року Печерським районним судом м. Києва від 30 жовтня 2015 року у справі № 757/17473/15-ц ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки 7 березня 20515 року вона самостійно потрапила до квартири, котре в цій частині ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 9 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ залишене без змін (т. 1 а.с. 52-61).

Проте, цього ж дня 7 березня 2015 року відповідачем ОСОБА_5 знову були замінені замки, внаслідок чого ОСОБА_4 не могла потрапити до спірної квартири.

Вказані обставини, стверджуються, зокрема, скаргою позивача від 17 березня 2015 року, відповідно до котрої в ніч з 12 на 13 березня 2015 року вона не могла потрапити до квартири (т. 1 а.с. 15); заявою відповідача ОСОБА_5 від 3 червня 2015 року, відповідно до котрої ОСОБА_4 протягом березня-квітня 2015 року намагалась потрапити до квартири (т. 1 а.с. 18); іншими доказами, відповідно до котрих вбачається, що, починаючи з 7 березня 2015 року позивач ОСОБА_4 намагалась вселитись у квартиру, проте у цьому чинились їй перешкоди ОСОБА_8 та ДП «Безпека», що здійснювало охорону квартири (т. 1 а.с. 127, т. 2 а.с. 37-79).

Крім того, 26 вересня 2016 року працівники ДП «Безпека» на вимогу ОСОБА_5 закрили спірну квартиру у присутності ОСОБА_4, на ланцюг з метою недопущення її до квартири. Вказані події відбувались в присутності працівників Печерського ГУ НП у м. Києві (т. 2 а.с. 85-108).

Суд також бере до уваги, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року, котре постановою Верховного Суду України від 14 грудня 2016 року залишене без змін, визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з їх матір'ю - ОСОБА_4

Отже, враховуючи вказані обставини, того, що ОСОБА_4, починаючи з 7 березня 2015 року намагається потрапити до квартири малолітнього сина, до котрої вона була вселена як члені сім'ї власника квартири, де зареєстрована та проживала, рішення суду, котрим визначено місце проживання малолітніх дітей з позивачем, того, що з 7 березня 2015 року відповідачами ОСОБА_8 та ДП «Безпека» чиняться перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою, не надається дублікат ключів тощо, того, що підстав припинення права користування квартирою у ОСОБА_4 не виникло, суд дійшов висновку про задоволення первісного позову ОСОБА_4, а саме: збов'язання ОСОБА_5 та ДП «Безпека» не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_6, зобов'язання ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою, а саме передати їй дублікати ключів від вказаної квартири та вселити ОСОБА_4 у вказану квартиру та про відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому, суд звертає увагу, що право користування квартирою (сервітут) у позивача відповідно до положень ст. 406 ЦК України не припинилось.

Інші доводи представника відповідача щодо того, що позивач має інше нерухоме та рухоме майно у власності, що спірна квартира була переобладнана, не виконує обов'язків щодо утримання спірної квартири, що позивач при реєстрації як фізичної особи-підприємця вказала адресу місця свого знаходження спірну квартиру, не спростовують висновків суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір порівну.

На підставі викладеного та керуючись ст. 161, 156 ЖК Української РСР, ст. 405, 406 ЦК України, ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Дочірнього підприємства «Безпека», третя особа Служба у справах дітей Печерської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_5 та Дочірнє підприємство «Безпека» не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 що належить на праві власності ОСОБА_6.

Зобов'язати ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_4 у користуванні квартирою АДРЕСА_1 а саме передати ОСОБА_4 дублікати ключів від вказаної квартири та вселити ОСОБА_4 у вказану квартиру.

Стягнути з ОСОБА_5 та Дочірнього підприємство «Безпека» на користь ОСОБА_4 по 551 грн. 20 коп. судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя О.В.Батрин