РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренко І.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем, заінтересована особа Рубіжанська міська рада, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з заявою про встановлення факту спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем, заінтересована особа Рубіжанська міська рада, посилаючись на наступне.

10 січня 2015 року померла мати заявника ОСОБА_3. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з права на житловий будинок, який розташований за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. Ілліча, буд. 57. Спадкоємцем майна померлої за законом є заявник ОСОБА_2. Заявник постійно проживав з своєю матірю з 2012 року до дня її смерті та доглядав за нею, а отже прийняв спадщину після неї.

В судовому засіданні представник заявника вимоги по заяві підтримав у повному обсязі з підстав, які викладені у заяві. Додатково пояснив, що він особисто знає заявника близько 30 років і йому відомо, що приблизно з 2011 року в АДРЕСА_1, заявник проживав разом зі своєю матірю ОСОБА_3 до часу смерті матері 10 січня 2015 року.

В судовому засіданні представник заінтересованої особи Рубіжанської міської ради Луганської області присутній не був, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_4 пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно з 1985 року. Заявник ОСОБА_2 є її зятем, тобто чоловіком її доньки. В 2011 році ОСОБА_2 забрав до себе на постійне проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, свою мати ОСОБА_3, адже вона потребувала постійного догляду та допомоги за своїм станом здоровя. За ОСОБА_3 доглядав ОСОБА_2, його дружина, вона (ОСОБА_4Ф.), а також спеціально запрошена людина («нічна няня»).

Допитаний в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що він проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, приблизно з 2011 року. Заявник ОСОБА_2 є сусідом по суміжному будинку, разом із ним до часу своєї смерті проживала його мати ОСОБА_3.

Допитана в якості свідка в судовому засіданні ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно з 1962 року. Заявник ОСОБА_2 є її сусідом, у них просто співпадають прізвища. Приблизно в 2011 році (за пять років до смерті) з ОСОБА_2 постійно почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_5, його мати ОСОБА_3, адже вона потребувала постійного догляду та допомоги за своїм станом здоровя. За ОСОБА_3 доглядала, в тому числі, спеціально запрошена людина («няня»), при цьому ОСОБА_2 придбавав своїй матері всі необхідні ліки та їжу.

Вислухавши пояснення учасників розгляду справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕМ № 485944, виданого Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області від 16 грудня 1999 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований з 16.12.1999 року за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

Згідно із копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЯР № 290373, виданого 11 червня 1958 року Сєвєродонецьким б/ЗАГС Лисичанського району Луганської області, ОСОБА_7 (російською) народився 19 квітня 1958 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 414. Батьком записаний ОСОБА_8 (російською), матірю ОСОБА_9 (російською).

Згідно із копією свідоцтва про смерть серія І-ВЛ № 475430, виданого 12 січня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 померла 10 січня 2015 року, про що складено відповідний актовий запис № 89.

Згідно із копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 21.04.2016 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3. Зазначену відмову нотаріус обґрунтовує тим, що заявник пропустив строк прийняття спадщини, встановлений ст.ст. 1268-1270 ЦК України.

Згідно із копією спадкової справи, яка заведена в Рубіжанській державній нотаріальній конторі під № 113/2016 щодо майна померлої 10.01.2015 року ОСОБА_3, спадщину після померлої ОСОБА_11 висловив бажання прийняти лише ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Суд зазначає, що факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_3, протягом чотирьох років поспіль до 10 січня 2015 року ( з 2011 року до часу смерті спадкодавця) в квартирі за адресою: АДРЕСА_3, достовірно підтверджується поясненнями представника заявника та показаннями свідків, які є послідовними та не суперечать один одному.

Отже, ОСОБА_2 постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у звязку із чим заява ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем, заінтересована особа Рубіжанська міська рада підлягає задоволенню в частині встановлення факту постійного проживання станом на 10 січня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, із ОСОБА_3, померлою 10 січня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_3.

В частині встановлення факту постійного проживання протягом чотирьох років заява задоволенню не підлягає, адже заявник є спадкоємцем першої черги і для нього правове значення має встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем станом на час відкриття спадщини, а не тривалість такого постійного проживання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_2 про встановлення факту спільного проживання однією сімєю зі спадкодавцем, заінтересована особа Рубіжанська міська рада задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання станом на 10 січня 2015 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, із ОСОБА_3, померлою 10 січня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_3.

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Сєвєродонецький міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д. Б. Баронін