У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.2017 Справа №607/13072/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

-головуючого - судді Стельмащука П.Я.;

- за участю секретаря судового засідання Бойко І.І.,

- за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 02.12.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочку на 24 місяці виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 02.12.2014р. по справі №607/13072/14-ц про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 190000,00 грн., як компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя та 801,30 грн. судових витрат. В обґрунтування заяви посилається на те, що залишок суми стягнення складає близько 130000,00 грн., він є безробітним, сплачує аліменти в розмірі 2000,00 грн. щомісячно на утримання дитини сторін, у нього відсутнє майно, за рахунок якого можливо було б погасити заборгованість. Однак боржнику щомісячно матеріально допомагає його мама, і за рахунок цієї допомоги він зможе щомісячно погашати заборгованість по 5400,00 грн. протягом 24 місяців..

В судове засідання ОСОБА_1 (надалі боржник) не зявився, однак подав через канцелярію суду заяву про відкладення розгляду заяви у звязку із тим, що перебуватиме за межами Тернопільської області по сімейним обставинам.

ОСОБА_2 (надалі стягувач) та відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в судове засідання не зявились, явку уповноважених представників не забезпечили.

Неявка боржника визнана судом не поважною, так як до заяви про відкладення розгляду справи боржником не долучено жодних доказів існування викладених у заяві обставин.

З огляду на десятиденний строк розгляду заяви, встановлений ч. 1 статті 373 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву без участі сторін та органу ДВС.

При розгляді заяви судом встановлено наступне.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 02.12.2014р. по справі №607/13072/14-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 190000,00 грн., як компенсацію вартості її частки у спільному майні подружжя та 801,30 грн. судових витрат

28.01.2015р. Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області видано виконавчий лист на виконання даного рішення суду.

Постановою державного виконавця першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 09.02.2015р. відкрито виконавче провадження ВП №46323045 з виконання вищевказаного виконавчого документа.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області (надалі ОСОБА_3) від 30.06.2015р. прийнято до виконання вищевказане виконавче провадження.

ОСОБА_3 від 02.02.2017р. повідомлено, що заборгованість боржника за вищевказаним рішенням суду становить 129730,36 грн., а також є заборгованість в розмірі 15426,96 грн. зі сплати виконавчого збору.

Боржник сплачує аліменти стягувачу за рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.06.2016р. в розмірі 2000,00 грн. на утримання сина ОСОБА_4.

Згідно довідки Тернопільської обласної ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області від 26.04.2016р. боржник перебував на обліку, як субєкт підприємницької діяльності з 24.07.2005р. по 27.11.2015р.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання про не обґрунтованість заяви, не підтвердження її матеріалами справи та необхідність відмовити у задоволенні заяви з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. А згідно ч. 4 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно статті 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання.

З матеріалів справи судом не встановлено виняткових випадків, які б давали можливість відстрочити виконання рішення суду. Відсутність доходів та майна у дієздатного боржника працездатного віку, який перебуває на утриманні у матері, не може трактуватись як винятковий випадок, а тому й не може бути підставою для розстрочення виконання рішення суду. Слід зазначити, що довідка ОДПІ від 26.04.2016р., і не може підтверджувати відсутність підприємницької діяльності на даний час.

Також не може бути підставою для розстрочення виконання наявність іншого зобовязання (аліментів), так як дана обставина не спростовує принципу обовязковості виконання усіх рішень суду, які набрали законної сили.

Державний виконавець, в порядку і строки визначені Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативними документами, виконує рішення суду, у тому числі вправі звернути стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, звернути стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Керуючись статтею 373 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення апеляційного суду Тернопільської області від 02.12.2014р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено буз участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий П.Я.Стельмащук