Справа № 355/1604/16-ц
Провадження № 2-н/355/5/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

03 січня 2017 року суддя Баришівського районного суду Київської області Лисюк О.Д., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу в розмірі 3006 гривень 81 копійки, судового збору у розмірі 689 гривень 00 копійок, -

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» звернулося до Баришівського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу в розмірі 3006 гривень 81 копійки, судового збору у розмірі 689 гривень 00 копійок

Згідно отриманої інформації від 03.01.2016 року за відомостями УДМС України в Київській області боржник ОСОБА_1 06.11.2013 року померла. Перевіривши матеріали заяви та доданих до неї документів, суддя вважає, що є перешкоди у прийнятті заяви про видачу судового наказу виходячи з наступного.

Частиною першою ст. 95 ЦПК України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Це вид безспірного судового провадження, у якому розглядається вимога про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Відповідно до п. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви та поданих документів вбачається спір про право та у разі якщо отримана судом відповідь з адресного бюро не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника, суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Відмовляючи у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу, суддя виходить з неможливості розгляду цієї заяви в порядку наказного провадження у зв'язку зі смертю боржника ОСОБА_1.

У пункті 1 Постанови від 23 грудня 2011 року № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив судам, що наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому, враховуючи, що розділом II ЦПК процедура розгляду заяв у наказному провадженні полягає у видачі судового наказу, інститут зупинення провадження за п. 1 ч. 1 ст. 201 ЦПК України для встановлення кола правонаступників після смерті померлого боржника не може бути застосований судом під час вирішення питання про прийняття заяви про видачу судового наказу.

Таким чином, підстав для прийняття заяви про видачу судового наказу немає.

Суддя роз'яснює заявнику, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Керуючись, п. 2 ч. 3, ч. 6 ст. 100 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «КИЇВОБЛГАЗ ЗБУТ» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за оплату послуг з постачання природного газу в розмірі 3006 гривень 81 копійки, судового збору у розмірі 689 гривень 00 копійок.

Роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі в п'ятиденний строк з дня проголошення ухвали через Баришівський районний суд Київської області апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п'ятиденного строку, передбаченого для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_2