Справа № 484/586/15-ц
Провадження № 2/484/3/17
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.02.2017 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого судді Максютенко О.А.
секретаря судового засідання Завірюхи В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Корпорація України», третя особа відділ Держземагенства у Первомайському районі Миколаївської області про визнання договору оренди недійсним та зобовязання повернути земельну ділянку в належному агротехнічному стані, -
Вищезазначену земельну ділянку позивач отримала у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.11.2009 року №2-41, посвідченого Другою Первомайською державною нотаріальноюї конторою, після смерті ОСОБА_2.
Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) під час підписання правочину волевиявлення особи повинно бути вільним і відповідати внутрішній волі, інакше недодержання цієї вимоги дає підставу вважати правочин не чинним.
Оскільки, позивач не мала наміру продовжувати дані правовідносини з відповідачем, не бажала настання наслідків за правочином, не читала змісту договору, не підписувала його при укладанні та не знала про набрання ним чинності, тому просила визнати недійсним вищезазначений договір оренди земельної частки паю та повернути її в придатному для використання агротехнологічному стані.
Від представника позивача на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Від представника відповідача ПСП «Корпорація України» на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність.
У попередніх судових засіданнях представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування такої своєї позиції посилається на те, що позивач ОСОБА_1 безпідставно вказує, що договір оренди землі від 21.12.2010 року нею не підписувався і вказана обставина є неправдивою. Дане твердження спростовується змістом договору, який був добровільно укладений позивачем із відповідачем та є укладеним відповідно до ст. 638 ЦК України, оскільки сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Від управління Держгеокадастру у Первомайському районі Миколаївської області на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за відсутності представника, просили винести рішення у справі на розсуд суду.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».
Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.
Згідно ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно і з законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.
Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч. 3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою -третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.208 ЦК України, правочин між фізичною особою та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (правочини, які повністю
виконуються у момент їх вчинення), належить вчиняти письмово. При цьому, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій, якщо він підписаний сторонами (ч.2 ст.207 ЦК України).
За клопотанням позивачки судом було призначено судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру при МВС України.
За положеннями статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши про це докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.
Позивачем не надано належних та допустимих доказів для спростування висновку №1843 судової почеркознавчої експертизи складеного 16.01.2017 року Миколаївським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, клопотання про призначення повторних судових почеркознавчих експертиз, у разі незгоди з висновком вказаної експертизи не заявлялося.
Висновок судової почеркознавчої експертизи оцінено судом згідно з вимогами ст.212 ЦПК України у сукупності з іншими доказами.
Оскільки обставини, за наявності яких правочин підлягає визнанню недійсним, не встановлені, суд немає правових підстав до застосування до спірних правовідносин норми статей 203, 207, 215 ЦК України, у зв'язку з чим оскаржуваний договір оренди земельної частки паю від 21.12.2010 року не підлягає визнанню його недійсним з тих підстав, які заявлені позивачем ОСОБА_1, тому в задоволенні її позову слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд,-
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, а якщо було подано, то після перегляду справи судом апеляційної інстанції, в разі якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 10 днів після проголошення рішення всіма учасниками процесу до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області.

Суддя: