Справа № 314/1079/13-ц
Провадження № 2/314/4/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

секретар судового засідання Рясна А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи: Управління державної міграційної служби України Вільнянського району Запорізької області, орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про примусове виселення мешканців та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває вказана цивільна справа.

Зазначена справа неодноразово призначалась до судового розгляду, в тому числі 01 лютого 2017 року о 09 годині 30 хвилин та 14 березня 2017 року о 10 годині 00 хвилин. Однак, у судові засідання представник позивача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» не зявлявся, хоча позивач належним чином повідомлявся судом про день, час та місце розгляду справи.

Так, у судове засідання 01 лютого 2017 року представник позивача не зявився, позивач належним чином повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить конверт, який повернувся до суду з позначкою листоноші «Адресат вибув» (т. 1 а.с. 249), причин неявки суду не повідомив.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених ст. 157 цього Кодексу, у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Зважаючи на відсутність заяви позивача про розгляд справи за його відсутності, суд відклав розгляд цивільної справи на 14 березня 2017 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Судом вживалися заходи для виклику позивача у судове засідання, призначене на 14 березня 2017 року, зокрема направлялась судова повістка за місцем знаходження позивача, зазначеним у позовній заяві (т. 1 а.с. 2), а саме: м. Запоріжжя, вул. 40-років Радянської України, 39. До суду повернувся конверт з позначкою листоноші «За зазначеною адресою не проживає» (т. 2 а.с. 9). Крім того, судову повістку було направлено за юридичною адресою позивача, а саме: м. Київ, вул. Артема, 60, яка отримана уповноваженим представником банку своєчасно, про що свідчить поштове повідомлення (т. 2 а.с. 10).

Заяв про зміну місця знаходження від позивача до суду не надходило, таким чином, в силу вимог ч. 1 ст. 77 ЦПК України, позивач вважається таким, що належним чином повідомлявся про слухання справи. Однак, у судове засідання 14 березня 2017 року представник позивача також не зявився, причин неявки суду не повідомив, будь-яких клопотань на адресу суду не надав.

Таким чином, в силу ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд визнає, що позивач повторно не зявився до суду без поважних причин.

Відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 169 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином, без поважної причини або неповідомлення ним про причину повторної його неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Суд вважає за необхідне залишити зазначену позовну заяву без розгляду у звязку з повторною неявкою без поважних причин у судове засідання позивача.

Залишення заяви без розгляду, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий розгляд та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 169, 207, 208-210 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, треті особи: Управління державної міграційної служби України Вільнянського району Запорізької області, орган опіки та піклування Вільнянської районної державної адміністрації, про примусове виселення мешканців та зняття з реєстрації залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.М. Галянчук

14.03.2017

14.03.2017