1Справа № 335/9660/16-ц 2/335/217/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 cічня 2017 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Соболєвої І.П.,

за участю секретаря Лєдової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 доприватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доприватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В позові зазначив, що 06.08.2015 о 18 год. 50 хв., у м. Запоріжжя по Набережній магістралі в районі електроопори №151 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобілів ВАЗ-2109, днз. АР 8450 ВТ, власником якого є відповідач ОСОБА_2 та автомобіля Мазда 626, днз. АР 5181 СН, власником якого є позивач ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача було пошкоджено.

19.11.2015 Ленінським районним судом м. Запоріжжя ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України.

Поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів оформлений ОСОБА_2 у ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», номер страхового полісу АІ № 5400543.

4 грудня 2015 р. позивачем подано заяву та всі необхідні документи до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» про виплату страхового відшкодування.

Оскільки ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» не виплатила позивачу суму страхового відшкодування, ОСОБА_1 заявляє вимоги про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 42 617,45 грн., пені в розмірі 8646,09 грн., втрати від інфляції в розмірі 1847,44 грн., 3% річних в розмірі 5887,68 грн., моральної шкоди в розмірі 5369,86 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2204,8 грн., витрати на проведення експертизи в розмірі 950 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 1929,20 грн.

Згодом позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог.

В заяві позивач зазначає, що відповідачем ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» відшкодовану йому суму страхового відшкодування в розмірі 34 042 грн., відповідачем ОСОБА_2 відшкодовано суму франшизи в розмірі 1 000 грн. та витрати на проведення експертизи в розмірі 950 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» суму страхового відшкодування в розмірі 7545, 45 грн. пеню в розмірі 8094, 24 грн., втрати від інфляції в розмірі 2069, 53 грн., 3% річних в розмірі 666 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 2204,8 грн., витрати на сплату судового збору в розмірі 1929,20 грн.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія»в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності, письмових пояснень, заперечень стосовно уточнених позовних вимог до суду не надходило.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день і час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи, про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви позивача про слухання справи за його відсутністю, у звязку з неявкою у судове засідання відповідачів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

06.08.2015 о 18 год. 50 хв., у м. Запоріжжя по Набережній магістралі в районі електроопори №151 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ВАЗ-2109, днз. АР 8450 ВТ, власником якого є відповідач ОСОБА_2 та автомобіля Мазда 626, днз. АР 5181 СН власником є позивач ОСОБА_1, внаслідок чого автомобіль позивача пошкоджено.

19.11.2015 Ленінським районним судом м. Запоріжжя відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

На момент виникнення ДТП транспортний засіб марки «ВАЗ-2109», який належить відповідачу ОСОБА_2 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 застраховано у ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на підставі полісу № АР 5400543 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.01.2015 року (далі поліс).

Відповідно до зазначеного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю особи становить 100 000,00 грн., майну 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн.

25.08.2015 спеціалістом ОСОБА_4 проведено звіт № 65/1 про оцінку автомобіля НОМЕР_2 для встановлення вартості матеріальної шкоди, нанесеної власнику майна в результаті його пошкодження. Дана оцінка провадилась за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2 та представника відповідача ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» ОСОБА_5 Вартість матеріальної шкоди за даною оцінкою складає 42 617 грн. 45 коп.

Згідно статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором і страхового акта. Такі умови встановлені також частиною 1 статті 25 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

04.12.2015р. після отримання постанови про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, позивач звернувся до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про страхове відшкодування.

На теперішній час страхове відшкодування позивачу сплачено в сумі 34 041, 92 грн.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих пари експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до ст. 9 вказаного вище Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 гривень на одного потерпілого.

Розмір франшизи при відшкодуванні, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

За змістом положень ст. 36.3 Закону , якщо водії транспортних засобів скористалися правом, передбаченим пунктом 33.2 статті 33 цього Закону, страховик відшкодовує виключно шкоду, визначену статтями 29 та 30 Закону, тобто, відшкодовується, зокрема, вартість матеріального збитку (відновлювальний ремонт з врахуванням зносу).

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком.

Відповідно до зазначеного полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду майну становить 50 000 грн., розмір франшизи складає 1000 грн. Оскільки страхове відшкодування зменшується на суму франшизи, то воно становить 49 000 грн.

Згідно матеріалів справи розмір майнової шкоди, завданої позивачу, усього складає 42 617, 45 грн., що підтверджується звітом № 65/1 про оцінку завданої шкоди, та не перевищує межу ліміту відповідальності. Даний звіт складено в присутності представника страхової компанії, заперечень та зауважень до нього подано не було, проте страховою компанією на користь позивача відшкодовано лишу суму 34 042 грн.

Страховик відповідно до лімітів відповідальності має відшкодувати у встановленому Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну позивача, з урахуванням виплаченої раніше суми, в розмірі 7575, 45 гривень.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобовязанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи зі змісту позовної заяви (з урахуванням уточнень), позивач ставить питання про виплату йому страхового відшкодування матеріальної шкоди, пені, втрат від інфляції та 3% річних страховою компанією.

Суд вважає дані вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Страхова компанія свої зобовязання виконала не належним чином. Заяву про страхове відшкодування та всі необхідні документи позивачем подано 04.12.2015, натомість страховою компанією суму відшкодування сплачено в жовтні 2016 року, в сумі 34 042 грн.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 36.2 ст. 36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на

отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у

статті 35 цього Закону повідомлення про дорожньо-транспортну

пригоду, але не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про

страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування або відмову в його виплаті.

Згідно матеріалів справи вбачається, що страховиком прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу, проте не в повному обсязі, з порушенням строку виплати.

При цьому, з матеріалів справи не встановлено, що позивач порушив строк подачі заяви про страхове відшкодування, адже Страховик все ж таки виплатив йому певну суму.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 добросовісно виконав обовязок щодо надання Страховику документів, що підтверджують настання страхового випадку.

За ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За розрахунком позивача, який приєднаний до позовної заяви, три проценти річних з простроченої суми страхового відшкодування становлять 666 грн. Збитки від інфляції за розрахунком становлять 2069, 53 грн.

Судом перевірені вищезазначені розрахунки, а тому відсутні підстави ставити їх під сумнів, дані розрахунки відповідачем не спростовані.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобовязаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Згідно п. 26.4.5 договору страхування, Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування шляхом сплати неустойки (штрафу, пені) у розмірі подвійної суми заборгованості за кожен день прострочення.

Розрахований позивачем, та перевірений судом, розмір неустойки в сумі 8094,24 грн. правомірно нарахований, також підлягає стягненню з відповідача.

Позовні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2204,8 грн., суд також вважає такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на правову допомогу.

За ч.ч. 1, 2ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Обчислюючи розмір компенсації витрат на правову допомогу, суд враховує фактичну кількість годин, витрачену адвокатом, складність справи тощо.

З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_6 був укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання юридичної допомоги (послуги), пов'язаної з складанням позовної заяви, представництвом та захистом інтересів ОСОБА_1 в суді.

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу за договором про надання правової допомоги від 25.08.2016 року ОСОБА_1 сплатив адвокату ОСОБА_7 гонорар у розмірі 2204,8 грн.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення витрати по оплаті правової допомоги у розмірі 2204,8 грн. підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленихстаттею 61 цього Кодексу.

В порядку ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_8 підлягає стягненню також судовий збір у розмірі 1929,2 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 на користь позивача сплачено суму франшизи у розмірі 1000 грн. та витрати на проведення оцінки завданих збитків в сумі 950 грн.

В уточненій позовній заяві позивач ОСОБА_1 вимог до відповідача ОСОБА_2 не заявляє.

Згідно ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів наданих сторонами у справі, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 8, 10, 11, 60, 88, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 доприватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 18405 (вісімнадцять тисяч чотириста пять) грн. 22 (двадцять дві) коп., з яких: 7575,45 грн. несплачена частина страхового відшкодування, 8094,24 грн. пеня за прострочення виплати страхового відшкодування, 2069,53 грн. розмір витрат інфляції, 666 грн. розмір трьох відсотків річних.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2204 (дві тисячі двісті чотири) грн. 80 (вісімдесят) коп.

Стягнутиз приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1929 (тисяча девятсот двадцять девять ) грн. 20 (двадцять) коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.П. Соболєва