Провадження № 2/522/4275/17
27 лютого 2017 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.,
при секретарі Шеян І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «СК «Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ОСОБА_2 «СК «Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3, та просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн., а також суму судового збору у розмірі 551, 20 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 29 жовтня 2015 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 по вул. Базарній в м. Одесі, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням позивачки, в результаті чого сталось зіткнення. В результаті даного ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження. Вина водія ОСОБА_3 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2016 року.
Також позивачка зазначає, що автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_1 був застрахований ОСОБА_2 «СК «Україна» згідно полісу №АІ/5544722. Згідно висновку експертизи вартість відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_2 становить 111 571, 30 грн. Враховуючи, що ліміт відшкодування шкоди ОСОБА_2 «СК «Україна» становить 50 000, 00 грн., а сума франшизи складає 1 000, 00 грн., позивачка просить стягнути з відповідача на її користь суму страхового відшкодування у розмірі 49 000, 00 грн.
Представник ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та подав заяву про розгляд справи у заочному порядку.
Представник відповідача ОСОБА_2 «СК «Україна»» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.
ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думку представника позивачки, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.
За ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Судом встановлено, що 29 жовтня 2015 року о 22 год. 30 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем «Тойота», д/н НОМЕР_1 по вул. Базарній в м. Одесі, не надав перевагу в русі автомобілю НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1, в результаті чого сталось зіткнення.
В результаті даного ДТП автомобіль НОМЕР_2 отримав механічні ушкодження капоту, лівого переднього крила, переднього бамперу, радіатора, лівої та правої протитуманки, номерного знаку, лівого переднього підкрилка колеса, зміщення задньої правої двері, що підтверджується відповідною довідкою ДАІ виданою позивачці 29 жовтня 2015 року.
Вина водія ОСОБА_3 в вищевказаному ДТП підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2016 року, якою він був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Автомобіль «Тойота», д/н НОМЕР_1 був застрахований ОСОБА_2 «СК «Україна» згідно полісу №АІ/5544722.
Згідно висновку ОНДІСЕ №6588 від 21 грудня 2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки становить 111 571, 30 грн.
Як вбачається з полісу, ліміт відшкодування шкоди заподіяної майну третьої особи ОСОБА_2 «СК «Україна» становить 50 000, 00 грн., а сума франшизи складає 1 000, 00 грн.
18 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою про страхове відшкодування, що відповідає вимогам ст. 36.2 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Однак, вищевказана сума не була сплачена відповідачем на користь ОСОБА_1
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, якщо вона завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Оскільки відповідно до статті 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування.
Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована, а сам ОСОБА_3 не надавав згоди на особисте відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, то вимоги позивача про стягнення суми страхового відшкодування саме до ОСОБА_2 «СК «Україна» є обґрунтованими.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Таким чином, суд вважає обґрунтованою вимогу позивачки щодо стягнення з ОСОБА_2 «СК «Україна» на її користь суми страхового відшкодування в розмірі 49 000, 00 грн.
На підставі ч. ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.
Крім того, судом встановлено, що у звязку зі зверненням до суду з дійсним позовом позивачка понесла додаткові витрати по сплаті судового збору у розмірі 551, 20 грн., які відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 «СК «Україна» на користь позивачки.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин цивільної справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 пілягають задоволенню.
Керуючись п. 4 Постанови Пленуму ВССУ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст. ст. 8, 20 Закону України «Про страхування», ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 11, 15, 16, 22, 525, 526, 1166, 1188 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 5, 6, 10, 11, 57, 60, 61, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «СК «Україна», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування, - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Ю.Б. Свячена