РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15114/16-ц

пр. № 2/759/1440/17

03 травня 2017 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Фещук Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія», ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

встановив:

ОСОБА_1 у листопаді 2016 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 , Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія», ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним, яким з врахуванням уточнених вимог просила визнати недійсними правочини про відступлення права вимоги від 05.10.2015 р., додаткову угоду № 2 та додаткову угоду № 2/2, що вказані вище, що виникли на підставі договору № 4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013 р.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що ОСОБА_2 неправомірно та без згоди позивача в порушення вимог ст.60, 65 СК України уклав договір відчуження майнових прав на спірну квартиру, чим порушив її майнові права власника на спільне сумісне майно подружжя, в зв`язку з чим просить суд відновити її права.

Представник позивача ОСОБА_4 та позивач в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, пославшись на доводи та підстави викладені в позовній заяві.

Представник ЗАТ «Українська будівельна компанія» в судове засідання представника не направили, надали письмові заперечення проти позову та просили відмовити в його задоволенні.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на неодноразові виклики в судове засідання не з`явились.

Дослідивши надані докази та інші матеріали справи, вислухавши доводи позивача та його представника, суд приходить до висновку, про задоволення позову за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 18.07.2010 р. по 18.03.2016 р. перебували в зареєстрованому шлюбі.

12.07.2013р. між ОСОБА_2 та ЗАТ «Українська Будівельна компанія» було укладено договір №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру, предметом якого є майнові права на незавершений будівництвом об`єкт нерухомості, а саме майнові права на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , за ціною продажу майнового права в сумі 479862,00 грн.

Під час розгляду справи було встановлено, що 05.10.2015 року ОСОБА_2 уклав договір про відступлення права вимоги з ОСОБА_3 , відповідно до якого відступив належне йому право вимоги згідно Договору № 4-9-89.

Згідно з ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Пленум ВС України в п. 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Під майновими правами, відповідно до ст. 3 Закону України, «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність», слід розуміти будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Суд, виходячи з наведеного, вважає, що договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру, було укладено ОСОБА_2 в інтересах сім`ї, а тому права та зобов`язання за даним договором виникли рівною мірою як у нього так і у ОСОБА_1 .

Разом з тим, ч.2 ст. 65 СК України визначено, що при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Виходячи з того, що ОСОБА_1 не надавала свою згоду на відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу майнових прав на квартиру, суд визнає, що відповідна угода по відступлення права вимоги від 05.10.2015 року, укладена між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суперечить закону, а тому такий правочин на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, слід визнати недійсним.

Крім того, суд вважає, що необхідним для відновлення прав позивача визнати недійсною Додаткову угоду № 2, до Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013 р. що укладена 05.10.2015 року між ЗАТ «Українська будівельна компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про відступлення права вимоги на квартиру АДРЕСА_1 за договором №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013 р. та Додаткову угоду № 2/2 до Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013 р., що укладена 31.05.2016 року між ЗАТ «Українська будівельна компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо припинення дії Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013 р.

За таких підстав та з урахуванням того, що предметом поділу є майно подружжя, обов`язок понести судові витрати у справі, суд покладає на відповідача, в порядку та на підставі ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд ,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія», ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2015 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо відступлення майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 згідно Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013р.

Визнати недійсною Додаткову угоду № 2, до Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013р. що укладена 05.10.2015 року між Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , щодо відступлення майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 за договором №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013р.

Визнати недійсною Додаткову угоду 2/2 до Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 12.07.2013р., що укладена 31.05.2016 року між Закритим акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» та ОСОБА_3 , щодо припинення дії Договору №4-9-89 купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1 від 12.07.2013р.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 871 (вісімсот сімдесят одну) грн. 20 копійок на відшкодування судового збору.

Заходи забезпечення позову, що вжиті на виконання ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 13.03.2017 року, у виді накладення арешту на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальна площа 59,61 кв.м., що належить ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_1 ) на підставі договору про відступлення права вимоги від 05 жовтня 2015 року первісним кредитором ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_2 ) та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо двокімнатної квартири АДРЕСА_1 від 22.07.2014 р., після набрання цим рішенням законної сили, скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.