Справа № 588/142/17
№ провадження 2/588/186/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М.В., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

У С Т А Н О В И В:

Позивач 09.02.2017 року звернувся до суду із указаним позовом, який мотивував тим, що ним у 2015 році було збудовано гараж, з цегли та піноблоку, за власний рахунок за адресою по вул. Благовіщенська, 52-в, ряд № 3, місце № 5. Гараж збудовано позивачем без відповідного документу, який би давав право на виконання будівельних робіт, та без належно затвердженого проекту, на земельній ділянці, яка не була йому відведена для цієї мети. На думку позивача гараж в силу частини 1 статті 376 ЦПК України є самочинним будівництвом. Будуючи гараж у вказаному місці, позивачеві було відомо, що дана земельна ділянка згідно містобудування була відведена під забудову гаражів. У грудні 2016 року позивач звернувся до Тростянецької міської ради Сумської області з метою узаконення побудованого ним гаражу. Позивачу було повідомлено, що міська рада не заперечує проти визнання права власності на побудований ним гараж, але при цьому він повинен виготовити технічну документацію на будівлю та звернутися до суду для визнання права власності на самочинне будівництво. Після звернення до КП Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно планувальних робіт» позивач 20.01.2017 року отримав технічний паспорт на побудований ним гараж, інвентаризаційна вартість якого становить 116311 гривень.

На думку позивача, суд повинен визнати право власності на побудований ним гараж, оскільки він побудував його за власний рахунок, не порушуючи прав та інтересів інших осіб, здійснив будівництво, не порушуючи будь-яких заборон та у місті, яке виділене для цієї мети. Посилаючись на указані обставини, ОСОБА_2 просив визнати за ним право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме гараж, розташований за адресою: Сумська область, місто Тростянець, вулиця Благовіщенська, 52-в, ряд 3 місце 5.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити, пояснив, що у 2009 році звертався до міської ради з питання надання йому земельної ділянки для будівництва гаража, проте у відповідних рішеннях, що були прийнято міською радою у різних документах було вказано три різні адреси земельної ділянки і після цього позивач через такі розбіжності і не реалізував своє право на отримання земельної ділянки для будівництва гаража, припинив займатись цим питанням. В подальшому у 2015 році позивач самостійно без будь-якого дозволу обрав місце будівництва власного гаражу по вул. Благовіщенська, 52-в, ряд № 3, місце № 5, на ділянці, де інші особи також собі будували гаражі. Гараж був побудований на земельній ділянці, на яку позивач не має права, і яка є комунальною власністю, дозволів на будівництво позивач не отримував у відповідних органах у встановленому порядку, він не уводився в експлуатацією, до інспекції архітектурно-будівельного контролю позивач не звертався. Огляд побудованого гаражу на предмет безпечної та надійної його експлуатації ніхто не проводив. Позивач вважав, що у результаті будівництва гаражу права будь-яких осіб не порушено, впевнений, що жодних комунікацій у результаті будівництва ним не пошкоджено. У міській раді порадили звернутись до суду.

Представник відповідача - Тростянецької міської ради Сумської області у судове засідання не зявився, відповідачем подано до суду заяву, за змістом якої міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог у справі та просить розглядати справу без її участі (а.с. 19).

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з таких мотивів.

Судом установлено, що земельна ділянка, яка розташована по вул.Благовіщенська, 52-в, ряд № 3, місце № 5 у місті Тростянець Сумської області, орієнтовною площею 47,4 кв.м. для будівництва індивідуальних гаражів (під побудований гараж), знаходиться в комунальній власності Тростянецької міської ради (а.с.21).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 20.01.2017 року комунальним підприємством Охтирської міської ради «Бюро технічної інвентаризації та архітектурно-планувальних робіт» на земельній ділянці по вул.Благовіщенській, 52-в ряд 3, місце 5 у місті Тростянець Сумської області розташована будівля гаражу з оглядовою ямою загальною площею 47,4 кв.м., стіни якого побудовано з цегли та піноблоку, покриття гаражу та навісу з - шиферу. Рік побудови у технічному паспорті не указано (а.с.9-11).

Згідно з частиною 1 та 3 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзаці першому п. 14 постанови №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК).

Наведена у статті 376 ЦК України правова норма дає підстави для висновку, що під час розгляду справи за позовом власника земельної ділянки про визнання за ним права власності на самочинно збудоване на ній нерухоме майно, встановленню підлягають такі обставини, зокрема: 1) чи є позивач власником (чи іншим володільцем) земельної ділянки; 2) чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації;3) чи є законною відмова у такому прийнятті; 4) чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Як визнав позивач і установлено судом земельна ділянка, яка розташована по вул.Благовіщенська, 52-в, ряд № 3, місце № 5 у місті Тростянець Сумської області, не передавалась відповідачем позивачу у встановленому законом порядку у власність чи користування ні до початку будівництва спірного гаража, ні під уже збудований гараж. ОСОБА_2 визнав, що до подання цього позову до суду, він не звертався до міської ради з питання надання йому у власність чи на іншому правовому титулі земельної ділянки під уже збудований спірний гараж.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яке затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 09 лютого 2014 року № 294 основними завданнями даної Інспекції є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду і відповідно до покладених на неї завдань вона, в тому числі, приймає в установленому порядку в експлуатацію закінчені будівництвом об'єкти (видає відповідні сертифікати, реєструє декларації про готовність об'єкта до експлуатації та повертає такі декларації).

Позивач ОСОБА_2 визнав, що поряд з тим, що він не набув право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій знаходиться об'єкт самочинного будівництва збудований ним раніше, він також до компетентного державного органу, а саме до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Сумській області з питання прийняття забудови до експлуатації не звертався.

Крім того, всупереч положенням статей 10, 60 ЦПК України позивачем не надано доказів проведення технічного обстеження обєкта самочинного будівництва з висновками про те чи було дотримано при будівництві спірного гаражу будівельні норми та правила, чи можлива його безпечна та надійна експлуатація, відсутні висновки щодо відповідності місця розташування обєкта вимогам державних будівельних норм, що не дає суду можливості оцінити чи є порушення будівельних норм та правила, та чи є вони істотними.

У той же час позивач звернувся з позовом до Тростянецької міської ради Сумської області і при цьому не зазначив в чому полягає порушення його прав відповідачем, не надав доказів на підтвердження порушення його прав та законних інтересів саме цим відповідачем, а захисту у судовому порядку відповідно до статей 1 та 3 ЦПК України підлягає лише порушене, невизнане чи оспорюване право.

З огляду на викладене,у задоволенні позову ОСОБА_2 слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.В.Щербаченко