У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про повернення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и в :

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтував тим, що згідно з розпискою від 26 грудня 2013 року він позичив у ОСОБА_5 кошти у сумі 40 тис. доларів США строком до 01 липня 2015 року з метою придбання автомобіля LexusGX 470. У разі неповернення коштів зобов'язався відчужити автомобіль ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості. На виконання взятого на себе зобов'язання позивач повернув відповідачу 3 тис. доларів США. В подальшому, не маючи можливості погасити борг, ОСОБА_4 знайшов покупця ОСОБА_6, який погодився виплатити борг позивача і придбати авто. Згідно з розпискою від 30 травня 2015 року ОСОБА_4 за умови повного погашення його боргу за розпискою від 26 грудня 2013 року зобов'язався відчужити ОСОБА_6 автомобіль LexusGX 470. Того ж дня ОСОБА_6 повернув ОСОБА_5 кошти у сумі 40 тис. доларів США в рахунок погашення боргу за розпискою від 26 грудня 2013 року. Вважає, що таким чином відповідач отримав від нього 3 тис. доларів США безпідставно та у зв'язку з цим просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості, що еквівалентно 79 491 грн 39 коп.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 79 491 грн 39 коп. Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 червня 2016 року закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеної ухвали апеляційного суду.

Згідно з ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до постанови пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» якщо після прийняття апеляційної скарги до розгляду будуть встановлені обставини, що апеляційна скарга подана особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Закриваючи апеляційне провадження за скаргою ОСОБА_2, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувалось питання щодо спірного автомобіля, як об'єкта спільної сумісної власності подружжя, а вирішувалось питання щодо безпідставно набутих відповідачем грошових коштів, у зв'язку з чим суд дійшов правильного висновку, що не вирішувалось питання про права чи обов'язки ОСОБА_2, а отже остання не має права на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Посилання заявника у касаційній скарзі на те, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складено фіктивну розписку аби створити видимість боргових зобов'язань були предметом оцінки суду апеляційної інстанції та при цьому суд дійшов висновку, що такі твердження ОСОБА_2 є голослівними.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що апеляційний суд порушив норми процесуального права.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про повернення безпідставно набутого майна, за касаційною скаргою на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 13 грудня 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак