АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6298/17 Справа № 206/361/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та Державної казначейської служби України на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 липня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України (третя особа: Прокуратура Дніпропетровської області) про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Державної казначейської служби України з позовом про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету 153600грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої, зокрема, незаконним притягненням її до кримінальної відповідальності, тривалим перебуванням під слідством, обранням запобіжного заходу та обмеженням її у праві вільного пересування.

Рішенням Самарського райсуду м.Дніпропетровськ від 25.07.2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково та на її користь стягнуто за рахунок коштів Державного бюджету 76800грн. на відшкодування моральної шкоди. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необгрунтованість часткового задоволення її позову, фактично просила змінити вказане рішення суду в частині розміру присудженого на її користь морального відшкодування. В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України, посилаючись на невідповідність вимогам закону вказаного рішення суду, просила його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні в частині розміру присудженого морального відшкодування за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 з 08.06.1999р. по 15.03.2010р. проходила військову службу у Збройних силах України, з 16.03.2010р. - у Державній екологічній інспекції провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю та радіаційної безпеки на державному кордоні, а з 03.01.2012р. по 18.02.2013р. - на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Дніпропетровської області (а.с.42,43).

Постановою Дніпропетровського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері Дніпропетровської області від 01.10.2012р. порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. 23.10.2012р. дії ОСОБА_2 перекваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України (а.с.10,11). ОСОБА_2 обвинувачувалась у вчиненні 06.02.2012р. службової недбалості на посаді провідного спеціаліста відділу екологічного та радіологічного контролю на митній території Дніпропетровської області державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Дніпропетровської області, яка призвела до шкоди нематеріального характеру у звязку із неналежним здійсненням екологічного контролю.

Постановою Дніпропетровського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері Дніпропетровської області від 23.10.2012р. до обвинуваченої бабак І.М. застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд, про що їх оголошено того ж дня (а.с.152,153).

Ухвалою Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 16.05.2014р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України повернуто для проведення додаткового розслідування у звязку з неконкретністю предявленого обвинувачення в частині кваліфікуючої ознаки спричинення шкоди охоронюваним законом державним інтересам у вигляді шкоди нематеріального характеру підривом авторитету Державної екологічної інспекції (а.с.17-20).

При проведенні додаткового розслідування 30.12.2014р. кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України неодноразово закривалось відповідними постановами компетентних органів у звязку з відсутністю у її діях складу кримінального правопорушення, у тому числі, 30.12.2014р., 30.04.2015р., які скасовувались прокурором (а.с.113-115, 119-121).

Востаннє кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення постановою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №2 від 27.10.2016р. Зокрема, прокурор зазначив про те, що факти скоєння ОСОБА_2 будь-якого кримінального правопорушення свого підтвердження не знайшли, а у її діях як ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, так і ознаки будь-якого іншого кримінального правопорушення відсутні (а.с.63-65). Зазначена постанова не скасована та є чинною (а.с.129).

Враховуючи встановлені обставини про незаконне притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.1176 ЦК України, ст.ст.1,4,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» обґрунтовано ухвалив рішення про відшкодування спричиненої їй моральної шкоди.

Проте при визначенні розміру морального відшкодування судом першої інстанції безпідставно надав перевагу зясуванню питання щодо передбаченого законодавством мінімального розміру морального відшкодування та не у повному обсязі врахував конкретні обставини та наслідки спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, обсяг та ступінь її моральних страждань. Матеріали справи свідчать не лише про незаконне притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності. Слідство у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_2 тривало більше чотирьох років та неодноразово закривалось саме з підстав відсутності у її діях складу кримінального правопорушення, останній раз - 27.10.2016р. ОСОБА_2 посилалась на надала письмові підтвердження тому, що у період слідства з метою прискорення вирішення справи вона зверталась до компетентних органів з численними заявами про необхідність урахування конкретних обставин та доказів щодо відсутності у її діях складу злочину (а.с.15,21-26,29-34,37,44,45,47-51,56,62,108). Крім того, 23.10.2012р. до ОСОБА_2 як обвинуваченої застосовано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд і протягом тривалого часу вона фактично була обмежена у вільному пересуванні. З трудової книжки ОСОБА_2 вбачається, що з 08.06.1999р. вона перебувала на військовій службі у Збройних силах України, а після неї з 16.03.2010р. - на державній службі. ОСОБА_2 посилалась на те, що у звязку з притягненням до кримінальної відповідальності за «службову недбалість» вона була вимушена звільнитись з державної служби, її ділова репутація була зіпсована, а професійна карєра закінчилась, оскільки її працевлаштування на державній службі стало неможливим. Зазначені обставини підтверджені записами її трудової книжки. Таким чином, наслідком допущених відносно ОСОБА_2 дій стали її моральні страждання, порушення нормальних життєвих звязків, звичного для неї способу життя, що вимагали від неї додаткових зусиль для його організації та призвели до погіршення сімейних відношень. Враховуючи конкретні обставини та наслідки спричинення ОСОБА_2 моральної шкоди, обсяг та ступінь її моральних страждань, розмір морального відшкодування слід визначити у сумі 153600грн.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні зі збільшенням розміру присудженого до стягнення на користь ОСОБА_2 морального відшкодування до 153600грн. та задоволенням її апеляційної скарги.

Твердження Державної казначейської служби України в апеляційній скарзі про безпідставність заявлених ОСОБА_2 вимог про відшкодування моральної шкоди суперечать вимогам закону та дійсним обставинам справи. Кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 порушено 01.10.2012р. і тривало по 27.10.2016р. Право ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди виникло на передбаченій п.2 ст.2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підставі закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення. Спричинення моральної шкоди відбулось внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності та незаконного застосування запобіжного заходу, які обмежили її права громадянина. Обставини, обсяг та ступінь її моральних страждань підтверджені наявними у матеріалах справи доказами. У звязку підстав для задоволення апеляційної скарги казначейської служби не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Державної казначейської служби України відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровськ від 25 липня 2017 року змінити, збільшивши розмір присудженого до стягнення на користь ОСОБА_2 морального відшкодування до 153600грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.