Справа № 466/6553/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого - судді Невойта П.С.

секретаря с/з Семків Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

встановив:

21.07.2016 року Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» звернулось до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 5 162, 85 грн. та судових витрат.

В подальшому позовні вимоги були збільшені та остаточно позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 7305 грн. 88 коп., інфляційні витрати в розмірі 563 грн. 88 коп. та 3 % річних в розмірі 86 грн. 72 коп., а всього 7949 грн. 48 коп., а також солідарно стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог ЛМКП «Львівтеплоенерго» посилалося на те, що 11.04.2016 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 3499,54 грн., інфляційних втрат у розмірі 442,61 грн. та 3% річних у розмірі 50,23 грн., всього 3992,39 грн., а також стягнення 689 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 15.04.2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки стягнення трьох відсотків річних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження.

В обґрунтування вимог посилається на те, що відповідачі зареєстровані, проживають у квартирі АДРЕСА_1 і відповідно користуються послугами з централізованого опалення.

ЛМКП «Львівтеплоенерго» для здійснення оплати за надані послуги з централізованого опалення відповідачам був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1, а також щомісячно направлялися квитанції про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати.

Відповідач ОСОБА_2 відноситься до категорії пільговиків і відповідно користується 25 % знижкою з оплати житлово-комунальних послуг з централізованого опалення.

Між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися для задоволення своїх потреб, та не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005р., а також п. 3.1 договору приєднання, де прямо вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Станом на 11.01.2017р., за період з 01.07.2014р. по 31.12.2016 р. за квартирою АДРЕСА_1, де проживають відповідачі, утворилась заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 7305,88 грн., а тому просить суд стягнути заборгованість у сумі 7305 грн. 88 коп., інфляційні витрати в розмірі 563 грн. 88 коп. та 3 % річних в розмірі 86 грн.72коп., а всього 7949 грн. 48 коп., а також солідарно стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Представник позивача Джус Б.Г., який діє на підставі довіреності від 10.06.2016 року /а.с.16/ у судові засідання 26.01.2017р., 28.02.2017 р. не прибув, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує /а.с.102/.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечили проти позову. На пропозицію суду надати пояснення з приводу заявлених позовних вимог не виявили бажання. ОСОБА_2 також повідомив суд про те, що вони не зверталися до позивача з письмовими заявами щодо ненадання послуг або неналежне надання послуг з централізованого опалення у їх квартирі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином у встановленому законом порядку, що стверджується наявним у матеріалах цивільної справи рекомендованим повідомленнями, які поверталися до суду не отриманими за терміном зберігання.

Дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав та мотивів.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.04.2016 року відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу, оскільки стягнення трьох відсотків річних не підлягають розгляду в порядку наказного провадження /а.с.15/.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, що стверджується довідкою з місця проживання про склад сім'ї і прописки №119 від 21.01.2016 року, виданою ЛКП «Янів 405» /а.с.6/.

З наданих доказів представником позивача та відповідачами вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно довідки ЛКП «Янів 405» зареєстрований за адресою АДРЕСА_1, однак з копії аркуша у закордонному паспорті і письмових пояснень відповідачів також убачається, що він прийнятий на тимчасовий облік в консульський відділ Посольства України в Іспанії з 26.06.2001 року /а.с.54/, а також відповідно до повідомлення про підтвердження виборчої адреси від 15.07.2010 року Відділу ведення ДРВ Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, де зазначено адрес реєстрації ОСОБА_4 АДРЕСА_2 /а.с.58/, однак з 2001 року не проживає за даною адресою. Даний факт проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 за межами України не заперечували відповідачі.

Згідно з п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановленні договором або законом.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Отже, з огляду на вищенаведене, між відповідачами та позивачем встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: Виконавець надавав послуги відповідачам, останні такими послугами користувалися, не відмовлялися від них, усвідомлюючи, що за послуги треба платити, але оплату не проводили, чим порушили ч.1 п.18 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення» № 630 від 21.07. 2005 р. а також п. 3.1 договору приєднання, де вказано, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, а оплата за спожиті послуги вноситься Споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунком.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов'язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Така позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 30.10.2013р. при розгляді справи №6-59цс13.

Таким чином, всупереч п.5 ч. З ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ч.1 п.18 постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р., а також п.3.1 Договору приєднання відповідачі не виконали свого зобов'язання щодо сплати послуги з централізованого опалення, а тому зобов'язані сплатити суму боргу з урахуванням встановлення індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення, заборгованість відповідачів станом на 11.01.2017р. за період з 01.07.2014 р. по 31.12.2016р. складає 7305 грн. 88 коп., інфляційні витрати в розмірі 563 грн. 88 коп. та 3 % річних в розмірі 86 грн. 72 коп., а всього 7949 грн. 48 коп.

Відповідачами не подано доказів про те, що подані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення заборгованість з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як власників квартири та користувачів послугами. Щодо стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення з ОСОБА_4, то суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки з 2001 року він не проживає за вказаною адресою і не є споживачем послуг з централізованого опалення.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» 7305 (сім тисяч триста п'ять) гривень 48 коп. заборгованості за послуги з централізованого опалення, 556 (п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 88 коп. інфляційних втрат, 86 (вісімдесят шість) гривень 72 коп. - 3 % річних, а всього 7949 (сім тисяч дев'ятсот сорок дев'ять) гривень 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 689 (шістсот вісімдесят дев'ять) гривень 00 коп. з кожного судового збору.

У решті у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя П. С. Невойт