Справа № 1513/3004/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Скрипкіної А.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_3

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору

на стороні відповідача:

Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області,

Приватне підприємство «Модуль»

про усунення перешкод у користуванні будівлею та знесення самочинно збудованих будівель

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні будівлею та знесення самочинно збудованих будівель.

В ході судового розгляду позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги та на їх обґрунтування пояснили, що житловий будинок, розміщений в м. Кілія по вулиці Тараса Шевченко, № 124, належить позивачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 26 жовтня 1994 року. По сусідству з будинком позивача за адресою: м. Кілія, вул. Тараса Шевченко, № 126 відповідачем були збудовані господарські споруди, а саме: гараж та сарай. Без відповідного дозволу, в порушення архітектурних, санітарних та протипожежних норм відповідач збудував гараж на відстані 3,90 метрів від задньої стіни будинку позивача. Сам гараж відповідача складається з 2-х поверхів: льоху, гаражу та мансарди з 5-метровим дахом у висоту. Вказаний гараж повністю затіняє будинок позивача, перешкоджає у провітрені задньої стіни будинку, що призвело до вогкості задніх стін в 2-х спальнях та кухні. Також стіною та дахом гаражу перекрито потрапляння світла та сонячних променів в дві житлові кімнати та кухню будинку, які повністю знаходяться в тіні. В звязку з цим протягом весни-літа 2012 року позивач змушена була проводити ремонт 2-х жилих кімнат та кухні, де був стійкий запах вогкості, видаляти вогкість задніх стін на висоті 50 см, а також замінити підлогу. Крім того, у 2011 році відповідач на межі їхніх земельних ділянок збудував сарай для птиці. Вказаний сарай він збудував самочинно без належного дозволу та з істотними порушеннями будівельних норм та правил. Таким чином, відповідач використовує свою земельну ділянку не за призначенням, а саме: затінює, розповсюджує неприємні запахи, створює шумові забруднення, систематично порушує спокій родини позивача. У квітні 2012 року відповідачу було винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, однак у встановлений у приписі строк порушення не були усунуті відповідачем. На підставі викладеного та з посиланням на ст. 386 ЦК України та ст. 3 ЦПК України позивач та її представник просили суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні її майном шляхом зобовязання відповідача знести самочинно збудовані гараж та сарай, розміщені на земельній ділянці по вулиці Тараса Шевченко, 126 в місті Кілія Одеської області.

Відповідач ОСОБА_3 заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у письмових запереченнях на позов /а.с 21/, пославшись, зокрема, в обґрунтування заперечень на те, що у 2006 році він отримав державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 126. Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради № 157 від 18.09.2008 р. йому було надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку, господарських будівель та надвірних споруд за відповідною адресою. Після цього ним в приватному підприємстві «Модуль» було замовлено проект на будівництво житлового будинку та господарських споруд № 70/2009. Однак він після складення проекту не повідомив інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю про початок робіт, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу. Після сплати штрафу він направив повідомлення про початок будівельних робіт до інспекції ДАБК. Доводи позивача про те, що збудований ним гараж перешкоджає провітрюванню стіни будинку позивача, не відповідають дійсності, оскільки задня стіна її будинку чудово освітлюється та провітрюється, а волога в будинку може мати місце через те, що позивач не встановила водостоки на даху свого будинку. Стосовно сараю відповідач пояснив, що збудував його як тимчасову споруду. Не оспорюючи факту розміщення сараю у безпосередній близькості до подвіря позивача, відповідач зазначав, що позивач також порушує архітектурні норми по відношенню до його споруд. На даний час будівництво ним не завершено та право власності на збудовані обєкти нерухомого майна не оформлено. Відповідаючи на питання представника позивача, відповідач пояснив, що гараж ним було будовано у 2008 році, а сарай приблизно через 2 роки після цього. На підставі викладеного, відповідач просив суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Представник третьої особи - Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області за неодноразовими викликами суду в судове засідання не зявився, жодних заяв або клопотань суду не надав.

Представник третьої особи приватного підприємства «Модуль», ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що за зверненням ОСОБА_3 ПП «Модуль» було укладено договір від 12.03.2012 року про здійснення авторського нагляду за проведенням будівельних робіт з виконання будівництва житлового будинку за адресою: м Кілія, вул. Т. Шевченко 126, та інженером підприємства було складено план забудови земельної ділянки. Самі по собі будівельні норми носять рекомендаційний характер та повинні застосовуватись з урахуванням норм забудови, що історично склалась у певному населеному пункті.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, в процесі з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідження доказів, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вбачається з договору купівлі-продажу, посвідченого 26.10.1994 р. державним нотаріусом Кілійської районної державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 2654, позивач, ОСОБА_1, є власником житлового будинку, що знаходиться в м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 124 /а.с. 6/.

Відповідач, ОСОБА_3 з 27.09.2006 р. є власником розміщених за адресою: вул. Т. Шевченко, 126, м. Кілія, Кілійського району Одеської області - земельної ділянки площею 0,0543 га цільового призначення «для ведення особистого селянського господарства» та власником земельної ділянки площею 0,1000 га цільового призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд», що підтверджується відповідними державними актами на право власності на земельну ділянку /а.с. 25-28/.

Рішенням виконавчого комітету Кілійської міської ради від 18.09.2008 р. № 157, серед іншого, надано дозвіл ОСОБА_3 на будівництво: нового житлового будинку, господарчих будівель та надвірних споруд за адресою: м. Кілія, вул. Т. Шевченко, № 126, на земельній ділянці пл. 0,1543 га, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 927174 від 27 вересня 2006 року /а.с. 24/.

10.04.2012 р. головним державним інспектором ДАБК ОСОБА_5 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 30/12, згідно якого ОСОБА_3 збудував сарай та гараж за адресою: м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 126, з порушенням державним будівельних норм ДБН 360-92, чим порушено вимоги ст. ст. 1, 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» за що передбачено відповідальність за ч. 1 ст. 96 КУпАП /а.с. 9/.

В звязку з виявленими порушеннями відповідною посадовою особою у відношенні ОСОБА_3 було винесено припис № 64, яким вставлено строк для усунення виявлених порушень до 30.05.2012 р. Вказаний припис ОСОБА_3 було отримано в день його винесення /а.с. 10/.

На підставі відповідного протоколу, постановою № 1192 від 17.05.2012 р. ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 96 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень, який він сплатив 12.06.2012 р. /а.с. 36-38/.

Також 12.06.2012 р. в інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було зареєстровано повідомлення ОСОБА_3 про початок будівельних робіт щодо будівництва житлового будинку загальною площею 119,88 кв.м. та господарчих будівель по вул. Т. Шевченко, 126 в м. Кілія Одеської області відповідно до проекту будівництва № 70/2009 П «Модуль». Авторський нагляд здійснює ПП «Модуль». Згідно містобудівних умов і обмежень встановлено мінімальні відступи будівель/споруд від суміжних будівель/споруд 6,0 метрів, від меж земельної ділянки 1,0 метрів, гранична висота споруди 2 поверхи 12,00 метрів. /а.с .29-35/.

Листом № Т-368 від 13.08.2012 р. Кілійським міський голова ОСОБА_6А повідомив ОСОБА_1 про те, що згідно отриманих від депутата міської ради пояснень вставлено, що ОСОБА_3 ніяк не відреагував на припис інспекції ДАБК і не прибрав збудований з порушеннями сарай та гараж, в звязку з чим їй рекомендовано звернутись до суду для вирішення вказаного питання /а.с. 11/.

Як вбачається з акту складеного 01.07.2015 р. депутатом Кілійської міської ради ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_1 з питання утримання сусідом птиці, - сусід ОСОБА_3, що мешкає по вул. Т. Шевченко, 126, в свій час збудував на межі підсобне господарство і на даний час у цих приміщеннях вирощує птицю (курей та качок), а вікна ОСОБА_8 виходять на задній двір і увесь сморід іде їй до спальні та на кухню /а.с. 154/.

Згідно акту роботи комісії міської ради по розгляду скарги громадянки ОСОБА_8, складеного 30.05.2016 р. вбачається, що в своїй заяві ОСОБА_1, мешканка м. Кілія, вул. Т. Шевченко буд. 124, скаржиться на свого сусіда ОСОБА_3, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, який, на її думку, порушує архітектурні, санітарні та протипожежні норми будівництва житлового приміщення, гаража та сараю для утримання птиці, яка утворює галас та неприємні запахи. Під час робот комісії підтверджено факти, вказані заявницею, а саме: птахи знаходяться на відстані 0,8 метрів від глухої стіни будівлі ОСОБА_1 Комісія пропонує на підставі ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень». ч. 3 «Садибна забудова» п. 3.26, затвердженого наказом Держкоммістобудування від 17.04.1992 р. № 44, перенести ОСОБА_3 від сусідської огорожі курник на відстань не ближче ніж 12 метрів. На підставі вказаного акту листом міського голови від 30.0.5.2016 р. ОСОБА_3 надано відповідні рекомендації та попереджено про можливість притягнення до відповідальності за порушення санітарних норм /а.с. 167-171/.

Як пояснив допитаних в ході судового розгляду за клопотанням позивача свідок ОСОБА_5, саме він складав протокол про порушення відповідачем ч.1 ст. 96 КУпАП та виносив відповідний припис від 10.04.2012 р. про усунення порушень містобудівного законодавства. На момент, коли ОСОБА_3 направив до інспекції ДАБК повідомлення про початок будівельних робіт, на належній йому земельній ділянці уже було збудовано гараж, який він використовував як приміщення для власного проживання. Для того, щоб достовірно встановити наявність порушень законодавства, необхідно отримати висновок відповідної експертизи.

В звязку з ухиленням відповідача від проведення судової будівельно-технічної експертизи судом на підставі ч. 1 ст. 146 ЦПК України в ході судового розгляду було постановлено ухвалу, якою визнано факти того, що:

1/ Збудований ОСОБА_3 за адресою: м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 126, гараж з мансардою з 5-м дахом в висоту і самочинно збудована прибудова до гаражу та самовільно перебудований гараж в домоволодінні не відповідають вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва: державним будівельним, технічним, архітектурним, протипожежним, санітарно-гігієнічним, екологічним та іншим нормам та правилам у сфері будівництва та містобудування та затвердженим проектним рішенням

2/ Сарай, збудований відповідачем ОСОБА_3 за адресою: м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 126 є самочинно збудованим та не відповідає вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва: державним будівельним, технічним, архітектурним, протипожежним, санітарно-гігієнічним, екологічним та іншим нормам та правилам у сфері будівництва та містобудування та затвердженим проектним рішенням.

3/ Перебудова даху гаражу та самочинно збудованої відповідачем ОСОБА_3 прибудови до гаражу відповідно до норм і правил, визначених державними будівельними, санітарними та іншими нормами є неможливою.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Питання самочинного будівництва та його наслідків регулює стаття 376 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України обєкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Згідно з частиною другою статті 376 ЦК України особа яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За змістом частин четвертої та сьомої статті 376 ЦК України залежно від ознак самочинного будівництва особи, зазначені у цих пунктах, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого обєкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У той самий час, частиною другою статті 386 ЦК України закріплений окремий превентивний (попереджувальний) спосіб захисту права власності, який на відміну від інших способів передбачає захист права власності у випадку, коли порушення права ще не відбулося, але є підстави вважати, що воно має статися. Зміст такого захисту полягає в тому, що у передбачених законом випадках з метою попередження порушення права власності застосовуються примусові заходи без покладення на нього юридичної відповідальності.

Таким чином, виходячи зі змісту частини другої статті 386 ЦК України, позов про превентивний захист права власності може бути предявлений власником, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проаналізувавши наведені норми, суд приходить до висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак для правильного вирішення даного спору необхідно встановити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси позивача ОСОБА_1, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення заявлених нею позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Вирішуючи відповідні позовні вимоги суд виходить з доведеності в силу положень ч. 1 ст. 146 ЦПК України факту порушення відповідачем ОСОБА_3 вимог ст. 376 ЦК України при здійсненні будівництва гаражу та сараю на земельній ділянці, яка межує з земельною ділянкою, на якій розміщено будинок позивача,а також факту неможливості проведення відповідної перебудови.

Разом з тим, вирішуючи, чи були порушені права позивача відповідним самочинним будівництвом з боку відповідача, суд виходить з того, що дослідженими в ході судового розгляду доказами підтверджено факт того, що у відповідному сараї, розміщеному практично поруч з будинком позивача, відповідач тримає птицю, яка, з урахуванням того, що вікна будинку позивача виходять на відповідний сарай, створює незручності /перешкоди/ позивачу у використанні будинку, що виражається в потраплянні до будинку неприємного запаху від продуктів життєдіяльності відповідної птиці та шуму, який беззаперечно утворюється в процесі її життєдіяльності, таким чином порушуючи право позивача на користування відповідним майном (ст. 391 ЦК України).

Стосовно позовних вимог про знесення гаражу суд виходить з того, що факт утворення вогкості в будинку позивача через затінення його у звязку з відсутністю сонячного проміння, доступ якого перекривається відповідним гаражем, жодним належним доказом не підтверджено як те має бути в силу положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, в звязку з чим підстав вважати, що його будівництво відповідачем порушує право позивача, - в суду немає.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 88, 146, 209, 212-215 ЦПК, ст. ст. 15, 16, 376, 386, 391 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Приватне підприємство «Модуль» про усунення перешкод у користуванні будівлею та знесення самочинно збудованих будівель задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, за власний рахунок знести самочинно збудований сарай, розміщений на належній йому на праві власності земельній ділянці за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Т. Шевченко, 126.

У задоволенні позовних вимог про знесення самочинно збудованого гаражу відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_9