АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-361 Головуючий у 1-й інстанції - Петріщева І.В.
Єдиний унікальний № 2-43/16 Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Борисової О.В.

ГаращенкаД.Р.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 1 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної установи "Інститут травматології та ортопедії Національної Академії Медичних Наук України" про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 1 грудня 2016 року зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НАМН України" про скасування наказів про застосування дисциплінарного стягнення до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства - кримінального провадження №0005215 від 8 травня 2016 року відносно ОСОБА_3, за фактом службового підроблення, шляхом внесення до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати, а справу направити до районного суду для продовження розгляду (т.2, а.с.140-144).

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_3 та його представника, ОСОБА_5, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, представника відповідача, Сацьку Л.В., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі суд першої інстанції виходив з неможливості розгляду даної справи до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства - кримінального провадження №0005215 від 8 травня 2016 року відносно ОСОБА_3, оскільки позовні вимоги у даній цивільній справі пов'язані зі встановленням наявності чи відсутності тих фактів, що є предметом дослідження суду у вищезазначеному кримінальному провадженні, а саме щодо невиконання ОСОБА_3 обов'язків, покладених на нього трудовим договором, зокрема щодо неналежного контролю за сумісниками, що було однією з підстав для згоди профспілкового комітету на його звільнення. Крім того, суд вважав, що підставою для застосування дисциплінарного стягнення щодо ОСОБА_3 у вигляді зняття з останнього 50% надбавки до заробітної плати, що було однією з підстав для подальшого його звільнення з займаної посади - є внесення до офіційного документа завідомо неправдивих відомостей, що в свою чергу є предметом дослідження у кримінальному провадженні №0005215.

З таким висновком районного суду неможливо погодитись з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 пред'являючи в суд позов до Державної установи "Інститут травматології та ортопедії НАМН України", з урахуванням уточнених позовних вимог просив, зокрема, визнати незаконним та скасувати наказ про дисциплінарне стягнення від 3 листопада 2014 року №67-од, визнати незаконним та скасувати наказ про дисциплінарне стягнення від 22 грудня 2014 року №81-од, визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення начальника відділу кадрів ОСОБА_3 від 23 лютого 2015 року №67-о, поновити ОСОБА_3 на займаній посаді начальника відділу кадрів ДУ "Інститут травматології та ортопедії НАМН України", стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 лютого 2015 року по день поновлення на роботі, стягнути з відповідача на користь позивача суму 50% відсоткової надбавки до заробітної плати за складність та напруженість у роботі з 22 грудня 2014 року до моменту вирішення спору, стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на ОСОБА_3 незаконно були накладені дисциплінарні стягнення, що стали наслідком його звільнення з займаної посади.

Як встановлено судом першої інстанції, у Шевченківському районному суді м. Києва перебуває кримінальне провадження №0005215 від 8 травня 2015 року відносно ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, а саме: службове підроблення шляхом внесення ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - довідки №14-К від 12 січня 2012 року, виданої ОСОБА_7

Відповідно до Наказу №67-од від 3 листопада 2014 року ОСОБА_3 оголошено догану за порушення внутрішнього трудового розпорядку, а саме нанесення тілесних ушкоджень в робочий час старшому інспектору кадрів ОСОБА_8, що є грубим порушенням трудової дисципліни (т.1, а.с.29).

Відповідно до Наказу №81-од від 22 грудня 2014 року ОСОБА_3, зокрема, оголошено догану за неналежне виконання функціональних обов'язків, відсутність контролю за трудовою дисципліною у Установі; знято зі ОСОБА_3 50% надбавку до заробітної плати за складність та напруженість у роботі з 22 грудня 2014 року (т.1, а.с.34).

Згідно з наказом №23-о від 23 лютого 2015 року звільнено ОСОБА_3 з роботи у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього розпорядку, згідно з п.3 ст.40 КЗпП України. Підстава: копії наказів від 3 листопада 2014 року №67-од та від 22 грудня 2014 року №81-од про дисциплінарне стягнення ОСОБА_3 Виписка із протоколу засідання профспілкового комітету №3 від 19 лютого 2015 року.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

За змістом п.33 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", визначаючи наявність передбачених статтею 201 ЦПК підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення його права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

З наведеного убачається, що підставами пред'явлення даного позову є накладення у 2014 році на позивача дисциплінарних стягнень за грубе порушення трудової дисципліни, неналежне виконання функціональних обов'язків та відсутність контролю за трудовою дисципліною, що слугували передумовою для звільнення ОСОБА_3 з займаної посади.

Таким чином, позовні вимоги у даній справі не пов'язані з предметом дослідження суду у справі, що розглядається Шевченківським районним судом м. Києва в порядку кримінального судочинства відносно ОСОБА_3 - службове підроблення шляхом внесення ОСОБА_3 завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - довідки №14-К від 12 січня 2012 року, виданої ОСОБА_7, оскільки заявлені з відмінних підстав.

З огляду на наведене, висновок районного суду про наявність підстав для зупинення провадження у справі є необґрунтованим, що дає суду апеляційної інстанції підстави скасувати ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 1 грудня 2016 року та направити справу до районного суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.303, 307, 311, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 1 грудня 2016 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: О.В. Борисова

Д.Р.Гаращенко