АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

23 травня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Махлай Л.Д., Кравець В.А.,

секретаря: Синявського Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни), третя особа: Комунальне підприємство «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства», Державна авіаційна служба, про припинення господарської діяльності, яка порушує права споживача, -

В С Т А Н О В И Л А:

25.07.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни)» (далі - КП «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни)», аеропорт) про припинення господарської діяльності, яка створює небезпеку для життя і здоров'я учасників (споживачів) авіаційних перевезень через неефективне реагування на незаконну діяльність Комунального підприємства «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства» (далі - КП «Києво-Святошинське ВУ ЖКГ»), яке розмістило в межах 15 км від аеропорту полігон твердих побутових відходів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що приватне підприємство «Юридична фірма «Імператив Плюс», засновником та директором якого він є, протягом 2015-2016 років за патронатної підтримки Швейцарського фонду «Скорочення ризиків» реалізувало в Україні ряд програм правового захисту екологічних та інших прав українців. В межах цих програм проведено дослідження щодо впливу на навколишнє природне середовище та на здоров'я людей полігону твердих побутових відходів, який належить КП «Києво-Святошинське ВУ ЖКГ» (далі - полігон ТПВ). За результатами досліджень встановлено, що полігон ТПВ знаходиться на відстані близько 7,5 км від аеропорту. Умови функціонування вказаного полігону ТПВ не відповідають вимогам нормативних документів, а саме: ДБН В.2.4-2-2005 «Полігони твердих побутових відходів. Основні положення проектування»; Правилам експлуатації полігонів побутових відходів, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 01.12.2010 № 435, Санітарним правилам облаштування та утримання полігонів для твердих побутових відходів № 2811-83, Державним санітарним правилам планування та забудови населених пунктів № 173, унаслідок чого, діяльність полігону ТПВ сприяє масовому скупченню птахів і становить загрозу для польотів повітряних суден, загрожує життю та здоров'ю людей.

Вказав, що 18.06.2016 ним разом із сім'єю здійснено політ на відпочинок у Чорногорію з аеропорту «Жуляни», під час якого, знаючи, що в 15 км зоні аеропорту, у порушення вимог п. 9 ст. 69 Повітряного кодексу України, функціонує полігон ТВП КП «Києво-Святошинське ВУ ЖКГ», відчув небезпеку для себе та членів своєї сім'ї.

Позивач вважав, що відповідач як експлуатант аеропорту і аеродрому, не вжив та не вживає належних заходів для забезпечення безпеки польотів пасажирів, чим порушує його права та права невизначеного кола осіб на життя та охорону здоров'я, що свідчить про порушення відповідачем вимог п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» та надання відповідних послуг з авіаперевезення неналежної якості.

Відповідач, заперечуючи проти позову, надіслав письмові заперечення в яких вважав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими. На підтвердження своїх доводів, посилалися на те, що відповідними службами відповідача забезпечується цілодобовий контроль за орнітологічною обстановкою на аеродромі, в тому числі використовуються спеціальні технічні пристрої для відлякування птахів. Крім того, відповідачем проводиться перевірка стану приаеродромної території щодо несанкціонованих сміттєзвалищ, та у разі встановлення будь-яких порушень чи виявлення фактів, що загрожують безпеці польотів, відповідач завжди негайно реагує. Вважає, що з боку відповідача вжито всіх можливих заходів реагування щодо діяльності КП «Києво-Святошинське виробниче управління житлово-комунального господарства», яка здійснюється з порушенням нормативних актів. Також зазначав, що відповідач у повному обсязі виконує вимоги чинного законодавства, зокрема, Авіаційних правил України «Аеродроми, Системи управління безпекою польотів, Системи управління небезпеками, що створюються представниками дикої природи у зоні аеродрому, відповідач повною мірою забезпечує контроль за орнітологічною обстановкою на аеродромі та приаеродромній території, а доводи позивача, про надання відповідачем послуг з авіаційного перевезення неналежної якості в частині безпечності польотів, спростовуються отриманим сертифікатом аеродрому № АП 09-02, виданим 16.03.2014, який підтверджує, що КП «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни)» відповідає законодавству України про цивільну авіацію і здатний забезпечити польоти повітряних суден.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, без повного та всебічного з'ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, які суд вважав встановленими.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував на те, що судом не враховано, що матеріали цивільної справи мають достатню кількість доказів, які свідчать про те, що через орнітологічну обстановку полігон ТПВ КП «Києво-Святошинське ВУЖ КГ» являє і продовжує являти суттєву небезпеку для безпеки авіаційних пасажирських перевезень, здійснюваних з КП «Міжнародний аеропорт «Київ» (Жуляни)».

Зазначив, що полігон ТПВ, розміщений в 7,5 км. від аеропорту, на якому як існувало так і існує відкрито складоване розміщення харчових відходів, що полігон сприяє масовому скупченню птахів, що на ньому відсутнє функціонуюче обладнання для відлякування птахів, а отже підтверджено порушення наведених у позовній заяві вимог нормативних документів ч. 9 ст. 69 Повітряного кодексу України, ч. 2 п. 2 Положення про використання повітряного простору України, затвердженого постановою КМУ № 401 від 29.03.2002, ДБНІВ 2.4.2-2005, Правил експлуатації полігонів побутових відходів, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 35 від 01.12.2010.

Вказав, що суд не надав належної правової оцінки цим доказам, його висновки не відповідають фактичним обставинам у справі, а це в свою чергу призвело до неправильного застосування норм матеріального права.

Посилаючись на те, що позивачем доведено, що відповідачем не вжито належних і достатніх заходів, а саме не реалізовано право на звернення до суду для припинення протиправних дій КП «Києво-Святошинське ВУЖ КГ», просив скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник відповідача - Ференц О.М. просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надіслав клопотання про відкладення розгляду справи. Зазначена причина неявки в судове засідання, а саме зайнятість в іншому судовому процесі, визнана судом неповажною.

Представники третіх осіб, які належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, причини неявки не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та представників третіх осіб.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», «споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника» (п. 22).

Статтею 4 Закону визначено, що споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); відшкодування збитків, завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової); шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених органів державної влади за захистом порушених прав; об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів).

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на порушення прав споживача у зв'язку з наданням послуг з авіаційних перевезень неналежної якості.

Належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем (п. 13 ст. 1 Закону).

Загальні положення про перевезення пасажира містяться у ст. 910 ЦК України.

Згідно цієї статті за договором перевезення пасажира одна сторона (перевізник) зобов'язується перевезти другу сторону (пасажира) до пункту призначення, а в разі здавання багажу - також доставити багаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання багажу, а пасажир зобов'язується сплатити встановлену плату за проїзд, а у разі здавання багажу - також за його провезення.

Відповідно до ч. 2. ст. 910 ЦК України, укладення договору перевезення пасажира та багажу підтверджується видачею відповідно квитка та багажної квитанції, форми яких встановлюються відповідно до транспортних кодексів (статутів).

Відповідно до ст. 98 Повітряного кодексу України, повітряні перевезення виконуються на підставі договору між авіаперевізником та пасажиром або вантажовідправником. Кожний договір повітряного перевезення та його умови засвідчуються документом на перевезення, який видається авіаційним перевізником або уповноваженими ним організаціями (агентами). Документами на повітряне перевезення є:

1) квиток (паперовий або електронний) - при перевезенні пасажира;

2) багажна квитанція (паперова або електронна) - при перевезенні речей як багажу пасажира.

З матеріалів справи вбачається, що 18.06.2016 ОСОБА_1 разом із сім'єю здійснено політ на відпочинок у Чорногорію з аеропорту «Жуляни» (т. 1, а.с. 72-74).

За змістом п. 1, 2 глави 1 розділу IV, п. 4 розділу І Правил повітряних перевезень пасажирів і багажу, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 30.11.2012 № 735, перевезення пасажирів, багажу, здійснюється повітряним судном на підставі відповідного договору повітряного перевезення. При цьому послуги з перевезення пасажирів, вантажу, повітряним транспортом надаються авіаційним перевізником.

Перевізник несе відповідальність за прострочення у доставці пасажира, багажу або вантажу, якщо не доведе, що ним було вжито всіх необхідних заходів для запобігання простроченню або що таких заходів неможливо було вжити. Перевізник звільняється від відповідальності, якщо прострочення сталося внаслідок несприятливих метеорологічних умов.

Захист прав споживачів послуг з повітряних перевезень врегульовано ст. 101 Повітряного Кодексу України.

Згідно ч. 1 цієї статті уповноважений орган з питань цивільної авіації здійснює контроль за дотриманням авіаперевізниками та іншими суб'єктами авіаційної діяльності правил повітряних перевезень пасажирів, багажу, вантажу і пошти та за їх відповідністю вимогам і правилам, установленим міжнародними договорами України та авіаційними правилами України, зокрема в частині дотримання прав пасажирів, вантажовідправників, які користуються послугами з повітряних перевезень, та вимог щодо розгляду звернень пасажирів, вантажовідправників (ч. 1 ст. 101).

У разі подання такого звернення уповноважений орган з питань цивільної авіації приймає рішення про:

1) відсутність факту порушення авіаперевізником вимог законодавства, в тому числі авіаційних правил України;

2) наявність факту порушення авіаперевізником вимог законодавства, в тому числі авіаційних правил України, із зазначенням обсягу порушення та дати, до якої порушення слід усунути.

Відповідно до ч. 3 ст. 101 Повітряного Кодексу України дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на повітряні перевезення, крім питань, які врегульовані цим Кодексом, правилами повітряних перевезень пасажирів та вантажів, міжнародними договорами України.

Звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимог посилаючись на порушення розташування полігону ТВП КП «Києво-Святошинське ВУ ЖКГ» на приаеродромній території, яке становить загрозу для польотів повітряних суден.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, що правова оцінка дій відповідача як експлуатанта аеропорту і аеродрому щодо вжиття заходів для забезпечення безпеки польотів пасажирів, не може бути предметом даного судового розгляду, так як це питання врегульовано ст. 69 Повітряного Кодексу України, а тому відповідно до ст. 101 Повітряного Кодексу України на ці питання не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Аналізуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Вирішення спору проведено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах, належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та відповідних норм матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2017 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 760/12857/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5974/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.