АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/788/17 Головуючий 1 інст. - Труханович В.В..
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Гуцал Л.В.,

Пилипчук Н.П.

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 листопада 2016 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,-

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просив суд визнати правочин купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 15 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5, недійсним.

В обгрунтування позову посилався на те, що 20.10.2001 року він уклав шлюб з ОСОБА_4 За час шлюбу, а саме 19.09.2002 року, подружжям була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_2. Договір купівлі-продажу було оформлено на ім'я ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В квартирі позивач мешкає з моменту її придбання. Зазначає, що після смерті ОСОБА_4 спадщину позивач не прийняв, оскільки він є інвалідом 2 групи та вважав, що це спільне майно подружжя, і що спадщину він прийняв фактично, а тому не має необхідності в оформлені документів. В серпні 2015 року позивач дізнався про існування заочного рішення про його виселення з квартири, оскільки за життя ОСОБА_4 продала спірну квартиру без його згоди. Позивач вважає, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали договір на вкрай невигідних умовах для останньої, скориставшись тяжкими для неї обставинами, чим були порушені вимоги ст. 233 ЦК України, а тому правочин купівлі-продажу квартири є недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 є фіктивним, суперечить вимогам, встановленим ЦК України та чинному законодавству і підлягає визнанню його недійсним.

Вказана квартира була придбана у 2002 році за власні кошти позивача, які він отримав від продажу власної квартири АДРЕСА_4.

Суд першої інстанції не звернув уваги на скрутне матеріальне становище сім'ї, на те, що позивач є інвалідом 2 групи, пересувається лише в межах квартири. ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності,а ОСОБА_4 не мала ніякого доходу до 2011 року, поки не почала отримувати пенсію за віком.

Наслідкі договору купівлі-продажу не наступили, тому як жодна із сторін не виконанала свої обов'язки, а саме покупець ОСОБА_5 не сплачувала гроші, а ОСОБА_6 не звільняла квартиру та продовжувала в ній мешкати разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Комунальні послуги ОСОБА_2 сплачував до січня 2016 року, так як квитанції приходили на ім'я покійної дружини ОСОБА_4, що свідчить про те, що особисті рахунки не оформлялися покупцем, тому як вона не купляла квартиру, та не сплачувала у дохід держави відсотки.

Також представник позивача звертала увагу суду, що квартиру ніхто не оцінював при відчуженні, та витяг отримувався без виходу техніка з БТІ.

ОСОБА_4 при житті зловживала спиртними напоями та не знала змісту договору, жодного разу не казала, що вона зверталася до суду, що квартира, яка куплена за власні кошти ОСОБА_2 вже документально належить ОСОБА_5 При житті ОСОБА_4 не мала наміру продавати свою частку квартири, так як це спільне майно.

Суд не взяв до уваги, що позивач та ОСОБА_4 вели спільне господарство, не з'ясував джерело та час придбання квартири. ОСОБА_4 продала квартиру проти бажання позивача і не в інтересах родини. Свідки показали, що за час шлюбу з позивачем ОСОБА_4 жодного дня не працювала, жила на кошти позивача від продажу його квартири та пенсію за інвалідністю.

В Україні існує мораторій на виселення інвалідів 1 та 2 групи.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження заявлених вимог.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Зубарєвим І.Ю. 19.09.2002 року, за реєстровим № 8213. (а.с. 4-5)

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2009 року квартиру АДРЕСА_5 визнано особистою приватною власністю ОСОБА_4. Рішення набрало законної сили. (а.с. 19-20, 110-113)

15 серпня 2009 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 передає у власність, а ОСОБА_5 приймає у власність квартиру АДРЕСА_1, та зобов'язується сплатити за неї оговорену суму грошей. Договір було посвідчено приватним нотаріусом ХМНО Жовнір Я.В., зареєстровано в реєстрі за №2532. (а.с. 51-52)

Право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_6 було зареєстровано 16.09.2009 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 23866396 від 16.09.2009 року. ( а.с. 53).

Як вбачається з п.3 договору купівлі-продажу від 15.08.2009 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_9, продаж здійснено за 170 000 грн., що на той час складало в доларовому еквіваленті близько 22078 доларів США і відповідало орієнтовній ринковій вартості подібного житла.

Підписання гр. ОСОБА_4 договору свідчить про проведення з нею розрахунку в повному обсязі і відсутність з її боку будь-яких претензій фінансового характеру до гр. ОСОБА_5.( а.с. 51).

Позивач просить визнати договір купівлі-продажу недійсним з підстав, що він був укладений на вкрай невигідних умовах для ОСОБА_4 і ОСОБА_5 скористалась тяжкими для ОСОБА_4 обставинами

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Матеріали справи не містять доказів заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, оскільки вини не спростовують висновків суду першої інстанції. Посилання на похилий вік, стан здоров'я позивача і мораторій на виселення не стосується предмету спору і не має правового значення для вирішення даної справи про визнання правочину недійсним, стороною в якому позивач не був.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Л.В. Гуцал

Н.П. Пилипчук