Справа № 361/5313/16-ц Головуючий у І інстанції Петришин Н. М.
Провадження № 22-ц/780/1580/17 Доповідач у 2 інстанції Мельник Я. С.
Категорія 9 02.03.2017
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Лівінського С.В.,

та секретаря Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року про закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа - Броварське об'єднане управління Пенсійного фонду України Київської області, про встановлення факту належності документу,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої зазначав, що в його трудовій книжці колгоспника роботодавцем, який її заводив, було допущено виправлення в даті народження, у зв'язку із чим йому відмовлено у призначенні пенсії та рекомендовано звернутися до суду.

У зв'язку з цим просить суд встановити факт, що трудова книжка колгоспника, видана 25 березня 1975 року колгоспом імені В.І. Леніна Донської сільради Сімферопольського району Республіки Крим на його ім'я, належить йому, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.3, ч.1, ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що той факт, який просить встановити заявник, не може встановлюватися в судовому порядку, через що провадження у справі підлягає закриттю.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 1973 року працював у колгоспі у с. Донське, Сімферопольського району, АР Крим (а. с. 2).

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Броварського ОУ ПФУ України Київської області за призначення пенсії, однак рішенням органу ПФУ йому було відмовлено у призначенні пенсії з тих причин, що у трудовій книжці колгоспника ОСОБА_2 міститься виправлення у даті народження заявника та рекомендовано звернутися до суду (а. с. 4-8).

З матеріалів справи також вбачається, що КСП, яке є правонаступником колгоспу, в якому працював заявник, розташоване на території тимчасово окупованої території АР Крим, і ОСОБА_4 наразі позбавлений можливості звернутися до кадрового відділу підприємства щодо внесення виправлень до трудової книжки (а. с. 44).

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК).

«Визначаючи, чи було провадження у справі загалом справедливим, також має враховуватись, чи було дотримано прав на захист.» (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02, від 12.06.2008).

Відповідно до вимог ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі є передчасним, оскільки судом не було виконано приписи Конституції України та ЦПК України щодо забезпечення права особи на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку, не врахував виключності обставин, за яких ОСОБА_2 позбавлений можливості в інший спосіб внести виправлення або відновити документ, який посвідчує юридичний факт і не враховано, що право заявника на пенсію ніким не заперечується та не оспорюється.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, тому ухвалу місцевого суду необхідно скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 січня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: