Справа №478/1782/16-ц 04.01.2017 04.01.2017 04.01.2017
Справа № 478/1782/16-ц
Провадження №22-ц/784/84/17 Суддя першої інстанції: Сябренко І.П.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів: Лисенка П.П., Темнікової В.І.,

із секретарем: Лептуга С.С.,

без участі сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області, Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її дід по батьківській лінії - ОСОБА_4. Спадкоємцем після смерті діда є її батько - ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року та спадщину після смерті діда не прийняв. Спадкоємцем після смерті батька є її мати - ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 року та спадщину після смерті батька не прийняла. Після смерті матері вона прийняла спадщину, шляхом подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. 20 червня 2016 року вона знайшла сертифікат, виданий на ім'я діда - ОСОБА_4 на право на земельну частку (пай) розміром 9,47 умовних кадастрових гектар без визначення меж цієї частки на території Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області. У зв'язку з чим, вона як спадкоємець за законом звернулася до Казанківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті діда. Однак, 27 липня 2016 року постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) належне ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року

Посилаючись на викладене, та на те, що в порядку спадкової трансмісії є спадкоємцем майна померлого дідуся - ОСОБА_4 про що довідалася 20 червня 2016 року, позивачка остаточно уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити їй додатковий двомісячний строк для подачі заяви до Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області про відкриття спадкової справи за спадковою трансмісією від діда - ОСОБА_4 відносно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 на земельну ділянку площею 9,47 умовних кадастрових гектар.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 12 серпня 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено - Новолазарівську сільську раду Казанківського району Миколаївської області.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивачки, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається та таке встановлено судом, що згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, видане відділом РАГС Казанківського райуправління юстиції Миколаївської області 10 квітня 2002 року, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.10).

Згідно сертифікату Серія НОМЕР_3 на право на земельну частку (пай), виданого Казанківською районною державною адміністрацією 24 вересня 1997 року на ім'я ОСОБА_4 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Перемога» розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.11).

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникають або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спадщина після смерті ОСОБА_4 відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а відтак застосуванню підлягають положення ЦК УРСР від 18 липня 1993 року.

Відповідно до статті 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно положень статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Сином померлого спадкодавця є ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року тобто після сплину шести років після смерті свого батька - ОСОБА_4 (а.с.9,16).

Відповідно до довідки Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області від 30 червня 2016 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року був зареєстрований та проживав один в АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно інформації наданої Казанківською державною нотаріальною конторою Миколаївської області від 17 серпня 2016 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не заводилась (а.с.31).

За положеннями ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як на підставу задоволення своїх вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті свого дідуся - ОСОБА_4, позивачка посилається на спадкову трансмісію.

Між тим, за змістом статті 550 ЦК УРСР строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними. Спадщина може бути прийняття після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ст. 551 ЦК УРСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (статті 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_5 та онукою ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про шлюб (а.с. 6-7).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 в Казанківській державній нотаріальній конторі не заводилась, що підтверджується відповіддю державного нотаріуса вказаної контори від 31 серпня 2016 року (а.с.36).

Як встановлено, батько позивачки - ОСОБА_5 помер після сплину 6 років після смерті дідуся - ОСОБА_4, а не в установлений ст. 549 ЦК УРСР - шість місяців, який надає право на спадкову трансмісію.

Отже встановлене свідчить про те, що до позивачки в порядку спадкової трансмісії не перейшло право на прийняття спадщини після смерті її дідуся - ОСОБА_4, а відтак у останньої відсутня правова підстава на визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини.

Крім того, стаття 550 ЦК УРСР передбачала лише продовження строку для прийняття спадщини, а не визначення додаткового строку.

Проте, розглядаючи спір суд першої інстанції, помилково не звернув на вказане увагу, та відмовив в його задоволенні виходячи з відсутності поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

За вказаних обставин, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України та п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року за № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», оскаржуване рішення підлягає зміні в частині правового обґрунтування підстав відмови в задоволенні вимог, оскільки відмова за позовом має ґрунтуватись на тому, що у позивачки відсутні підстави для визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії.

Доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 3 листопада 2016 року змінити в частині правової підстави відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: