Справа№592/9371/16-ц
Провадження №2/592/192/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, третя особа: Прокуратура Сумської області про відшкодування шкоди, завданої діями органів досудового слідства - ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області, -

встановив:

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що постановою слідчого у особливо важливих справах прокуратури Сумської області ОСОБА_3 від 30.11.2010 р. було порушено кримінальну справу відносно нього старшого оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України в Сумській області, старшого лейтенанта міліції. Постановою слідчого у особливо важливих справах прокуратури Сумської області ОСОБА_3 від 06.12.2010 р. його в якості обвинуваченого було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України. Його звинувачували у навмисних діях, що призвели до втрати речових доказів (кількох автомобілів) по кримінальній справі №09110070, а саме передачі для зберігання автомобілів гр.ОСОБА_4 на територію Тростянецької нафтобази, які у подальшому невстановленими особами були передані для експлуатації організованій злочинній групі осіб, тобто втрачені. 06.12.2010 р. йому було обрано запобіжний захід підписка про невиїзд. Кримінальна справа по суті розглядалась Тростянецьким районним судом Сумської області. Постановою старшого прокурора відділу підтримання державного обвинувачення в судах прокуратури Сумської області ОСОБА_5 було винесено постанову від 07.10.2011 р. про зміну обвинувачення в суді (в порядку ст.227 КПК України), якою його дії було перекваліфіковано і його було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченому ч.1 ст.367 КК України. У період судового слідства було встановлено, що речові докази по справі №09110170 певна кількість вантажних автомобілів, з території Тростянецької нафтобази, місця куди він їх постановив на зберігання, виконуючи наказ свого безпосереднього керівника начальника відділу ПЄК УМВС України в Сумській області капітана міліції ОСОБА_6, у повному складі їх чисельності були у присутності невстановленого працівника міліції у цивільному одязі доставлені та прийняті на зберігання до ВАТ Тростянецьке АТП 15946 за вказівкою начальника Тростянецького РВУ МВС України у Сумській області ОСОБА_7 Після доставки на територію АТП 15946 автомобілі були опечатані працівниками міліції (покази свідка ОСОБА_8 голови правління ВАТ Тростянецьке АТП 15946 та покази свідка ОСОБА_9 заступника голови правління ВАТ Тростянецьке АТП 15946). У подальшому (наприкінці грудня 2009 року) начальник Тростянецького РВУ УМВС України у Сумській області ОСОБА_7 по телефону повідомив голову правління ВАТ Тростянецьке АТП 15946 ОСОБА_8 про те, що з автомобілів, які знаходились на зберіганні в даному АТП, знято арешт і їх приїдуть забирати. Внаслідок визначених обставин кілька автомобілів, які були речовими доказами по справі №09110170, невстановленими особами були вивезені з території АТП 15946 та у подальшому використані для здійснення злочинної діяльності. За показами свідка ОСОБА_7,- на час визначених подій начальник Тростянецького РВУ МВС України у Сумській області вказівку про постановку автомобілів на зберігання до Тростянецького АТП 15946 він отримав від посадових осіб ГУМВС України в Сумській області. Пізніше ці посадові особи ГУ МВС України в Сумській області повідомили ОСОБА_7 про те, що автомобілі з території АТП 15946 будуть забирати. Автомобілі забрали з території АТП кількома партіями й одного разу ОСОБА_7 був особисто присутній при цьому. ОСОБА_7 вказав, що автомобілі забирали в присутності представника ГУ МВС України в Сумській області. Таким чином, у період судового слідства було достовірно встановлено, що його дії не призвели до втрати речових доказів по кримінальній справі №09110170. Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 10.11.2011 р., яким він обвинувачувався у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст.367 КК України, було виправдано за відсутністю в його діях складу злочину. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.02.2012 р. вирок Тростянецького районного суду від 10.11.2011 р. було скасована і справа направлена для проведення додаткового розслідування до прокуратури Сумської області. Кримінальна справа повторно розглядалась по суті Тростянецьким районним судом Сумської області. Постановою Тростянецького районного суду від 06.06.2013 р. кримінальну справу за ч.1 ст.367 КК України повторно направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків. Постановою від 07.10.2013 р. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000092 від 18.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, закрито, у звязку з тим, що встановлена відсутність складу вказаного кримінального правопорушення. У звязку з цим, просить суд стягнути 2688,26 грн. транспортних витрат, 317,80 грн. витрат на лікування та 500000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 та його представник, ОСОБА_10, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та дали пояснення аналогічні вищевикладеному. Також зазначили, що з 30.11.2010 р. по 07.10.2013 р. ОСОБА_2 незаконно притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин. Тривале незаконне знаходження під слідством та судом спричиняло та спричиняє ОСОБА_2 тяжкі душевні страждання. Крім того, до цього часу не прийнято процесуальне рішення за постановою Тростянецького районного суду від 06.06.2013 р., згідно якою кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України повторно направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків. Так, весь період знаходження під слідством та судом, тобто у період незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, ОСОБА_2 був діючим працівником УМВС України у Сумській області, але відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Термін перебування на підписці склав 2 роки і 5 міс. - з 06.12.2010 р. по 03.07.2013 р. Наявність запобіжного заходу принижувала авторитет ОСОБА_2 в очах колег по служби та обмежувала його право на вільне пересування в межах України, тобто спричинило психологічні негативні наслідки останньому, також проводились обшуки, що також спричиняло йому тяжкі душевні страждання. Незаконне притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 також порушило у значній мірі його нормальні сімейні і родинні стосунки. Так, дружина ОСОБА_2 ОСОБА_11 на грунті нервового стресу, потрапила на стаціонарне лікування в гінекологічне відділення, де знаходилась з 04.02.2011 р. по 15.02.2011 р. з діагнозом дисфункційна маткова кровотеча, що спричинило втрату дитини. Крім того, ОСОБА_2 на грунті постійних нервових стресів отримав низку хронічних захворювань, а саме встановлено діагноз поліпоз жовчного міхура, хронічний гостро дуоденіт в стадії загострення, дуоденогастральний рефлекс, синусова аритмія серця.

Представник відповідача, Державної казначейської служби України, в судове засідання не зявився; надав до суду заперечення, в якому просив відмовити позивачеві в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження оплати проїзду до Тростянецького районного суду Сумської області, оскільки відсутнє підтвердження присутності на відповідних судових засіданнях. Крім того, середнє значення вартості квитків не може бути підставою для таких розрахунків. Компенсація витрат на лікування чинним законодавством не передбачена.

Представник третьої особи, Прокуратури Сумської області, ОСОБА_12 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_2 є частково необґрунтованими та не підлягають задоволенню у визначеному позивачем обсязі з огляду на наступне. Так, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, вказав про стягнення з Державного бюджету України на його користь 500 тис. грн. моральної шкоди, однак вказані вимоги позивача є необгрунтовано завищеними. За таких обставин вважає, що позивачем не наведено правового та документального обґрунтування суми моральної шкоди, заявленої до стягнення, не надано належних та допустимих доказів того, що останньому завдано моральних чи фізичних страждань саме в визначеному ним розмірі або втрат немайнового характеру, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України,- моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Як вбачається з матеріалів справи 30.11.2010 р. відносно позивача ОСОБА_2 за постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Сумської області, радником юстиції ОСОБА_3 було порушено кримінальну справу №09110170, за фактом підроблення і використання підроблених документів за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.358 КК України (а.с.79-80).

06.12.2010 р. постановою слідчого в особливо важливих справах прокуратури Сумської області, радником юстиції ОСОБА_3, - ОСОБА_2 притягнуто до кримінальної відповідальності як обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.364 КК України (а.с.81-88).

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 10.11.2011 р. ОСОБА_2, який обвинувачувався в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, - виправдано за відсутністю в його діях складу злочину (а.с.89-96). Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02.02.2012 р. вирок було скасовано і справа направлена для проведення додаткового розслідування до прокуратури Сумської області.

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_13 від 07.07.2012 р. порушено кримінальну справу стосовно оперуповноваженого УДСБЕЗ УМВС України в Сумській області ОСОБА_2 за фактом службової недбалості за ч.1 ст.367 КК України; кримінальну справу стосовно ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України прийнято до свого провадження та негайно розпочато розслідування; матеріали кримінальної справи №10800136 стосовно ОСОБА_2 за ч.3 ст.364 КК України закрито у звязку з відсутністю у його діях складу вказаного злочину (а.с.240-241).

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_13 від 09.07.2012 р. ОСОБА_2 було притягнуто в якості обвинуваченого за ч.1 ст.367 КК України (а.с.246-249).

Постановою Тростянецького районного суду Сумської області від 06.06.2013 р. кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків, вказаних в мотивувальній частині (а.с.97-101).

18.06.2013 р. слідчими ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 відомості про злочин, передбачений ч.3 ст.364 КК України (а.с.102).

Постановою слідчого ОВС слідчого відділу слідчого управління прокуратури Сумської області, юристом 1 класу ОСОБА_13 від 07.10.2013 р. кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000092 від 18.06.2013 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.364 КК України, закрито у звязку з тим, що встановлена відсутність складу вказаного кримінального правопорушення у діях старшого оперуповноваженого відділу по боротьбі зі злочинами в паливно енергетичному комплексі УДСБЕЗ ГУМВС України в Сумській області ОСОБА_2, а також інших службових осіб УМВС України в Сумській області (а.с.103-105).

Таким чином, вказані обставини дають підстави для висновків про те, що позивач перебував під слідством та судом у період з 30.11.2010 р. (дата порушення кримінальної справи №09110170) по 07.10.2013 р. (дата винесення постанови про закриття кримінального провадження № 00000092), що складає 2 роки 10 місяців та 7 днів.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»,- розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

У п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Розміри мінімальної заробітної плати на 2017 рік було установлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801-VIII у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень.

Разом із тим, відповідно до п. 3 роз. II «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності з 1 січня 2017 року),- мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі 1600 гривень.

Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що розмір відшкодування моральної шкоди позивачеві за один місяць перебування під слідством та судом не може бути меншим ніж 1600 грн.

Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим ніж 54773,31 грн. (1600 грн. х 34 міс.=54400 + 373,31 грн. за 7 днів(1600 грн.:30 дн.=53,33 грн.х7).

Враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення позивача, а саме те, що: ОСОБА_2 з 30.11.2010 р. по 07.10.2013 р. незаконно притягувався до кримінальної відповідальності за тяжкий злочин; до цього часу не прийнято процесуальне рішення за постановою Тростянецького районного суду від 06.06.2013 р., згідно якої кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 за ч.1 ст.367 КК України повторно направлено прокурору Сумської області для організації додаткового розслідування та усунення недоліків; у період незаконного притягнення до кримінальної відповідальності проводились слідчі дії, які принижували честь і гідність ОСОБА_2, як працівника правоохоронного органу; за період знаходження під слідством та судом, тобто у період незаконного притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_2 був діючим працівником УМВС України у Сумській області, але відносно нього було обрано запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд; проводились обшуки за місцем роботи ОСОБА_2; було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзди з 06.12.2010 р. по 03.07.2013 р.; постійні тяжкі нервові стреси в родині ОСОБА_2 негативно вплинули на його нормальні сімейні стосунки; 07.02.2010 р. за місцем проживання ОСОБА_2 Я.М. здійснювались процесуальні дії по накладенню арешту на майно його родини, що негативно виплинуло на стосунки ОСОБА_2 з дружиною; у період як досудового розслідування, так і у період судового слідства неодноразово допитувались працівники УМВС України у Сумській області для зясування обставин скоєння ОСОБА_2 тяжкого злочину, що принижувало честь та гідність останнього в очах колег по службі та спричинило йому тяжкі душевні страждання.

Таким чином, на переконання суду, з урахуванням встановлених судом обставин справи, характеру та обсягу страждань позивача, характеру його немайнових втрат, ступеню зниження престижу, з урахуванням засад розумності та справедливості, належною сумою відшкодування завданої моральної шкоди слід вважати 135 000 грн., а не 500000 грн.

Разом із тим, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 частково про стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги, положення ч.1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», згідно яких відшкодування такої шкоди провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до положень пп. 1 ч. 1 п. 35 Порядку виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 03 серпня 2011 № 845, казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету для відшкодування (компенсації): шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду.

Відтак, стягнення коштів на відшкодування завданої позивачеві шкоди має бути здійснене шляхом їх списання з відповідного рахунку Державного бюджету.

Щодо вимог позивача про стягнення 2688,26 грн. транспортних витрат та 317, 80 грн. витрат на лікування, суд зазначає наступне.

Відповідно ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду»,- громадянину відшкодовується така майнова шкода: заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно (в тому числі гроші, грошові кошти і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у звязку з наданням йому юридичної допомоги.

Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури України та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 р., передбачено, що до інших витрат відносяться суми, стягнуті з громадянина на виконання вироку в частині задоволеного цивільного позову, суми, внесені ним на відшкодування матеріальної шкоди добровільно або за вимогою адміністрації, а також суми, витрачені на оплату проїзду за викликом органів розслідування і суду та найм жилого приміщення. Відповідно до п.4 ст.3 Закону громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у звязку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському обєднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у звязку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції.

Так, позивачем до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів того, що наданими ним квитками скористався саме адвокат позивача для поїздки до суду в конкретній справі, а не для інших цілей. Також не доведено, що витрати на придбання цих квитків понесені саме позивачем. Більш того, згідно з положенням Закону до числа витрат, сплачених у звязку з наданням юридичної допомоги, не належать витрати, понесені у звязку з оплатою поїздок адвоката у справі до суду першої інстанції.

Окрім цього, ні нормами закону, ні положенням не передбачено можливості визначення розміру витрат, що підлягають відшкодуванню громадянину, виходячи з їх середніх значень.

Щодо відшкодування 317, 80 грн. витрат на лікування, суд зазначає, що статтею 3 «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури і суду» та Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» наведено перелік майнових витрат, які підлягають поверненню громадянину, даний перелік є вичерпним. Цим переліком не передбачено відшкодування таких витрат, як сплата коштів на придбання ліків, тому доводи позивача в цій частині є необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 10, 57 - 60, 62, 64, 209, 212 - 215 ЦПК України, ст.ст. 15,16, 22, 23, 1176 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України, третя особа: Прокуратура Сумської області про відшкодування шкоди, завданої діями органів досудового слідства - ОВС слідчого відділу прокуратури Сумської області, задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 40009, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_1) 135000 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої органом досудового розслідування прокуратурою Сумської області внаслідок незаконного притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Б. Князєв