АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 2604/2922/12 Головуючий у 1 - й інстанції: Савлук Т.В.
№ апеляційного провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Панченка М.М.

- Борисової О.В.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про встановлення способу і порядку виконання, роз'яснення та відстрочення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року частково задоволено апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2012 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Скасовано ухвалене у справі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 06 червня 2012 року, якою дане рішення було залишено без змін, та ухвалено нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №288807С208 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 18 788,17 швейцарських франків, з яких 11 354,65 швейцарських франків - заборгованість по тілу кредиту та 7 433,52 швейцарських франків - заборгованість за процентами, та пеню в розмірі 4480,41 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №28807С208 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 257 766,18 швейцарських франків, з яких 245 701,64 швейцарських франків - сума заборгованості по тілу кредиту та 12 064,54 швейцарських франків - заборгованість по процентам, та пеню в розмірі 9212,59 грн..

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором №28807С208 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 257 766,18 швейцарських франків, з яких 245 701,64 швейцарських франків - сума заборгованості по тілу кредиту та 12 064,54 швейцарських франків - заборгованість по процентам, та пеню в розмірі 9212,59 грн..

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 606,67 грн..

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 571,61 грн..

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» у відшкодування витрат по сплаті судового збору 571,61 грн..

14 лютого 2017 року до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про встановлення способу і порядку виконання, роз'яснення та відстрочення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року.

В обґрунтування заяви зазначив, що звернувся до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 23 березня 2012 року в частині стягнення заборгованості з поручителів ОСОБА_3 і ОСОБА_8 з тих підстав, що порука останніх за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_7 на момент ухвалення рішення судом першої інстанції вже припинилася. Разом з тим, Апеляційний суд м. Києва, задовольняючи апеляційну скаргу частково, не лише не зменшив обсяг відповідальності поручителів, а фактично вдвічі збільшив належну до стягнення з них суму. Вважає, що таке формулювання рішення Апеляційного суду м. Києва є незрозумілим, а тому потребує як роз'яснення згідно ст. 221 ЦПК України, так і встановлення способу і порядку його виконання. За таких обставин, просив встановити спосіб і порядок виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, вказавши яким саме чином одна і та ж сума боргу може бути стягнута кілька разів з різних осіб; роз'яснити, в якій частині апеляційна скарга представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 була задоволена та на підставі чого сума заборгованості збільшилася вдвічі, адже стягнення повинно відбутися не одноразово, а тричі. З метою уникнення неправильного виконання рішення суду також просив відстрочити виконання рішення на строк протягом одного місяця з дати роз'яснення і встановлення способу і порядку його виконання.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 заяву підтримав і просив її задовольнити з викладених в ній підстав.

Представник позивача Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» Малік Тетяна Іванівна проти задоволення заяви заперечувала, так як рішення є зрозумілим і підстав для задоволення заяви немає.

Відповідачі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому, колегія суддів вважає можливим розглядати заяву у їх відсутність.

Колегія суддів, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, вивчивши заяву представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Стаття 221 ЦПК України передбачає, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Як зазначено в пункті 21 Постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. В ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Як вбачається зі змісту рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового припинення поруки ОСОБА_3 і ОСОБА_8 за зобов'язаннями позичальника ОСОБА_7, що стало підставою для часткового задоволення апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 та зменшення розміру належних до стягнення з поручителів в солідарному порядку сум.

Обґрунтування та мотиви, з яких виходив Апеляційний суд м. Києва при ухваленні такого рішення, викладені в мотивувальній частині рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року в ясній, чіткій та зрозумілій формі.

Одночасно, в рішенні також прямо зазначено, у зв'язку з чим заборгованість ОСОБА_7 перед Публічним акціонерним товариство «Державний експортно - імпортний банк України» не підлягає солідарному стягненню з неї та обох поручителів одночасно, а саме: у зв'язку з тим, що умовами укладених між сторонами договорів поруки не було передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою, що є підставою для стягнення цієї заборгованості з позичальника та кожного з поручителів окремо.

Крім того, виходячи з вимог положень ст.ст. 541, 543 ЦК України та ст. 216 ЦПК України, судом в резолютивній частині рішення було вказано, що обов'язок кожного із поручителів за зобов'язаннями позичальника в межах сум стягнення, порука за якими не припинилася, є солідарним.

При цьому, представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в поданій ним заяві не вказано, в чому саме полягає незрозумілість ухваленого Апеляційним судом м. Києва рішення від 09 лютого 2017 року про окреме солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_7 та кожного із поручителів.

Всі доводи заяви стосуються лише резолютивної частини рішення, без урахування змісту мотивувальної частини, в якій судом було чітко та зрозуміло викладено всі мотиви, якими він керувався при ухваленні рішення.

За таких обставин, враховуючи, що заявником ОСОБА_10 в поданій ним заяві не наведено достатніх та обґрунтованих підстав вважати рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року незрозумілим, та вказане рішення викладене в чіткій і доступній формі, в ньому конкретно зазначено висновки суду по суті позовних вимог, колегія суддів вважає, що передбачені процесуальним законодавством підстави для його роз'яснення відсутні.

Крім того, частина 2 ст. 373 ЦПК України визначає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони виконавчого провадження, за заявою виконавця, поданою на підставі заяви сторони виконавчого провадження, або за заявою державного виконавця, поданою з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України"Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", суд, який видав виконавчий документ, розглядає питання про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення у порядку, передбаченому частиною першою цієї статті.

Вказана стаття відноситься до розділу VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)».

З урахування вимог статті 373 ЦПК України та, враховуючи визначений нею суб'єктний склад осіб, які можуть подати заяву, питання про встановлення способу і порядку виконання рішення вирішується в межах відкритого виконавчого провадження, на стадії фактичного виконання рішення суду.

Разом з тим, відкрите виконавче провадження з виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року наразі відсутнє, виконавчий лист на підставі рішення не видавався та до виконання не звертався.

Крім того, з аналізу положень ст. 373 ЦПК України вбачається, що підставою для встановлення способу і порядку виконання рішення суду є наявність обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим.

При цьому, представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 в поданій ним заяві не зазначено жодної істотної та об'єктивної обставини, яка б свідчила про ускладнення чи унеможливлення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року.

З огляду на таке, підстави для задоволення заяви ОСОБА_10 та встановлення способу і порядку виконання рішення суду апеляційної інстанції відсутні.

Так як основною підставою додаткових вимог заяви ОСОБА_10 про відстрочення виконання рішення є уникнення можливого неправильного виконання за відсутності належного роз'яснення його змісту, при цьому, в роз'ясненні рішення, встановленні способу і порядку його виконання було відмовлено, в задоволенні цієї вимоги також необхідно відмовити.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що правових підстав для роз'яснення рішення, встановлення способу і порядку, а також відстрочення його виконання немає, а тому заява представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 не ґрунтується на положеннях закону, є немотивованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 221, 373 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_5 про встановлення способу і порядку виконання, роз'яснення та відстрочення виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно - імпортний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: