справа № 165/314/17
провадження №2/165/241/17
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Ференс-Піжук О.Р.,

за участю секретаря Харук Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої заробітної плати, -

встановив:

06 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державного підприємства «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої заробітної плати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював гірником підземним на шахті №9 «Нововолинська» з 05.01.2013 року. 15.11.2016 року був звільнений з роботи за станом здоров'я, згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку. При звільненні з роботи йому належало до виплати: за серпень 2016 року - 1825,95 грн., жовтень 2016 року - 5363,67 грн., листопад 2016 року - 9879,55 грн. Суми заробітної плати за серпень, жовтень, листопад 2016 року були виплачені йому до 29.12.2016 року. Вважає, що на несвоєчасно виплачені йому суми заборгованої заробітної плати за серпень-листопад 2016 року слід нарахувати компенсацію, відповідно до Закону України «про компенсацію грошових доходів населення» в розмірі 182,37 грн. Оскільки ДП «Волиньвугілля» на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні, складає 9539,84 грн.Просить стягнути з відповідача в свою користь 9539,84 грн.середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2016 року по 29.12.2016 року, 182,37 грн. компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої на день звільнення заробітної плати за серпень-листопад 2016 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити та стягнути судові витрати по справі.

Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що підприємство є державним і кошти на виплату заробітної плати виділяються безпосередньо з державного бюджету, а тому вини підприємства в несвоєчасній виплаті немає.

Дослідившиматеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_1 працював гірником підземним на шахті №9 «Нововолинська» з 05.01.2013 року. 15.11.2016 року був звільнений з роботи за станом здоров'я, згідно ч. 2 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку.. (а.с.4).

Із довідок ДП «Волиньвугілля» №27 та №28 від 24.01.2017 року слідує, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 298,12 грн., заборгована заробітна плата за серпень-листопад 2016 року виплачена до 29.12.2016 року (а.с.5,6).

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Кожна сторона, відповідно до ст.60 ЦПК України, зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Представник відповідача у поданому до суду клопотанні не заперечив факту невиплати позивачу при звільненні з роботи заборгованої заробітної плати та вказав, що затримка розрахунку при звільненні мала місце у зв'язку з відсутністю коштів на підприємстві. При цьому представник відповідача всупереч вимогам статті 60 ЦПК України не надав суду жодних доказів на підтвердження відсутності фінансування підприємства.

Сам факт відсутності коштів у відповідача не слугує підставою для звільнення від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України.

Таким чином, через непроведення відповідачем розрахунку з ОСОБА_1 у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 16.11.2016 року (наступного робочого дня після звільнення) по 29.12.2016 року 9539,84 грн., виходячи із розрахунку: 298,12 грн. (середньоденна заробітна плата) x 32 (робочих днів затримки розрахунку) = 9539,84 грн.

Відповідно до Закону України "Про компенсацію грошових доходів населення" з ДП «Волиньвугілля» в користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 182,37 грн. компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належної на день звільнення заробітної плати за серпень-листопад 2016 року, із розрахунку наданого позивачем: за серпень 2016 року 85,82 грн., жовтень 2016 року 96,55 грн., всього = 182,37 грн.

Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь ОСОБА_1 182,37 грн. компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої на день звільнення заробітної плати за серпень-листопад 2016 року та 9539,84 грн.середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 16.11.2016 року по 29.12.2016 року включно.

Крім того з відповідача в користь позивача відповідно до ст.84 ЦПК України підлягає до стягнення 500,00 грн. витрат за надання правової допомоги, що підтверджується документально (а.с.7-10).

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 640грн. судового збору.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст. 209, ст.ст.213-215, ст.218 ЦПК України, на підставі ст.116, ст.117 КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля» в користь ОСОБА_1 9539 (дев'ять тисяч п'ятсот тридцять дев'ять) грн. 84 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 16.11.2016 року по 29.12.2016 року, 182 (сто вісімдесят дві) грн.. 37 коп. компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою заборгованої на день звільнення заробітної плати за серпень-листопад 2016 року.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля» в користь ОСОБА_1 500 (п'ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля» в дохід держави 640 (шістсот сорок) грн. судовго збору.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не було скасовано.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук