Справа № 472/225/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" березня 2017 р. смт Веселинове

Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Тустановського А.О.,

при секретарі Тарєлкіній Н.М.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

25 січня 2017 року заявник ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд заочного рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2016 року в справі № 472/225/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом їх звільнення від рухомого майна та демонтування замків.

В заяві ОСОБА_3 В,В. зазначив, що його неявка в судове засідання була викликана тим, що його належним чином не було повідомлено про час та місце розгляду справи, та вважає, що розгляд цивільної справи без його участі привів до порушення його прав, передбачених ст. 27 ЦПК України, зокрема подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти доводів та міркувань інших осіб, які беруть участь у справі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення підтримав повністю, надав суду доповнення до заяви, в яких посилається на наявність договорів оренди спірних нежитлових приміщень, укладених 15 та 18 квітня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 В зв`язку з цим, відповідач не має доступу до даних приміщень, оскільки вони перебувають в оренді, а майно, яке в них знаходиться належить не відповідачу, а орендарю ОСОБА_5 На підтвердження цього надав письмові договори оренди нежитлових приміщень, акти прийому передачі приміщень та додаткові угоди. Просить скасувати заочне рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2016 року.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 проти задоволення заяви ОСОБА_3 про скасування заочного рішення заперечувала. Також, надала письмове заперечення, яке обґрунтувала тим, що вказані договори оренди вважаються неукладеними, оскільки сторонами не досягнути істотної умови договори стосовно орендної плати. Доказів про наявність вказаних договорів на час розгляду відповідачем не було надано, а також відповідач не повідомив про поважність причин неявки в судові засідання. В зв`язку з цим, просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про скасування заочного рішення.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані документи, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 19 липня 2016 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями було задоволено. ОСОБА_3 зобов'язано усунути перешкоди у користуванні нежитловими приміщеннями, що розташовані за адресою: село Калинівка Веселинівського району Миколаївської області, вул. Центральна, 34 та село Калинівка Веселинівського району Миколаївської області, вул. Центральна, 34-а, та належать ОСОБА_4 на праві приватної власності, шляхом їх звільнення від рухомого майна і демонтування замків та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 551,21 грн.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У відповідності до ч. 3 ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з аналізу правової норми заочне рішення може бути скасоване лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Такий аналіз збігається з Практикою ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах Верховного Суду України.

Представником відповідача були надані договори оренди спірних нежитлових приміщень, що є доказами, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, твердження відповідача, викладені в заяві про перегляд заочного рішення, про те, що в матеріалах справи відсутні докази, зокрема журнал судового засідання, що підтверджують відсутність відповідача у судових засіданнях, а також те, що він не отримував повісток не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Так, в матеріалах справи міститься журнал судового засідання, згідно якого судове засідання було проведене за участю позивача та його представника, а технічна фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою звукозаписуючого пристрою «Камертон».

З матеріалів справи вбачається, що відповідач неодноразово викликався в судове засідання та був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом надіслання судових повісток рекомендованим листом за місцем його реєстрації, що підтверджується наявними в матеріалах справі повідомленнями. Про неможливість з'явитися в судове засідання повідомив суд лише одного разу 21.04.2016 року. В зв`язку з цим, засідання було перенесено на 12.05.2016, а потім на 19.07.2017 року, про що відповідач ОСОБА_3 був належним чином повідомлений, але в суд не з'явився та причин неявки суду не повідомив.

Також слід врахувати, що згідно ч. 3 ст. 76 ЦПК України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.

Вказані обставини дозволяють зробити суду висновок, що порядок вручення судових повісток, встановлений статтею 76 ЦПК України судом дотриманий. Таким чином, права відповідача на належне повідомлення про час, місце слухання справи не порушені і підстави неявки в суд не можуть бути визнані поважними.

Відповідачем та його представником не надано жодних суттєвих доказів про поважність причин неявки в судове засідання.

В звязку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що відсутня друга умова для скасування заочного рішення, а тому заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст.231, 232, 208-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_3 про перегляд та скасування заочного рішенняВеселинівського районного суду Миколаївської області від 19.07.2016 року в справі № 472/225/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні нежитловими приміщеннями шляхом їх звільнення від рухомого майна та демонтування замків - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Роз'яснити учасникам судового процесу, що у відповідності до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області ОСОБА_6