АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1821/17 Справа № 201/372/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Демидова С. О. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 14 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області) про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департамента житлового господарства Дніпропетровської міської ради (третя особи: Приватні нотаріуси Дніпропетровського міського нотаріального округу батова Тетяна Сергіївна та Ричка Юлія Олександрівна, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровська міська рада) про визнання недійсними свідоцтва про право власності на квартиру та договорів купівлі-продажу квартири,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання до ОСОБА_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що у належній йому на підставі укладеного 13.11.2015р. договору купівлі-продажу квартирі ОСОБА_3 зареєстрована, але не проживає протягом останніх двох років.

У лютому 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним (пізніше доповненим) позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Департамента житлового господарства Дніпропетровської міської ради з позовом про визнання недійсними свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 18.11.2011р. на ім'я ОСОБА_5 та договорів купівлі-продажу цієї квартири від 23.10.2015р. та від 13.11.2015р., посилаючись на те, що з 1999 року вона є наймачем вказаної квартири та постійно у ній проживає і лише після пред'явлення до неї позову ОСОБА_2 вона дізналась, що вказана квартира приватизована та декілька разів перепродана (а.с.40,41 т.1, а.с.30-32 т.2).

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 14.12.2016р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_3 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, задоволено зустрічний позов ОСОБА_3, заявлений до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департамента житлового господарства Дніпропетровської міської ради, та визнано недійсними свідоцтво про право власності на вказану квартиру від 18.11.2011р. на ім'я ОСОБА_5, договори купівлі-продажу цієї квартири від 23.10.2015р. та від 13.11.2015р. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність рішення суду у вказаній частині вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

За відомостями Департаменту житлового господарства Дніпропетровської міської ради будинок АДРЕСА_1 перебуває у комунальній власності з 2004 року, а за відомостями КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» від 18.05.2016р. квартира АДРЕСА_1 є складовою частиною комунальної квартири №213,214,215,216,317,218,219,220,221 і окрема інвентаризаційна справа на квартиру №221 у зв'язку з цим не заводилась. Відомості про приватизацію квартири №221 - відсутні, а її наймачем значиться ОСОБА_3 (а.с.211-216 т.1, а.с.19 т.2).

Згідно виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення адміністрації та профспілкового комітету підприємства «Дніпрокомунтранс» від 21.12.1998р. посвідчення старшому бухгалтеру вказаного підприємства ОСОБА_3 надано право на зайняття службової жилої площі квартири АДРЕСА_1, що складається з однієї кімнати площею 15кв.м. (а.с.43 т.1). За довідкою Єдиного абонентського відділу Жовтневого району «Міські комунальні платежі» за адресою квартири АДРЕСА_1, зареєстрована одна особа - ОСОБА_3 з 01.02.1999р. (а.с.8 т.1). Крім того, і за відомостями паспорта громадянки України ОСОБА_3 зареєстрована у ній з 01.02.1999р. до цього часу (а.с.42 т.1).

Між тим, відповідно до виданого 18.07.2001р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради Свідоцтва про право власності на житло квартира АДРЕСА_1 загальною площею 14,7кв.м. належить ОСОБА_5 У свідоцтві зазначено, що воно видане на підставі розпорядження від 18.07.2001р. за №46/854-2001 та зареєстроване Дніпропетровський бюро технічної інвентаризації за №121п/4258. Прізвищ керівника приватизації та посадової особи КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» свідоцтво не містить (а.с.89 т.1). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень на підставі вказаного свідоцтва приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О. 23.10.2015р. внесено рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.91 т.1). Крім того, на ім'я вказаного приватного нотаріуса 20.10.2015р. від КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» за підписом Уповноваженої особи в.о. начальника інформаційно-юридичного відділу ОСОБА_8 видана довідка про наявність права реєстрації власності ОСОБА_5 на вказану квартиру станом на 31.12.2012р. (а.с.90 т.1). Згідно довідки Єдиного абонентського відділу Жовтневого району «Міські комунальні платежі» за адресою квартири АДРЕСА_1 зареєстрованих осіб немає (а.с.95 т.1). За копією паспорта громадянина України ОСОБА_5 зареєстрований за адресою квартира АДРЕСА_2 з 18.03.1987р. (а.с.103,109 т.1).

Згідно нотаріально посвідченого 23.10.2015р. договору купівлі-продажу ОСОБА_5 продав ОСОБА_4 належну йому на підставі виданого 18.07.2001р. Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської ради та зареєстрованого Дніпропетровський бюро технічної інвентаризації за №121п/4258 Свідоцтва про право власності на житло квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 14,7кв.м.(а.с.83,84 т.1). 13.11.2015р. нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, за яким ОСОБА_4 продала, ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 (а.с.132,133 т.1).

За повідомленням Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради від 23.02.2016р. та КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» від 06.04.2016р. відсутня інформація як про передачу у власність квартири АДРЕСА_1, так і про реєстрацію права власності на неї станом на 31.12.2012р. (а.с.118.119 т.1). Допитаний свідок ОСОБА_8 заперечував видачу 20.10.2015р. від КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» про наявність реєстрації права власності ОСОБА_5

Враховуючи встановлені обставини про перебування спірної квартири у комунальній власності та на праві користування ОСОБА_3, відсутність факту її приватизації ОСОБА_9, суд першої інстанції обґрунтовано відповідно до вимог ст.ст.203,215,216 ЦК України ухвалив рішення про визнання недійними свідоцтва про право власності на вказану квартиру від 18.11.2011р. на ім'я ОСОБА_5 та договорів купівлі-продажу цієї квартири від 23.10.2015р. та від 13.11.2015р.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду у цій частині безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим судом обставинам. ОСОБА_2 фактично не оспорювався та не спростовувався встановлений судом факт незаконності приватизації квартири АДРЕСА_1 з видачею свідоцтва на право приватної власності на неї ОСОБА_5 За наявними у матеріалах справи відомостями ОСОБА_5 з 18.03.1987р. та, зокрема, по день відчуження ним спірної квартири 23.10.2015р. був зареєстрований у м.Запоріжжі. Доказів про набуття ним у встановленому порядку права користування та права приватизації спірної квартирою АДРЕСА_1 ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Між тим, за наявними у матеріалах справи відомостями ОСОБА_3 набула права користування спірною квартирою, з 01.02.1999р. зареєстрована у ній та постійно проживає. Рішення суду про відмову у визнанні її особою, що втратила право користування жилим приміщенням вказаної квартири, набрало законної сили. Таким чином, ОСОБА_3 як особа, житлові права якої безпосередньо порушено незаконною приватизацією та наступними відчуженнями спірною квартири, за вимогами ст.ст.15,16 ЦК України є належним позивачем за відповідними заявленими нею у порядку судового захисту позовними вимогами. У зв'язку з цим посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про належність права вимоги відносно вказаної квартири лише власнику та лише щодо витребування майна на підставі ст.388 ЦК України є безпідставними. У результаті ухваленого судом рішення про визнання недійсними свідоцтва про право приватної власності на квартиру та договорів її купівлі-продажу статус квартири як неприватизованої поновлено. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про прийняття доповнення позовних вимог ОСОБА_3 відносно недійсності свідоцтва про право приватної власності на ім'я ОСОБА_5 на стадії дебатів суперечать дійсним обставинам справи. Доповнена позовна заява надійшла до суду 07.11.2016р., а судові дебати відбулись 14.12.2016р. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неврахування судом його клопотання відносно не залучення доповненим позовом до участі у справі усіх відповідачів не можуть бути прийняті до уваги. Зазначеним клопотанням (а.с.44 т.2) ОСОБА_2 посилався лише на не зазначення у позовній заяві стороною Дніпропетровської міської ради, тоді як остання залучена фактично третьою особою, а Департамент (Управління) житлового господарства Дніпропетровської міської ради, яке вказане у спірному свідоцтві як орган приватизації, обґрунтовано залучено відповідачем за відповідною позовною вимогою.

За таких обставин рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 14 грудня 2016 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.