РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1377/16-ц

14 лютого 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Цвіркун О. С.

з участю секретаря Забейди А.В.

позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 сільської ради - ОСОБА_4, третьої особи, з самостійними вимогами на предмет спору - ОСОБА_5, представника третьої особи, з самостіними вимогами на предмет спору ОСОБА_5 - ОСОБА_6, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно та позовом третьої особи з самостійними вимогами - ОСОБА_5 до ОСОБА_3 сільсьох ради про визнання права власності на 1/6 спадкового майна,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Комарівка, вулиця Колгоспна № 24, Костопільського району Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що його матері ОСОБА_12 належав на праві власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходить за адресою с. Комарівка, вул. Колгоспна, 24, Костопільського району Рівненської області. 27.02.2007 року його мати померла, після її смерті спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину був він та його брат ОСОБА_13, оскільки на день смерті матері проживали разом із спадкодавцем. Після смерті матері своїх прав на житловий будинок вони не оформляли. 20.09.2015 року помер його брат ОСОБА_13, після його смерті спадщину прийняв позивач, оскільки своєчасно подав заяву про прийняття спадщини в Костопільську районну державну нотаріальну контору, на підставі якої було заведено спадкову справу № 119/2016 року від 14.06.2016 року, спадкоємець першої черги син ОСОБА_13 ОСОБА_9, спадщини після смерті батька не прийняв. Однак, позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме на спірний житловий будинок нотаріусом було відмовлено, так як у нього не було правовстановлюючих документів на нього. Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 1262, 1268 ЦК України ОСОБА_1 просить суд задоволити його позовні вимоги.

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на 1/6 спадкового майна, а саме: земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: вул. Колгоспна, 24, село Комарівка, Костопільського району Рівненської області.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що спірний будинок був побудований в 1962 році її батьками ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і являється їхнім спільним сумісним майном. В 1965 році померла її мати ОСОБА_14 Враховуючи те, що місце проживання малолітніх дітей є місце проживання їхніх батьків, а на момент смерті матері ОСОБА_5 було 10 років, то вона фактично прийняла після смерті матері спадщину, а саме 1/6 частки в спірному будинку. Керуючись статтею 549 ЦК Української РСР (чинного на момент відкриття спадщини після смерті матері) просить суд задоволити її позов та відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник підтримали заявлений ним позовні вимоги повністю та просили їх задоволити з підстав зазначених у ньому. Щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_5 заперечували повністю, покликаючись на те, що ОСОБА_5 не було подано до позовної заяви мотивованої постанови нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право власності.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю підтримали заявлений ОСОБА_5 позов з підстав зазначених у ньому та просили його задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав, що він не заперечує щодо задоволення позовних вимог як ОСОБА_1 , так і ОСОБА_5, залишив розгляд даного питання на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_9 в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином в установленому законом порядку.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали подані ними на адресу суду заяви, згідно яких підтримують позовні вимоги ОСОБА_1 та заперечують, щодо задоволення позову ОСОБА_5 (а.с. 80-83).

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, всебічно, обєктивно, повно дослідивши письмові докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою с. Комарівка, вулиця Колгоспна № 24, Костопільського району Рівненської області підлягає до задоволення, а у задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_5 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на 1/6 спадкового майна, а саме: земельної ділянки та житлового будинку з господарськими будівлями, за адресою: вул. Колгоспна, 24, село Комарівка, Костопільського району Рівненської області слід відмовити.

Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_12 (а.с. 6).

27.02.2007 року ОСОБА_12 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ГЮ № 178113 виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Костопільського району Рівненської області (а.с. 5).

Після смерті ОСОБА_12 лишилось спадкове майно, а саме житловий будинок № 24 з надвірними будівлями, який розташований по вул. Колгоспній в с. Комарівка Костопільського району Рівненської області. Факт належності ОСОБА_12 зазначеного будинку підтверджується випискою з погосподарської книги с. Комарівка Костопільського району від 15.07.2016 року за № 724 (а.с.12) та технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 15.06.2016 року (а.с.9-11).

За життя ОСОБА_12 заповіту не залишила.

Відповідно до довідки виданої виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Костопільського району Рівненської області за № 722 від 15.07.2016 року остання на день смерті проживала разом з синами ОСОБА_13 та ОСОБА_1 (а.с. 13).

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_13 згідно до ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_12 та відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України вважаються таким, що прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживали із спадкодавцем.

Відповідно до ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Встановлено, що ОСОБА_12 на день смерті непрацездатних дітей та не працездатних батьків та чоловіка не мала.

Таким чином встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв у спадщину ? частину житлового будинку № 24 з надвірними будівлями, який розташований по вул.. Комарівка, Костопільського району Рівненської області та ? успадкував його брат ОСОБА_13

20.09.2015 року ОСОБА_13, брат позивача помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ГЮ № 178113 від 22.09.2015 року (а.с. 5).

За життя ОСОБА_13 заповіту не залишив.

Відповідно до довідки виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Костопільського району Рівненської області ОСОБА_13 до дня смерті був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 один (а.с. 14).

Спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_9, однак останній спадщини не прийняв, оскільки не звернувся з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк.

Позивач ОСОБА_1 є відповідно до ст. 1262 ЦК України спадкоємцем другої черги і відповідно до ст.1269 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки написав відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується листом Костопільської районної державної нотаріальної контори за № 780/01-16 від 28.07.2016 року (а.с. 23).

Встановлено, що ОСОБА_13 на день смерті непрацездатних дітей та не працездатних батьків та дружини не мав.

Таким чином встановлено, що позивач прийняв спадщину після смерті брата ОСОБА_13, а саме ? частку житлового будинку № 24 з надвірними будівлями, який розташований по вул. Комарівка, Костопільського району Рівненської області.

Відповідно до постанови державного нотаріуса ОСОБА_16 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину № 746/02-31 від 14.07.2016 року позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: село Комарівка, вулиця Колгоспна, будинок 24, Костопільського району Рівненської області у звязку з відсутністю у нього правовстановлюючих документів на даний будинок (а.с. 15).

Таким чином, оформити на себе право власності на спадкове майно позивач не може, оскільки відсутні належні правовстановлюючі документи на спірний житловий будинок з надвірними будівлями.

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Суд вважає, що позивач набув право власності на спадкове майно на законних підставах, що стверджується дослідженими доказами.

За вищевикладених обставин суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню повністю.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 слід відмовити з наступних підстав.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» року вказано, що при розгляді справ про спадкування судам слід звертати увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикції діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до вищезазначеного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, підставою для відмови у задоволенні позову у справах про визнання права власності на спадкове майно є відсутність у матеріалах справи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Серед поданих доказів ОСОБА_5 в обґрунтування заявлених нею позовних вимог постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Окрім того в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 не зверталася до нотаріуса з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_5 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 328, 1217, 1241, 1261, 1268, 1269, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Пленумом Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування». ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11., третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ОСОБА_5 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: село Комарівка, вулиця Колгоспна, будинок № 24, Костопільського району Рівненської області. У задоволенні позову третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_5 до ОСОБА_3 сільської ради про визнання права власності на 1/6 спадкового майна - відмовити за необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_17