ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 190/2145/16-ц,
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Данилюк Т.М.,

за участю секретаря - Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Вільногірськ, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" (далі ТОВ "ОТП Факторинг Україна"), звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 25.03.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-OBW/150/2008, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 76700,00 строком до 24.03.2023 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених в Кредитному договорі.

26.03.2008 року, з метою забезпечення виконання зобовязань за цим договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № РМL-0BW/150/2008 від 26.03.2008 р, відповідно до якого відповідач передала в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить їй на праві власності.

12.11.2010 р. між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» продає (переуступає) ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право на кредитний портфель, який включає у себе кредитні договори, а ТОВ «ОТП Факторинг України» приймає такий Кредитний портфель, у тому числі зобовязання за кредитним договором № МL-OBW/150/2008 від 25.03.2008 року до ОСОБА_2

Враховуючи те що, банк виконав взяті на себе зобовязання по наданню кредитних коштів, а ОСОБА_2 Юрієвич взяті на себе зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів не виконав: станом на 05.04.2016 року розмір заборгованості за ОСОБА_2 за зазначеним кредитним договором складає 437093,63 грн., тому просить в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у загальному розмірі 437093,63 грн. за кредитним договором № МL-OBW/150/2008 від 25.03.2008 року, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, та належить відповідачу на праві власності, що підтверджується договором дарування від 14.09.2004 р., посвідченого П'ятихатською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1896 - шляхом надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМL-0BW/150/2008 від 26.03.2008р., а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість в органах нотаріату та місцевого самоврядування, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь - які документи, довідки, витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта в органах Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, ВРЖЕУ, нотаріату, реєстрації дублікатів правовстановлюючих документів в органах Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур, Дніпропетровської міської ради, в тому числі подання заяв та будь - яких документів від імені власника ОСОБА_1 до органів Департаменту адміністр ативних послуг та дозвільних процедур тощо за ціною, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки майна, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на час укладення правочину щодо відчуження, та стягнути з відповідача судові витрати, повязані з розглядом справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та розглянути справу у його відсутність, у разі неявки відповідача ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала до канцелярії суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Також надала заперечення, де зазначає ,що кредитний договір було укладено з ОСОБА_2, який не вказаний стороною по справі, до того ж рішенням Пятихатського районного суду було винесено рішення, яким стягнуто за вищевказаним договором заборгованість, крім того позивач не вказує і те, що були неодноразові погашення заборгованості по кредитному договору, тому в задоволенні позову просила відмовити.

У відповідності до вимог ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та досліди письмові докази по справі, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав,встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки врахунок виконання основного зобов'язання.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена лише у ст. ст.335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (ч. 1ст. 328 цього Кодексу).

Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Отже, аналіз положень ст. ст.33,36,37,39 Закону України «Про іпотеку», ст. ст.328,335,376,392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку»).

Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, від 2 листопада 2016 року у справі №6-2457цс16, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Судом встановлено, що 26 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № МL-OBW/150/2008 від 25.03.2008 року. За частиною № 1 цього договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 76700,00 грн., на споживчі цілі, з датою остаточного повернення кредиту 24 березня 2023 року, зі сплатою 1,99 % річних + FIDR (ставка може змінюватися, інформація про величину ставки розміщується на сайті банку: www.otpbank.com.ua).( а.с.10-15).

В свою чергу на виконання вищенаведених норм права позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що на виконання умов кредитного договору, ЗАТ «ОТП Банк», перерахував, або іншим чином видав боржнику ОСОБА_2, суму кредиту 76 700 грн. Відсутні докази і того, що боржник належним чином виконував чи не виконував умови Договору.

Окрім того по даній справі, ні як співвідповідач, а ні як третя особа не фігурує сам боржник - ОСОБА_2, хоча кредитний договір укладався саме з ним.

Будь-яких клопотань з цього приводу учасники не заявляли, а у відповідності до ст.ст. 33-35 ЦПК України, суд не вправі самостійно вирішити це питання.

26 березня 2008 року в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № РМL-0BW/150/2008, за яким банку в іпотеку було передано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2.(а.с.20-23).

Як вбачається з позову ПАТ «ОТП Банк» продало ТОВ «ОТП Факторинг України» права на кредитний портфель, відповідно до витягу до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 21.11.2010року, в якому зазначено загальну суму заборгованості в розмірі 93998,63, а ціна купівлі-продажу кредитного договору складає лише 57620,73 грн. (а.с.36).

Згідно ч. 3 ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року, правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Однак, в матеріалах справи відсутні допустимі докази на підтвердження того, що при укладенні договору про відступлення права вимоги від 12.11.2010 року, за яким ПАТ «ОТП Банк» продав ТОВ «ОТП Факторинг України» вимоги за іпотечним договором № РМL-0BW/150/2008 від 26.03.2008 року, була проведена державна реєстрація такого відступлення у встановленому законодавством порядку.

Також не було надано суду допустимих доказів на підтвердження того, що в Державному реєстрі іпотек поновлено запис про іпотеку та іпотекодержателя щодо нерухомості за іпотечним договором № РМL-0BW/150/2008 від 26.03.2008р, більш того, матеріали справи не містять навіть допустимих доказів на підтвердження первинної реєстрації іпотеки при укладенні іпотечного договору № РМL-0BW/150/2008 від 26.03.2008р.

В свою чергу відсутнє і посилання на те, чи вчинив позивач необхідні дії, передбачені для позасудового врегулювання спору, зокрема для реєстрації права власності на предмет іпотеки.

Як вбачається з матеріалів справи на адресу відповідача - ОСОБА_1 та боржника по кредиту ОСОБА_2, банком не було направлено лист-вимогу, згідно якої останніх було повідомлено про наявність у боржника простроченої поточної заборгованості та намір кредитора у випадку несплати зазначеного боргу звернутися до нотаріуса з метою вчинення виконавчого напису або звернення до суду з вимогою про примусове стягнення боргу на загальну суму заборгованості за кредитним договором. Як і відсутні докази того, що після відступлення права вимоги, позивач повідомив належним чином відповідача іпотекодавця та боржника про даний факт.

Згідно п.2.2 договору про відступлення права вимоги укладеного 12.11.2010 року укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», Клієнт протягом 5 календарних днів з моменту набуття чинності цим договором зобовязується надіслати Боржнику /іпотекодавцю/заставодавцю повідомлення про відступлення права за договорами забезпечення на користь фактора. Повідомлення повинно бути направлено на адресу боржника/іпотекодавця/заставодавця, зазначену в договорах забезпечення, рекомендованим листом з описом вкладення (а.с.37 зворот).

В свою чергу позивач - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надав суду доказів про направлення Боржнику та Іпотекодавцю повідомлення про відступлення прав за договором, таким чином не виконав вказані умови договору, тому до нього і не може перейти право вимоги за даним борговим зобовязанням.

З рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області у справі № 2-569/10 від 21 жовтня 2010 року, вбачається, що ПАТ «ОТП Банк» в 2010 року звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № МL-OBW/150/2008 від 25.03.2008 року. Позовні вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 103945,62 грн., задоволено. Рішення в апеляційному порядку не оскаржувалося та набрало законної сили.

В свою чергу позивачем не зазначено та не надано доказів того, чи виконав відповідач дане рішення суду чи ні, як і відсутній належний розрахунок заборгованості боржника ОСОБА_2 по кредиту на дату звернення до суду, у випадку наявності такої заборгованості.

Тобто кредитор не скористався своїм правом передбаченим частиною 2 статті 1050 ЦК України, вимагати дострокове повернення всієї суми боргу та відповідно не змінив строк виконання основного зобовязання.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13 розяснено, що задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобовязання.

Вказані обставини мають суттєве значення для підтвердження виникнення у ТОВ «ОТП Факторинг України» прав іпотекодержавтеля за вказаним іпотечним договором.

Будь-яких поважних причин ненадання представником ТОВ «ОТП Факторинг України» необхідних доказів у справі не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вказані норми ЦПК України закріплюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу.

При цьому суд враховує вимоги ч. 3 ст. 27 ЦПК України про те, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої права й виконувати процесуальні обов'язки.

Суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості, сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, суд враховував принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, неможливість ухвалення рішення на припущеннях, обізнаність позивача про необхідність доведення вказаних обставин, відсутність будь-яких перешкод чи поважних причин ненадання позивачем до суду належних та допустимих доказів для підтвердження обставин, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, виникає спір.

Без надання представником ТОВ «ОТП Факторинг України» належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, суд позбавлений можливості зясувати необхідні обставини по справі, оскільки рішення суду не може ґрунтуватися на припущеннях, а суд може посилатися лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні.

В свою чергу всі докази, які додає позивач до позову, на засвідчені належним чином, тому перевірити їх достовірність можливості немає.

За таких обставин, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволенню не підлягають у звязку з їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 3, 328, 335, 376, 392, 526, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 209, 212 - 215, 224-226 ЦПК України, Законом України «Про іпотеку», суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю " ТОВ «ОТП Факторинг України» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити в повному обсязі.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського

міського суду ОСОБА_3