АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/115/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Демчик Р. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівВасиленко Л. І., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що 31 березня 2016 року між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» був укладений договір фінансового лізингу № 003728, згідно умов якого відповідач зобов'язався придбати та передати ОСОБА_6 на умовах фінансового лізингу у користування предмет лізингу, а останній зобов'язувався сплачувати лізингові та інші платежі по договору.

Пунктом 1.1 договору фінансового лізингу передбачено, що предметом фінансового лізингу є транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Matiz».

На виконання умов договору, зазначає ОСОБА_6, ним було сплачено кошти в сумі 17000,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією про сплату, але виконання договору не відбулось.

Вважаючи, що ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» ввела позивача в оману відносно дійсних умов договору, оскільки в спірному договорі фінансового лізингу суттєво обмежені його права, як споживача, а крім того, посилаючись на те, що спірний договір не відповідає принципу добросовісності та рівності сторін у договорі, а умови договору містять суттєвий дисбаланс прав та обов'язків сторін договору, вказує ОСОБА_6, він з метою захисту своїх порушених прав звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із відповідним позовом та просив постановити судове рішення, яким визнати недійсним договір фінансового лізингу № 003728 від 31 березня 2016 року, укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто». Стягнути із ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_6 сплачений платіж в сумі 17000,00 грн. та понесені ним судові витрати.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2016 року позов - задоволено.

Визнано недійсним договір фінансового лізингу №003728 від 31 березня 2016 року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто».

Стягнуто із ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» на користь ОСОБА_6 17000,00 грн. сплаченого платежу та 1102,40 грн. судового збору, а всього 18102,40 грн.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто», вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення виниклого між сторонами спору по суті, просить скасувати заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 31 березня 2016 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» було укладено договір фінансового лізингу № 003728, згідно умов якого ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» зобов'язалося придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування ОСОБА_6 автомобіль марки «Matiz» вартістю 6390,98,00 доларів США (еквівалент 170000,00 грн.), а останній зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору. (а.с. 6-11)

Вказаний договір нотаріально посвідчено не було.

За умовами п.1.3 договору фінансового лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених цим договором.

Строк передачі предмета лізингу лізингоодержувачу закріплений у п.1.7 договору фінансового лізингу і становить не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, у разі наявності, сплати різниці.

На виконання умов договору фінансового лізінгу, ОСОБА_6 01 квітня 2016 року сплатив адміністративний платіж, що становить 17 000,00 грн., що підтверджується копією квитанції про сплату. (а.с.13)

Є необґрунтованими посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції без достатніх підстав визнав недійсним укладений 31 березня 2016 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» договір фінансового лізингу № 003728, оскільки такі посилання спростовуються зібраними по справі доказами.

Сукупність зібраних по справі доказів об'єктивно свідчить про наявність в оспорюваному договорі численних несправедливих умов щодо ОСОБА_6, як споживача.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Виходячи із положень статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч.1 ст.3, ч.3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2, 3 ч.3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

За змістом ст. 808 ЦК України, якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Окрім того, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії.

В наявних матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності ліцензії у відповідача для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії) та суперечить вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, який має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В матеріалах даної справи відсутні об'єктивні дані про нотаріальне посвідчення договору фінансового лізингу за № 003728, укладеного 31 березня 2016 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто».

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у змісті спірного договору виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, суттєво звужені обов'язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги ТОВ «Лізингова компанія «Ваш авто» суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш авто» про захист прав споживача, визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :