Справа № 155/1321/15-ц Провадження № 22-ц/773/107/17 Головуючий у 1 інстанції: Чонка В.В.
Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І. ,

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

секретар - Кирилюк О.О.,

з участю пр-ка позивача - ОСОБА_2,

пр-ка відповідача - Горальського В.М.,

пр-ка апелянта - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі - ОСОБА_6 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

17.08.2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_7 відкрилася спадщина на земельну ділянку, належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 від 13.10.2003 року.

У 2004 році батько склав заповіт, який не змінювався і не скасовувався, згідно якого на випадок своєї смерті заповів йому зазначену земельну ділянку.

Він втратив державний акт на земельну ділянку, а нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, у зв'язку із чим він змушений звертатися із позовом до суду.

Враховуючи наведене, просив визнати за ним у порядку спадкування право власності на належну батькові земельну ділянку.

Рішенням Горохівського районного суду від 22 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2003 року.

В апеляційній скарзі особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_6, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове - про відмову в позові.

У судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представники позивача та відповідача апеляційну скаргу заперечили та просять її відхилити.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду - до скасування з ухваленням нового рішення про відмову в позові з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті батька, з яким за його життя він проживав разом і прийняв спадщину. Мати від своєї обов'язкової частки у спадщині відмовилася на користь дітей, а сестра не має обов'язкової частки у спадщині. Оскільки позивач втратив державний акт на право власності на земельну ділянку, а нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, то з метою виконання волі спадкодавця за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, оскільки вони зроблені передчасно, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України).

Згідно ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Як вбачається із матеріалів справи 23.11.2004 року батько позивача склав заповіт, за змістом якого належну йому на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2003 року земельну ділянку заповів своєму синові ОСОБА_5 (а.с.7).

Із копії державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_2 від 13 жовтня 2003 року вбачається, що власником спірного нерухомого майна являється ОСОБА_7 (а.с.9).

Згідно зі ст.ст.3, 213, 214 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються. В мотивувальній частині рішення має бути зазначено, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема видають свідоцтво про право на спадщину.

Нотаріус зобов'язаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. (ст.5 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до ст.49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус може відмовити у вчиненні нотаріальної дії. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус виносить постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Із наявного в матеріалах справи витягу зі спадкового реєстру вбачається, що Горохівською держнотконторою 14.05.2007 року заведена спадкова справа № 197 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (а.с.25).

Із копії зазначеної спадкової справи вбачається, що до нотаріуса із заявами 14.05.2007 року звернулися лише дружина спадкодавця та його дочка (а.с.26-30).

У судовому засіданні представник позивача підтвердив, що із заявою до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька позивач не звертався.

Із наявної у справі відповіді нотаріуса позивачу вбачається, що останній звертався до нотаріуса лише з усним зверненням надати письмове роз'яснення законодавства про порядок видачі свідоцтва про право на спадщину, а не із заявою про видачу такого свідоцтва, що не є тотожними поняттями (а.с.8).

Пояснення представника позивача, що для звернення із такою заявою позивачу необхідно подати оригінали правовстановлюючих документів на нерухоме майно - не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджені належними та допустимими доказами. Відмови нотаріуса з цих підстав ні позивач, ні його представник суду не надали.

Крім того, враховуючи, що нерухоме майно зареєстроване у відповідних органах на праві власності за померлим, позивач для оформлення своїх спадкових прав вправі подати нотаріусу заяву про витребування таких даних у цих органах.

Вирішуючи спір, суд належним чином не перевірив, чи наявні умови для одержання позивачем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальній конторі і за відсутності постанови нотаріуса про відмову у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на спірне майно передчасно прийшов до висновку про порушення прав позивача, які підлягають захисту саме у судовому порядку.

Крім того, зі змісту заяви дружини померлого вбачається, що вона відмовилася від належної їй обов'язкової частки у спадщині на користь обох дітей, а не лише позивача (а.с.27-зворот), у зв'язку із чим відсутні підстави для визнання права власності на земельну ділянку лише за позивачем.

Разом з тим, із наданих апелянтом копій державних актів на право приватної власності на землю вбачається, що спірна земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_6 і ОСОБА_1 на підставі раніше прийнятих розпоряджень Горохівської райдержадміністрації від 21.03.2003 року та виданих 21.03.2003 року державних актів і зазначені розбіжності не усунуті на час розгляду справи судом першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що висновки суду першої інстанції зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому згідно зі статтею 309 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 22 жовтня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_5 до Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді