Справа № 526/453/17
Провадження № 2/526/388/2017
У Х В А Л А

про залишення без руху

06 березня 2017 року суддя Гадяцького районного суду Полтавської області Горошко А.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР», треті особи: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР» ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЧЕН ГРУП» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

встановив:

03 березня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з відповідача -ТОВ «ГАДЯЧСИР» на його користь невиплачену за листопад 2016 року заборгованість по зарплаті в сумі 2199,34 грн., допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення 2 199,34 грн., а також стягнути з відповідача компенсацію за весь час затримки виплати зарплати в сумі всього 10 551,12 грн.

Проте, дану позовну заяву подано без додержання наступних вимог.

1) Із п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI (далі по тексту Закон) вбачається, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно п. 1.3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату від України 13.01.2004 року № 5 (далі Інструкції), для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці.

До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат.

Як вбачається з п. 3.9 Інструкції, не належать до фонду оплати праці суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закону України «Про судовий збір»), за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» встановлено у 2017 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень.

Таким чином, положення п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не застосовується щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, в звязку з чим ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області від 06.03.2017 року позивачу було відмовлено у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, а тому позивач має сплатити судовий збір за дану вимогу у сумі 640 грн.

2) Також, відповідно п. 1 ч. 1 ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Частиною 3 ст. 118 ЦПК України передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Згідно ч. 6 ст. 119 ЦПК України, до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Позивачем заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача на його користь невиплачену за листопад 2016 року заборгованість по зарплаті в сумі 2199,34 грн., проте, в порушення ч. 6 ст. 119 ЦПК України до позову не додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

У ч. 1 ст. 120 ЦПК України зазначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї.

3) Із п.п. 5, 6, 7 ч. 2 ст. 119 ЦПК України вбачається, що позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Так, позивач прохає суд в порядку досудової підготовки витребувати у відповідача, 3-ї особи-1 дані про розмір заборгованості по зарплаті по дату його звільнення та дані про розмір середньомісячної зарплати. У позовній заяві також зазначено, що на заяву позивача від 10.02.2017 року про видачу довідок про його середню заробітну плату та про розмір невиплаченої йому заробітної плати відповідач довідок не надав, проте в позовній заяві та в доданих до неї документах взагалі відсутні посилання на докази на підтвердження факту звернення позивача з даною заявою до відповідача та третьої особи. Сама по собі заява не є підтвердженням того, що позивач звернувся до вищезазначених осіб.

Відповідно ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Таким чином, клопотання про витребування доказів повинно містити який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ, а також долучити до клопотання відомості про неможливість отримання таких доказів особисто позивачем.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 96 ч. 1 п. 1, 118-121, ЦПК України ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про судовій збір», ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2017 рік»,суддя,

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР», треті особи: директор Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР» ОСОБА_2, Товариство з обмеженою відповідальністю «РІЧЕН ГРУП» про стягнення заборгованості по заробітній платі та стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви пять днів з дня отримання копії ухвали.

В разі неусунення до встановленого терміну недоліків, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута позивачу з усіма додатками до неї.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. М. Горошко