Справа № 408/158/17
Провадження № 2/408/406/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 березня 2017 року смт. Біловодськ

Суддя Цимбал Ю.Ю., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Ухвалою судді Біловодського районного суду Луганської області від 07 лютого 2017 року вказану позовну заяву залишено без руху з підстав не сплати судового збору, у задоволенні клопотання про його звільнення або відстрочення від сплати судового збору - відмовлено.

На виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху позивач надіслав заяву з проханням повторно розглянути судом питання щодо звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати.

Суддя, розглянувши повторно вищезазначене клопотання, приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Конституції України кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободта практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ зазначив, що ніколи не виключав можливості того, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду (див. рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі2 (CaseofKreuz v. Poland)", заява N 28249/95, п. 59). Більше того, ЄСПЛ вважає, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов'язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (див., рішення суду від 28.10.1998 року у справі "Ейрі проти Ірландії", серія А, N 32, п. 25 - 26).

Отже, за практикою ЄСПЛ вимога сплати зборів цивільними судами у звязку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення від 19.06.2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (Case of Kreuz v. Poland)", заява N 28249/95, п. 60).

Однак, ЄСПЛ підкреслює, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із п. 1 ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти (див., наприклад, рішення суду від 10.07.1998 року у справі компанії «Тіннеллі та сини, Лтд. та ін.» і «Мак-Елдуф та інші проти Сполученого Королівства», Reports 1998-IV, с. 1660, п. 72, та рішення суду від 28 листопада 2006 року у справі «Апостол проти Грузії», заява N 40765/02). При цьому, ЄСПЛ в якості «законної мети» визнає, зокрема, фінансування функціонування органів судової влади та дія в якості стримуючого фактору від легковажних позовів (див., рішення суду від 12.06.2007 року у справі «Станков проти Болгарії» (case of Stankov v. Bulgaria, заява N 68490/01, п. 57).

У ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Отже, чинне законодавство України надає судам дискреційні повноваження вирішувати питання про звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати. Однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати вагомі підстави відмови у задоволені заяв, оскільки відсутність обґрунтування, так само, як і безпідставна відмова, може стати перешкодою в реалізації права на доступ до суду, гарантованого у п. 1 ст. 6 Конвенції.

Розглядаючи клопотання позивача вперше про звільнення чи відстрочення від сплати судового збору, суд вважав, що останній не надав належних доказів в підтвердження його майнового стану, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору.

У свою чергу, позивач не навів обґрунтованих підстав та не надав відповідних доказів на підтвердження неможливості сплати ним судового збору; обставини, наведені у повторному клопотанні також не є підставою для звільнення чи відстрочення від сплати судового збору, не носять характеру виключних.

Отже, законодавством чітко регламентовано право суду на звільнення сторони від сплати судового збору, зменшення його розміру, розстрочення або відстрочення його сплати і єдиною визначальною підставою для правильного вирішення цього питання є майновий стан сторони.

При цьому слід враховувати, що для звільнення від сплати судового збору заявником має бути надано докази, які б переконливо свідчили про наявність у нього виключних обставин, що обумовлюють відсутність можливості сплатити судовий збір як на теперішній час, так і в майбутньому, а обставиною для відстрочення/розстрочення сплати судового збору - те, що сторона перебуває у важкому фінансовому становищі та на момент звернення до суду не мала можливості сплатити судовий збір або сплата судового збору для неї є вкрай обтяжливою.

Так, враховуючи, що позивач просить суд про стягнення боргу в сумі 90 000 грн. 00 коп., то розмір судового збору становить 900 грн. 00 коп. і не перевищує прожитковий мінімум для працездатних осіб, і за таких обставин, позивач не зазнає надмірного обмеження його права на доступ до суду.

Відмовляючи повторно у задоволенні клопотання про звільнення чи відстрочення сплати судового збору суд переслідує легітимну мету (фінансування функціонування органів судової влади та протидія безпідставним скаргам), та зобовязує позивача сплатити судовий збір.

Статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Таким чином враховуючи, що заявником до повторного клопотання не було надано суду безспірних доказів на підтвердження того факту, що сплата судового збору 900 грн. 00 коп. призведе до значного зниження рівня його життя, а також не наведено обставин, які свідчать про наявність виняткових випадків для застосування спеціальних заходів приходжу висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотання про звільнення чи відстрочення від сплати судового збору.

Покладення на позивача сплати судового збору у розмірі визначеному Законом, який у свою чергу не є значним, не порушує саму суть його «права на суд», гарантований п.1 статті 6 Конвенції.

У звязку з відхиленням заяви позивача про його звільнення або відстрочення йому сплати судового збору, подана ним позовна заява не відповідає вимогам статті 119 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки до позовної заяви, яка містить майнову вимогу не долучено документ про сплату судового збору, розмір якого для даного позову складає 1% від ціни позову.

Вказані недоліки виключають можливість для відкриття провадження у справі, у звязку з чим подану заяву слід залишити без руху, надавши позивачеві строк для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 82, 121, 209, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про звільнення або відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - залишити без руху.

Для усунення недоліків позивачеві у позовній заяві слід вказати ціну позову, а також сплати судовий збір за подання вказаного позову в розмірі 1% від ціни позову на розрахунковий рахунок № 0103 в ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, код 37336169, код ДК 22030001, призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків-фізичної особи; судовий збір, за позовом ОСОБА_1, Біловодський районний суд Луганської області.

Вказані недоліки ОСОБА_1 слід усунути у строк терміном пять днів з дня отримання ним копії цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі не усунення недоліків в строк наданий судом, позовна заява буде повернута та вважатись неподаною.

Копію ухвали надіслати позивачеві за вказаною ним адресою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.Ю. Цимбал