Справа № 462/5645/16 Головуючий у 1 інстанції: Бориславський Ю.Л.
Провадження № 22-ц/783/873/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

з участю представника позивача ОСОБА_3-ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства /ПАТ/ "Альфа-Банк", третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова в задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_4 оскаржив позивач ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права без врахування всіх обставин по справі. Звертає увагу, що 21 квітня 2015 року постійно діючим Третейським судом при Всеукраїнській громадській організації "Всеукраїнський Фінансовий Союз" ухвалено рішення за позовом Банку про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_7 заборгованість за Кредитним договором №800003722 від 29.04.2008 року, станом на 09.02.2015 року. Станом на момент звернення Банку із заявою про видачу виконавчого напису, існувало рішення, яке набрало законної сили. Подвійне стягнення порушує конституційний принцип, закріплений у ст. 61 Конституції України, відповідно до якого ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення. В апеляційній скарзі просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_3 повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 слід відхилити із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст.11,59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов"язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування .

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів вважає що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 29.04.2008 року між ЗАТ "Альфа-Банк" (правонаступником якого з 19.08.2009 року є ПАТ "Альфа-Банк") та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №800003722, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 57648 дол. США на строк 180 місяців.

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 21.04.2015 року із ОСОБА_3 стягнуто заборгованість за кредитним договором №800003722 від 29.04.2008 року, а саме: за кредитом 1192957,92 грн., 43579,26 грн. за відсотками та 50811,07 грн. пені.

20.06.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за заявою ПАТ "Альфа-Банк" вчинений виконавчий напис №12315 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованість за кредитним договором №800003722 від 29.04.2008 року за період з 29.09.2014 року по 29.05.2016 року, а саме: за кредитом 47802,07 дол. США, за відсотками 11149,11 дол. США, а всього 58951,18 дол.США.

На підставі оспорюваного виконавчого напису 18.08.2016 року державним виконавцем Залізничного ВДВС м. Львова ГТУО у Львівській області постановою відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суд виходив з тих обставин, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не був позбавлений права вчинити виконавчий напис про стягнення грошових суд, на підставі документів, що встановлюють заборгованість. Окрім цього, зазначено, що наявність рішення третейського суду без належних доказів про набрання ним законної сили та звернення його виконання не свідчить про наявність спору та не дає підстави вважати, що за наявної такого рішення та виконавчого напису відбудеться подвійне стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_3, оскільки ні позивачем, ні його представником не представлено доказів на підтвердження того, що згадане рішення третейського суду звернуте до виконання.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст.88 цього Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до підпункту 2.3 п.2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Згідно з підпунктами 3.1-3.5 п.3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 і при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у цьому Переліку. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Лише та обставина, що зазначена більша сума заборгованості за кредитом ніж у виконавчому написі чи наявність рішення третейського суду без належних доказів про набрання ним законної сили та звернення його виконання не свідчить про наявність спору.

Аналогічна Правова позиція висловлена в Постанові Верховного суду України №6-158цс15 від 20.05.2015 року.

Окрім цього, слід зазначити, що Рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 21.04.2015 року не може бути виконане, так як згідно Правової позиції висловленої Верховним Судом України в Постановах від 02 вересня 2015 року у справі №6-856цс15 та від 04 листопада 2015 року у справі №6-2074цс15, положення пункту 14 частини першої ст. 6 Закону України "Про третейські суди", які містять заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної установи), поширюються на правовідносини з питань виконання, зміни, розірвання договору споживчого кредиту, тобто спори, в яких позивачем є банківська установа, а відповідачем є споживач.

Встановлено, що на 23 червня 2016 року Сихівським районним судом м. Львова відкрито провадження по справі за позовом ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Сам факт перебування в Сихівському районному суді м. Львова на розгляді позовної заяви ПАТ "Альфа-Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості не позбавляє права стягувача на звернення до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, в зв"язку з чим підставно прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому у задоволенні такої апеляційної скарги апелянту слід відмовити, а рішення Залізничного районного суду міста Львова від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 15 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2