Провадження № 2/522/5164/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси, у складі:

судді -Тарасова А.В.

за участю секретаря судового засідання -Ткаченко О.О.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в звязку з не виконанням грошового зобов"язання,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 17.11.2016 року звернувся позивач ОСОБА_1 із зазначеною позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вказуючи, що між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2 700 доларів США, які відповідач зобовязалась повернути в строк до 10 листопада 2016 року, що підтверджується розпискою від 11.10.2016 року. Оскільки відповідач не виконав обовязку з повернення суми позики, позивач просить стягнути на свою користь суму боргу, що становить - 71 145 гривень, та судові витрати.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд надати сторонам час для врегулювання питання мирним шляхом та позовні вимоги визнав частково, лише у розмірі 2000 доларів. Зазначив, що між сторонами виникло не позикове зобовязання. Відповідач отримав грошову суму за виготовлення документів, частину з яких передав позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 11.10.2016 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 2 700 доларів США, які відповідач зобовязався повернути в строк до 10.11.2016 року, що підтверджується розпискою від 11.10.2016 року.

Відповідачем не надано доказів того, що між сторонами виникло не позикове зобовязання, а тому відхиляє заперечення відповідача.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку встановленому договором.

Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто з урахуванням інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми.

Станом на 17.11.2016 року офіційний курс НБУ становить 26,35 грн. за 1 долар США, отже сума заборгованості складає: 2 700 доларів США * 26, 35 = 71 145 гривень.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували повне або часткове виконання відповідачем обовязку в частині повернення позики, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, судом встановлено, що згідно квитанції 0.0.653755611.1 від 16.11.2016 року позивачем було сплачено суму судового збору в розмірі 711,46 грн. Враховуючи, що згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, судовий збір у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 212- 214 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму позики в розмірі 71 145 (сімдесят одна тисяча сто сорок пять) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 711, 46 гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.В. Тарасов

23 лютого 2017 року