Справа № 492/1764/16-ц
Провадження № 2/492/923/16
УХВАЛА

про залишення позову без руху та усунення недоліків

10 січня 2017 року суддя Арцизького районного суду Одеської області Черевата В.І., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

30.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким:

Визначити, що частка ОСОБА_2, померлої 20.05.2010 року в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований в м. Арциз Одеської області по вул. Лугова, буд. 155, складала 1/3;

Визначити, що частка ОСОБА_3, померлого 17.03.2013 року в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований в м. Арциз Одеської області по вул. Лугова, буд. 155, складала 1/3;

Визначити, що частка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на житловий будинок, розташований в м. Арциз Одеської області по вул. Лугова, буд. 155, складає 1/3;

Встановити факт, що житловий будинок в м. Арциз Одеської області по вул. 40 років Жовтня, який відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.06.1995 року органом приватизації при радгосп-заводі «Комсомолець», належить ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_3 (після укладення шлюбу ОСОБА_1) ОСОБА_4.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Череватій В.І.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Враховуючи те, що спір по справі стосується нерухомого майна, що територіально відноситься до Арцизького району Одеської області, а від так вказана цивільна справа підсудна Арцизькому районному суду Одеської області.

Однак суддя, дослідивши матеріали справи вважає, що позовну заяву слід залишити без руху, так як вона не відповідає вимог ст. 119 ЦПК України, а саме позивачем не в повному обсязі сплачено судовий збір.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі. Позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України, ціна позову визначається зокрема у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна.

Згідно п. а ч.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Так ч.2 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, (який набрав законної сили 01.11.2011 року) передбачені розміри ставок судового збору, так за подання до суду позовної заяви майнового характеру передбачена сплата судового збору у розмірі 1 % ціни позову але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, а отже позивачем судовий збір має бути сплаченим у розмірі не менш ніж 551,20 грн. за кожну вимогу майнового характеру.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог.

Крім того ч. 3 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог майнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу майнового характеру.

Так, у позовній заяві позивач ставить декілька вимог майнового характеру, а судовий збір було сплачено лише за одну.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України, які відповідно передбачають, що позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру, яка визначається дійсною вартістю нерухомого майна, однак позивачем взагалі не зазначено ціну позову, з суми якої має вираховуватись і сума судового збору, яка підлягає сплаті при зверненні до суду, оскільки як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено вимоги майнового характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно узагальнення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», вирішуючи питання про те, що до нотаріальної контори для оформлення права на спадщину та відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, судам потрібно врахувати наступне.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема ЗУ «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності суддів та нотаріусів. Отже, у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Це знайшло також підтвердження у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» в якому вказується, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину у судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження.

Таким чином, особа має право звернутися до суду тільки після отримання у нотаріуса відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Звернення до суду до цього моменту є передчасним, і в такому випадку суди підміняють органи нотаріату що не відповідає закону.

Однак, звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно, не виклала обставин та не зазначила доказів отримання письмової відмови нотаріуса у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, позивачу необхідно надати до суду постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави заяви залишення без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Суд також вважає за необхідне попередити позивачку, що у разі не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, то позовна заява у відповідності до ч. 2 ст.121 ЦПК України буде визнана неподаною та повернута.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1. ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає в поданні позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду.

Також вважаю за необхідне розяснити позивачці, що термін «зазначення доказів» слід розуміти як робити якусь позначку; позначати, записувати з метою указати, пишучи, указувати, висловлювати думку, звертати увагу на що-небудь, та в жодному разі не слід розуміти як «надання доказів», оскільки надання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, про що також зазначив Пленум Верховного суду України в своїй Постанові від 12 червня 2009 року № 2.

Керуючись ст. ст.119,121 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Арцизької міської ради Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування - залишити без руху.

Повідомити позивачку про необхідність виправити недоліки позовної заяви протягом пяти днів з дня отримання копії наявної ухвали. Розяснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Арцизького районного суду Одеської області ОСОБА_5