Справа № 462/8084/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі: головуючого - судді Кирилюк А.І., при секретарі Фрейдун А.М., розглянувши у відкритому судовому в приміщенні суду у м. Львові засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» про стягнення суми страхового відшкодування,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» про стягнення суми страхового відшкодування у розмірі 20 050 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.06.2014 року між нею та ТзДВ «Гарант і Я» було укладено договір № 03-366.03/14 добровільного страхування наземного транспортного засобу. За даним договором її майнові інтереси пов'язані з володінням, користування та ропорядження транспортним засобом «Ford Focus» д.н.з. НОМЕР_1. 27.04.2015 року о 00:15 год. по вул. Сумській, 10 у м. Львові відбувся страховий випадок, а саме ДТП, внаслідок якого вище вказаний автомобіль отримав технічні пошкодженя. Після настання страхового випадку, вона звернулась до ТзДВ «Гарант і Я» з заявою про виплату страхового відшкодування. 28.07.2015 року позивачкою було отримане повідомлення про виплату страхового відшкодування в розмірі 64 594,66 грн. Вказана сума є значно меншою від суми завданих збитків внаслідок ДТП та визначена страховою компанією без жодного обгрунтування. У зв'язку із наведеним змушена була звернутись до суду із позовною заявою, яку просить задовольнити.

В судовому засіданні 19.01.16 року представник позивача позов підтримав, посилаючись на вищевикладені обставини. Представник відповідача в тому засіданні позов заперечів повністтю.

В судове засідання 05.01.17 року представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Окрім того, 23.12.2016 року останнім було подано додаткові пояснення, в яких зазначено, що позовні вимоги сторона позивача підтримує в повному обсязі, просить суд при винесенні рішення вважати неналежними та недопустимими доказами - висновок оцінювача № 113 від 04.06.2015 року та звіт експерта № 549 від 05.09.2016 року. Належним та допустимим вважати лише звіт оцінювача 799/15 від 16.07.2015 року.

Представник відповідача у судове засідання 05.01.17 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, однак подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, у задоволенні позову просить відмовити.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Зі змісту п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України випливає, що страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1189 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами підпункту 12.1 ст. 12 зазначеного Закону України.

Судом встановлено, що постановою Сихівського районного суду м. Львова від 13.05.2015 року позивачку ОСОБА_1 було звільнено від адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, суд обмежився усним зауваженням, та закрив провадження у справі. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_2, 27 квітня 2015 року, о 00 год. 15 хв. на вул. Сумській, 10 у м. Львові, не вибрала безпечної швидкості руху, не врахувала стан дорожнього покриття, внаслідок чого здійснила наїзд на перешкоду (тротуарний камінь), завдавши своєму транспортному засобу технічних пошкоджень, чим порушила вимоги п. 12.1 ПДР України. / а.с. 9/

10.06.2014 року між ОСОБА_1 та відповідачем ТзДВ «СК «Гарант і Я» було укладено договір № 03-366.03/14 добровільного страхування наземного транспортного засобу./а.с.11-16/

Положеннями договору встановлено, що страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування у порядку та на умовах, що передбачені договором та правилами страхування, протягом 15 робочих днів з моменту прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

Відповідно до п. 20.17 Договору рішення про здійснення страхового відшкодування приймається страховиком протягом 15 робочих днів з моменту отримання останнього зі всіх необхідних документів. Заяву про виплату страхового відшкодування по події, яка мала місце 27.04.2015 року, ОСОБА_1 надала страховику 09.07.2015 року. /а.с.6/

Таким чином, така подія, як дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 27.04.2015 року за участю автомобіля НОМЕР_2, є страховим випадком.

Відповідач, у відповідності до умов договору, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 64 594,66 грн., про що письмово повідомлено ОСОБА_1 листом № 179/01/03 від 28.07.2015 року. Зазначений розрахунок проводився на підставі висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 04.06.2015 року № 113, у якому встановлено, що ринкова вартість автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 27.04.2015 року до моменту його пошкодження у ДТП становила 171 711, 96 грн. /а.с.37-45/

З урахуванням вище вказаного висновку, відповідачем було проведено розрахунок суми страхового відшкодування, яка становить 64 594,66 грн. В подальшому, 07.08.2015 року страховиком було здійснено виплату страхового відшкодування шляхом перерахунку суми грошових коштів згідно банківських реквізитів ОСОБА_1, що підтверджується платіжним дорученням від 07.08.2015 року №697.

Позивачка ОСОБА_1 не погодилась з виплаченою їй сумою, так як вважає таку занижену, а тому провела незалежну оцінку ринкової вартості автомобіля. Відповідно до звіту № 799/15 про оцінку автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 27.04.2015 року до моменту його пошкодження у ДТП становила 214 037,45 грн./а.с.17-19/

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 19.01.2016 року було призначено експертизу, на вирішення якої було поставлено наступне питання: «Визначити ринкову вартість автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, станом на 27.04.2015 року»./а.с.141/

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 549 від 05.09.2016 року ринкова вартість автомобіля «Ford Focus», реєстраційний номер НОМЕР_1, без огляду даного автомобіля по матеріалам справи станом на 27.04.2015 року становить 159 383, 93 грн. /а.с. 160-163/

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно з ст. 58, 59 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 66 ЦПК України висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, задані судом.

Відповідно до ст. 53 ЦПК України експертом є особа, якій доручено провести дослідження матеріальних об'єктів, явищ і процесів, що містять інформацію про обставини справи, і дати висновок з питань, які виникають під час розгляду справи і стосуються сфери її спеціальних знань. Як експерт може залучатися особа, яка відповідає вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу", і внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Згідно зі ст. 143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Якщо сторони домовилися про залучення експертами певних осіб, суд повинен призначити їх відповідно до цієї домовленості.

У своїх додаткових поясненнях представник позивача із висновком судової автотоварознавчої експертизи № 549 від 05.09.2016 року не погоджується, вважає такий неналежним та недопустимим доказом у справі, та просить суд не брати такий до уваги при винесенні рішення, оскільки вартість авто занижено. /а.с. 185-189/

Суд не погоджується з такими твердженнями, оскільки вказаний експертний висновок , надав судовий експерт на підставі Ухвали суду. Вказана експертиза була назначена за клопотанням саме представника позивача і саме експертному закладу, що він обрав. Суд не вбачае сенсу в доводах представника позивача, бо як підставу він зазначає звіт оцінювача 799/15 виданого ДП «Експерт - Сервіс Авто», оскільки при проведенні такого оцінювання повинні бути повідомлені усі сторони, у той час, як позивачка не вжила жодних заходів для повідомлення представника страхової компанії про проведення власного дослідження. Крім того, оригінал вказаного звіту в судовому засіданні не оглядався.

Суд також критично ставиться до тверджень представника позивача про заниження вартості автомобіля у висновку експертного дослідження № 113 від 04.06.2015 року (на підставі якого відповідачем здійснювався розрахунок для виплат), оскільки у вказаному висновку визначена вартість навіть більша ніж визначено судовою екпертизою.

В зв'язку з вказаним, суд, оцінивши докази по справі в їх сукупності, дослідивши висновок судової автотоварознавчої експертизи № 549 від 05.09.2016 року вважає, що відповідачем було сплачено не меньше належної суми страхового відшкодування, позивачем підставність позовних вимог не доведена, а від так у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,159,213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гарант і Я» про стягнення суми страхового відшкодування - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: