Провадження № 2-сз/127/14/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого- судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про повернення судового збору у розмірі 6 090,00 грн., сплачених згідно квитанції №0.0.458818524.2 від 10.11.2015 року, у цивільній справі №127/24828/15-ц за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів, у звязку з тим, що на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», згідно ч.3 ст.22 якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у заяві.

Представник заінтересованої особи ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі ТВБВ №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши подану заяву, матеріали справи, вважаю заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Так, відповідно до п.1 ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, встановлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю (ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір»).

Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» визначено пільги щодо сплати судового збору, відповідно до якої від його сплати звільняються позивачі за подання окремих позовів, а також деякі категорії осіб, визначені законом, незалежно від виду позову.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що оскільки стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, то при визначенні таких пільг слід керуватися іншим законодавством України, наприклад, статтею 14 Закону України від 01 грудня 1994 року N226/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури і суду», статтею 22 Закону України від 22 жовтня 1993 року N3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», статтею 22 Закону України від 12 травня 1991 року N1023-XII «Про захист прав споживачів».

Згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

А тому, з огляду на вищевикладене та враховуючи, що стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку пільг щодо сплати судового збору, а згідно ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, позивач у справі про стягнення з відповідача депозитних коштів є звільненим від сплати судового збору. В той час, як при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 6 090,00 грн.

Разом з тим, суд звертає увагу, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі територіально відокремленого безбалансового відділення №10001/0160 філії Вінницьке обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення коштів було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2016 року прийнято відмову ОСОБА_1 від позову в частині вимог про стягнення 144 635,95 дол. США, що складається з 55 000 дол. США та відсотки в сумі 111,32 дол. США за договором №201 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 30.05.2015 року; 45 000 дол. США та відсотки в сумі 117,81 дол. США за договором №419 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 01.07.2015 року; 35 000 дол. США та відсотки в сумі 6,82 дол. США за договором №658 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 03.08.2015 року, 9 400 дол. США за поточним рахунком №918.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2016 року скасовано, а провадження у справі у вищезазначеній частині закрито.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12.12.2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2016 року скасовано, позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 35 321,92 дол. США, що еквівалентно 808 871,97 грн., яка складається з 35 000 дол. США та відсотків в сумі 321,92 дол. США заборгованості за договором №703 на вклад «Депозитний» на імя фізичної особи від 04.09.2015 року. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тоді, як вбачається з матеріалів справи, судом апеляційної інстанції при зміні рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26.04.2016 року не вирішено питання розподілу судових витрат.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

А тому, зважаючи на вищевикладені обставини, звернення заявника до суду з даною заявою про повернення сплаченого судового збору є передчасним, оскільки наразі позивач не позбавлений можливості звернутись до суду апеляційної інстанції із відповідною заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, оскільки судом не було вирішено дане питання.

Суд звертає увагу, що після вирішення апеляційним судом Вінницької області питання про розподіл судових витрат, у разі необхідності, заявник не позбавленим можливості звернутись до суду першої інстанції із відповідною заявою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.5, 7 Закону України «Про судовий збір», ст.ст.209-210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: