Справа № 350/115/17
Провадження № 2/350/219/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2017 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Рожнятів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно, -

встановив:

У своїй позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на будинковолодіння, що знаходиться по вул. Коцюбинського, 4, в с. Камінь Рожнятівського району Івано-Франківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_7, який помер 01 березня 2009 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 01 березня 2009 року помер його батько ОСОБА_7. Останній ще за життя склав в його користь заповіт, яким заповів йому все належне на день смерті майно. Після смерті батька відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться по вул. Коцюбинського, 4, в с. Камінь. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом. Спадкоємцями першої черги за законом є брати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_5 відповідачі по справі, які на спадкове майно не претендують, відмовилися від своїх часток у спадковому майні на його користь. З метою оформлення спадщини він звернувся до нотаріальної контори, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність документа про право власності на спадкове майно. За таких обставин він не може в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися спадковим майном, а тому змушений звернутися до суду із даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 викладені у позовній заяві вимоги підтримав, просив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_7

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3 позов визнали повністю, пояснили що відмовляються від своїх часток у спадковому майні, яке залишилося після смерті батька на користь позивача, просили визнати за останнім право власності на усе будинковолодіння.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

В с. Камінь по вул. Коцюбинського, 4 Рожнятівського району Івано-Франківської області знаходиться будинковолодіння, яке складається з житлового будинку, погреба, сараю, стайні, стодоли, криниці, воріт та огорожі, що підтверджується копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ФОП «ОСОБА_8Й» (а.с. 10-13).

Зазначене домоволодіння належало батькові позивача - ОСОБА_7. На час його смерті позивач ОСОБА_1 проживав разом з ним у будинку по вул. Коцюбинського, 4 в с. Камінь Рожнятівського району, що підтверджується копією довідки № 105 виданої Камінською сільською радою 08 квітня 2014 року (а.с. 9).

ОСОБА_7 помер 01 березня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Після смерті батька ОСОБА_7 відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке знаходиться в с. Камінь по вул. Коцюбинського, 4.

Все своє майно, ОСОБА_7 заповів позивачу ОСОБА_1, що підтверджується копією заповіту, складеного спадкодавцем 05 грудня 2008 року (а.с. 7).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька позивачу відмовлено, через відсутність правовстановлюючого документа на спадкове майно, що підтверджується листом нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори № 27/02-14 від 17 січня 2017 року (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування за заповітом мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який обчислюється з часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Аналізуючи надані позивачем докази судом встановлено, що ОСОБА_7 був власником будинковолодіння у с. Камінь по вул. Коцюбинського, 4, яке на випадок своєї смерті заповів позивачу. Позивач на час смерті спадкодавця проживав разом з ним у будинку в с. Камінь по вул. Коцюбинського, 4, а тому відповідно до ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Відповідачі до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини у встановлений законом строк не зверталися, проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечили.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті батька ОСОБА_7, який помер 01 березня 2009 року, в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння, яке знаходиться у с. Камінь, по вул. Коцюбинського, 4, Рожнятівського району Івано-Франківської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 01 березня 2009 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Рожнятівський районний суд протягом десяти днів з часу його проголошення.

Суддя Максимів І.В.