АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/409/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Пастощука М.М., Федорової Н.О.,

секретар Шевчук Ю.Г.,

з участю представника позивача-відповідача ОСОБА_1,

відповідача-позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів-позивачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відшкодування збитків і зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року,

встановила:

У жовтні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та відшкодування збитків.

ТОВ «Порше Мобіліті» зазначило, що 17 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 50008444, за умовами якого позивач надав останньому кредит для придбання автомобіля у розмірі 161 329 грн. 25 коп., що еквівалентно 19 795 доларам США, строком на 60 місяців під 9,9% річних. ОСОБА_2 зобовязався повернути позивачеві кредит і сплатити йому проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами згідно графіка погашення кредиту, а ОСОБА_4 поручилася за виконання ним усіх обовязків за кредитним договором. Оскільки ОСОБА_2 прострочив виконання грошового зобовязання, то позивач вправі вимагати від нього дострокового повернення кредиту та сплати нарахованих процентів. Крім того, відповідачі мають відшкодувати кредиторові майнову шкоду та сплатити йому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, проценти від простроченої суми та неустойку.

У звязку з цим, ТОВ «Порше Мобіліті» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 і ОСОБА_4 на свою користь 373 002 грн. 04 коп. основної суми боргу, 27 802 грн. 01 коп. збитків, 60 664 грн. 14 коп. штрафу, 3 150 грн. 19 коп. пені, 9 752 грн. 67 коп. 3% процентів річних і 152 570 грн. 93 коп. інфляційних втрат, а всього 626 941 грн. 98 коп.

В березні 2016 року ОСОБА_2, ОСОБА_4 звернулися до суду з зустрічним позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання кредитного договору недійсним посилаючись на те, що зобовязання сторін за договором споживчого кредиту визначені в іноземній валюті, хоча єдиним законним засобом платежу на території України є гривня, отже, цей договір не відповідає вимогам закону і є недійсним в силу статей 203, 215 ЦК України.

За таких обставин ОСОБА_2, ОСОБА_4 просили суд визнати кредитний договір від 17 квітня № 50008444, укладений між ними і ТОВ «Порше Мобіліті», недійсним.

Вказані позови прийняті судом до спільного розгляду.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року первісний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» 373 002 грн. 04 коп. заборгованості за кредитним договором. В решті первісного позову та у зустрічному позові відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що укладений сторонами кредитний договір відповідає вимогам закону. ОСОБА_2 не виконав зобовязання за цим договором, однак, йому як військовослужбовцю протягом особливого періоду не можуть нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти, а тому з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню лише основна сума боргу. ТОВ «Порше Мобіліті» предявило вимоги до поручителя ОСОБА_4 після закінчення строку дії поруки, внаслідок чого вона не може відповідати за зобовязаннями ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині задоволення первісного позову на суму 240 213 грн. 51 коп. та ухвалити в цій частині вимог нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення судом норм матеріального права.

Рішення суду про відмову у частині вимог первісного позову та у зустрічному позові не оскаржується.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, представник ТОВ «Порше Мобіліті» ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його скасування.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Суд першої інстанції не в повній мірі зясував обставини, якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення сторін, і не дотримався приписів ст. 14 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон № 2011-ХІІ).

У звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та порушенням судом норм матеріального права рішення суду в частині розміру стягнутої з ОСОБА_2 заборгованості підлягає зміні.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України має бути змінений розподіл судових витрат.

Встановлено, що 17 квітня 2013 року між сторонами укладено кредитний договір № 50008444, за яким ТОВ «Порше Мобіліті» надало ОСОБА_2 кредит на придбання автомобіля в сумі 161 329 грн. 25 коп., що еквівалентно 19 795 доларам США, строком на 60 місяців під 9,9 % річних.

ОСОБА_2 зобовязався повернути ТОВ «Порше Мобіліті» кредит і сплатити йому проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами згідно графіка погашення кредиту.

У п.п. 3.2.1, 3.3 кредитного договору сторони встановити, що кредитор має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) відповідно до графіка погашення кредиту на строк щонайменше 1 календарний місяць. При цьому позичальник зобовязався повернути кредитору у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит і штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальника.

З травня 2014 року ОСОБА_2 не виконує зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 6 жовтня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 373 002 грн. 04 коп., з яких 327 919 грн. 73 коп. неповернутий кредит і 45 082 грн. 31 коп. проценти.

2 жовтня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» направило ОСОБА_2 письмову вимогу (повідомлення) про дострокове повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, які останній одержав 21 жовтня 2014 року. Отже, термін повернення кредиту настав 20 листопада 2014 року.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Оцінивши в сукупності надані докази, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ОСОБА_2 не виконав грошового зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобовязаним з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобовязання перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Як визначено ст. 1 Закону України від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі Закон № 3543-ХІІ), особливий період період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обовязку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконання стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Також визначення особливого періоду міститься у статті 1 Закону України від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ «Про оборону України».

У свою чергу, мобілізація комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано (ст. 1 Закону № 3543-ХІІ).

17 березня 2014 року Виконуючим обовязки Президента України видано Указ № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Цей Указ затверджено Законом України від 17 березня 2014 року № 1126-VII «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», який набрав чинності 18 березня 2014 року.

Отже, з 18 березня 2014 року в Україні триває особливий період.

В силу норм ст.ст. 20, 27 Закону України від 25 березня 1992 року № 2229-ХІІ «Про Службу безпеки України» ОСОБА_2 є військовослужбовцем Служби безпеки України, на якого поширюються пільги відповідно до Закону № 2011-ХІІ. Він залучався до складу сил, які брали безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, забезпечували її проведення та виконували службові (бойові) завдання, і має статус учасника бойових дій.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_2 користується пільгами, встановленими ч. 15 ст. 14 Закону № 2011-ХІІ, щодо ненарахування штрафних санкцій і пені за невиконаним зобовязанням і процентів за користування кредитом.

Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2, суд безпідставно включив у суму боргу 45 082 грн. 31 коп. (15613,44+29468,87) процентів, нарахованих ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 1 травня 2014 року до 6 жовтня 2015 року.

В цій частині рішення суду підлягає зміні.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Укладаючи кредитний договір, сторони визначили грошовий еквівалент виконання зобовязання в іноземній валюті доларах США.

Як передбачено абз. 1 п. 1.3.1 кредитного договору, позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених кредитодавцем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у договорі (публічного акціонерного товариства «Креді ОСОБА_5»).

Абзацом другим пункту 1.3.1 кредитного договору встановлено, що позитивне або відємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як корегування суми процентів, що підлягає сплаті, відповідно до умов договору.

Зазначені умови кредитного договору щодо віднесення курсової різниці розміру платежу на проценти застосовуються при виставленні кредитодавцем щомісячних рахунків на оплату кредиту. При цьому умови кредитного договору не визначають порядок обчислення заборгованості при достроковому поверненні позичальником кредитних коштів.

За таких обставин ТОВ «Порше Мобіліті» правомірно розрахував указану заборгованість із дотриманням положень ст.ст. 524, 533 ЦК України.

Посилання ОСОБА_2 на те, що розмір неповернутого кредиту має бути обчислений за обмінним курсом валюти на день укладення сторонами кредитного договору, не відповідають умовами цього договору.

Отже, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» підлягає стягненню неповернутий кредит у розмірі 327 919 грн. 73 коп. (11814,90+316104,83).

При розподілі судових витрат, апеляційний суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 626 941 грн. 98 коп. і задоволено на суму 327 919 грн. 73 коп., тобто на 52,3% (327919,73х100:626941,98).

У звязку з цим, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» слід присудити 4 918 грн. 36 коп. судового збору (9404,13х52,3%).

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено на 12,1% (100-(327919,73х100:373002,04)), тому з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь останнього має бути стягнуто 1 251 грн. 69 коп. судового збору за подання ним апеляційної скарги (10344,54х12,1:100).

Керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 грудня 2016 року в частині розміру заборгованості та розподілу судових витрат змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» 327 919 грн. 73 коп. неповернутого кредиту та 4 918 грн. 36 коп. судового збору, а всього 332 838 грн. 09 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_2 1 251 грн. 69 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий/підпис/ОСОБА_6

Судді: /підпис/ОСОБА_7

/підпис/ОСОБА_8

Копія вірна. Суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_9

Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 27