Справа № 315/1099/16-ц
Номер провадження № 2/315/25/17
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 лютого 2017 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Каракай Н.Д.

при секретарі Браціло І. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні,

В С Т А Н О В И В:

04.11.2016 року до суду звернувся позивач з позовом до відповідачки, третя особа: Служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні, в якому вказує, що він проживає разом з дружиною ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 , працює черговим електромонтером Гуляйпільського РЕС ВАТ «Запоріжжяобленерго», з 1993 року. Від шлюбу має сина ОСОБА_4 , який в теперішній час проходить військову службу. До жовтня 2015 року син позивача проживав разом з дружиною ОСОБА_2 , від шлюбу з якою в них народився син, онук позивача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час відповідачка разом з онуком позивача ОСОБА_5 проживають окремо від них в АДРЕСА_2 та з 20.12.2015 року відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з онуком позивачу, забороняє йому та його дружині спілкуватися з онуком, відвідувати його як вдома, так і в дитячому садку, не дозволяє брати його додому та до магазинів для можливості купівлі йому одягу, продуктів.

Далі в позові зазначив, що він, як дідусь, має бажання брати активну участь у вихованні онука, піклуватися про нього та допомагати йому матеріально, має особисту прихильність до онука, психологічну прив`язаність та бажання бути дідом для нього. Вважає, що жодним чином не перешкоджатиме нормальному розвитку дитини.

Для можливості усунути перешкоди у спілкуванні з онуком, позивач звернувся з заявою до Служби у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області. На його заяву було отримано відповідь від 25.02.2016 року, в якій заначено, що зі слів відповідачки, між нею та батьками чоловіка, тобто позивачем та його дружиною, склалися складні стосунки, які унеможливлюють перебування дитини в їх родині. Та було рекомендовано звернутись до суду для усунення перешкод у вихованні онука.

Позивач вважає, що які б стосунки не склалися з матір`ю дитини та батьками чоловіка, це не повинно відображатись на стосунках онука та дідуся. При тому, що жоних суперечок особисто в позивача та відповідачкою не було. Також він звернувся до органу опіки та піклування Гуляйпільської районної ради Гуляйпільського району Запорізької області, для усунення перешкод у вихованні онука, але також отримав відповідь від 05.10.2016 року, що орган опіки та піклування відповідно до ст.. 158 СК України за заявою матері, батька дитини вирішує спори щодо участі у вихованні, спілкуванні лише батьків, хто проживає окремо. Відповідно до стст. 257, 263 СК України вирішення спору щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини з бабою, дідом, прабабою прадідом вирішуються в судовому порядку, якщо батьки чи інші особи, з якими проживає дитина чинять перешкоди. Інших законних шляхів для надання можливості йому спілкуватися та виховувати онука, аніж звернення до суду, в нього не залишилось.

З метою забезпечення виключно прав та інтересів малолітньої дитини його онука, позивач вважає за необхідне встановити графік спілкування з онуком, при цьому він зобов`язується уникати будь-яких негативних дій та розмов відносно відповідачки.

Прохає суд зобов`язати відповідачку не чинити перешкод йому у спілкуванні та участі у вихованні онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначити місце та час спілкування позивача зі своїм онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , без присутності матері дитни ОСОБА_2 , в другу та четверту суботу та неділю місяця з 10:00 години до 19:00 години та в день, наступний після дня народження дитини, з 11:00 години до 20:00 години.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, прохали задовольнити.
Відповідачка та її представник в судовому засіданні позов визнали частково, подала суду письмове заперечення в судовому засіданні 26.12.2016 року на позовну заяву, в якому вказала, що з липня 2012 року їхня сім`я проживала в будинку матері відповідачки по АДРЕСА_2 . Ще до весілля батьки її колишнього чоловіка запевняли, що він не має шкідливих звичок, але на другий день сімейного життя, під час весільної подорожі, виявилося що це неправда. Не дивлячись на її умовляння, на її вагітність, він вживав спиртне, перестав контролювати себе, бешкетував, сварився, влаштував бійку із сусідами та застосував фізичне насилля до неї. Згодом, зі слів його батьків стало відомо, що вони неодноразово зверталися за допомогою до фахівців, щоб позбавити його залежності. Через те, що сімейні стосунки стали неможливими у зв`язку з несумісністю характерів, відсутністю взаєморозуміння та взаємоповаги і застосування до неї та дитини фізичного насилля вона з чоловіком вирішили жити окремо.
У квітні 2014 року її чоловік переїхав до своїх батьків. Сімейні відносини не склалися, з боку колишнього чоловіка та його родини не було до неї та її сина поваги, ніхто не піклувався про відновлення доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Постійно сварки, образи, рукоприкладство, розбиті шибки у вікнах, залякування, небажання допомагати матеріально, принижування.
Через складну фінансову ситуацію зверталася до батька дитини за грошовою допомогою у сумі 300 грн. для придбання взуття їх синові,на що бабуся та дідусь вигнали її і її дитину зі свого двору нецензурною лайкою, мотивуючи, що грошей вони не дадуть. Коли ОСОБА_6 виповнилося 1,5 роки, відповідачка була змушена віддати його в дитячий садочок і вийшла на роботу, подала позовну заяву про розлучення з своїм чоловіком ОСОБА_7 . Родина чоловіка відновила спілкування з нею та її сином. ОСОБА_8 забирали до себе онука. Відповідачка подала до суду заяву про залишення позовної заяви про розлучення без розгляду. На численні прохання відповідачки під час хвороби дитини або по суботах (в неї були робочі дні, а дитячий садок не працював), забрати онука, дідусь відповідав, що це тільки її дитина і її проблеми, що вона шукає будь-кого аби спекатися і не займатися сином. Поступово сварки частішали. Вона не забороняла і не перешкоджала спілкуванню з дитиною ні батькові, ані дідові. Іноді дитину забирав дід, виконував усі розпорядження відповідачки і привозив додому вчасно, хоча було й таке, що неодноразово перебував у нетверезому стані. Хоч стосунки трохи покращилися, та все одно ні аліментів, ні допомоги вона від їхньої сім`ї не отримувала. Всі витрати на харчування, одяг, розваги, гігієнічні засоби, на лікування, на обстеження у місцевій та Запорізьких лікарнях як і раніше, лягали на плечі відповідачки.
Крапкою у стосунках між нею та чоловіком і його родиною став випадок, коли дід привіз дитину з синцем на губах та підборідді, дитина не могла сидіти й присідати. Зі слів дитини, відповідачка зрозуміла, що його бив батько. Вона вимагала пояснень, але окрім лайки, нецензурних слів, погроз у її адресу від діда вона почула нову версію, що дитина не від їхнього сина, він буде проводити ДНК експертизу, забрав дитяче ліжечко, яке сам купував. Страх за життя дитини і її власні переживання за те, що постійні сварки у присутності дитини будуть продовжуватися, які впливатимуть на психічний стан ОСОБА_6 та спричинюватимуть йому душевні страждання та шкоду здоров`ю, спонукали її остаточно припинити подальше спільне подружнє життя та спілкування з усією його родиною.
14.06.2016 року шлюб остаточно розірвано. На даний час вона отримує аліменти від батька дитини у розмірі 1000 грн. Своєю поведінкою, аморальними вчинками, безвідповідальністю, різкою зміною настрою дідуся та бабусі викликають у неї страх та недовіру. Коли вона звернулась до Служби у справах дітей районної державної адміністрації, до поліції з проханням про допомогу, то там їй роз`яснили її права. Прохає у разі надання діду можливості спілкуватися з її сином, то обов`язково у її присутності або у присутності представника Служби у справах дітей та Органів піклування Районної державної адміністрації, 1 раз на місяць і тільки у неділю перша неділя місяця, за адресою, де прописана дитина: АДРЕСА_2 з десятої до сімнадцятої години. Відповідачка прагнула зберегти сім`ю, пробачила, вірила, що в дитини буде батько і справжня сім`я і справжня родина. (а.с.25-27).
25.01.2017 року через канцелярію суду відповідачка подала письмові заперечення, в яких зазначила, що частково заперечує проти позову, де додатково вказала, що наразі малолітній син ОСОБА_6 проживає разом з відповідачкою. .
Дитині майже чотири роки, тривалий час (більше року, що не заперечується позивачем) він не бачився зі своїм дідом та бабою. Внаслідок правової необізнаності відповідачкою не було у письмовій формі подано заяву до поліції. Вона лише в усному порядку зверталася до заступника начальника Гуляйпільського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області Тимофієва М. М. та слідчих, до яких він її направив. За роз`ясненнями слідчих письмову заяву складати було недоцільно, оскільки у дитини легкі тілесні ушкодження.
Вважає, що умова про її обов`язкову присутність під час побачень Кирила з дідом та бабою відповідає інтересам дитини та жодним чином не зачіпає права позивача на участь у вихованні дитини. З урахуванням віку, стану здоров`я дитини, їхньої домовленості щодо способів участі у вихованні у спілкуванні з дитиною вважає, що дане питання можна було і не доводити до судових засідань, а вирішити в досудовому порядку.
Прохає визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні неповнолітнього внука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто в систематичних побаченнях ОСОБА_1 з неповнолітнім внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з відвідуванням ОСОБА_1 , місця проживання ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 ) один раз на місяць у першу неділю місяця з 11:00 години до 16 години. (а. с. 40-42).
Представник третьої особи: Служби у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти його задоволення, вважає доцільним спілкування ОСОБА_1 зі своїм онуком у години, вказані в позовній заяві у разі відповідності даного побачення інтересам малолітнього ОСОБА_5 , надав суду висновок № 011/01-46 від 20.01.2017 року органу та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що восени, в листопаді 2015 року бачила на обличчі дитини синець, зі слів відповідачки та її матері, синці були і на тілі дитини, та що дитину побили.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що перебуваючи у складі слідчої оперативної групи в ХІ-ХІІ.2015 року проводив бесіду з відповідачкою, яка звернулася до поліції про побиття дитини її чоловіком, як бив, вона не бачила, бачила тільки наслідки у вигляді синців, пошкоджень на губі.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, оглянувши лазерний DVD-диск, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20.11.1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від 20.11.1989 року «Про права дитини» (ратифікованої Україною 27.02.1991 року) та ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Декларацією прав дитини, прийнятою генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст. 2, 8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися в сім`ї. Звичайно, мова йде про проживання дітей у сім`ї своїх батьків. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Такого права, оскільки воно має немайновий характер, фізична особа не може бути позбавлена. Оскільки дід, баба, як з боку матері, так і з боку батька є її родичами по прямій висхідній лінії, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, своїх прав щодо виховання внуків.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Вимогами ст.18 СК України передбачено способи захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, припинення дій, які порушують сімейні права.

Відповідно до ч.5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються із справи.

Згідно до ч. 1 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Відповідно до ст.257 СК України баба, дід, прабаба, прадід, мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Згідно ст.263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до ст.159 СК України.

В ч.2 ст.159 СК України зазначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини ( періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків.

Судом в судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач має онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9,10), який проживає з його колишньою невісткою ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 (а.с. 46).

Позивач позитивно характеризується за місцем роботи (а. с. 13).

До розлучення син позивача ОСОБА_4 з відповідачкою ОСОБА_2 постійно брав Кирила до свого місця проживання: АДРЕСА_1 , та позивач-дідусь, приймав активну участь у його вихованні. Після розлучення сина позивача з відповідачкою (а.с. 32), остання обмежила позивачу можливість спілкуватися з внуком, що слідує з тексту позовної заяви, письмових заперечень, пояснень учасників процесу в судовому засіданні.

Згідно рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 20.05.2016 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано (а. с. 32),

Відповідно до довідки № 01-14/113 від 25.02.2016 року служби у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації у відповідь на заяву від 18.02.2016 року ОСОБА_1 , на виконання Закону України «Про звернення громадян» було проведено бесіду з ОСОБА_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , яка пояснила, що дійсно перебуває в шлюбі з ОСОБА_4 і має на вихованні та утриманні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Щодо спілкування бабусі та дідуся по лінії батька з онуком повідомила, що між нею та батьками чоловіка склалися складні стосунки унеможливлюють перебування дитини в їх родини. Згідно ст.. 257 СК бабуся та дідусь мають право спілкуватися з онуками, брати участь у їх вихованні. Батьки з якими проживає дитина, мають права перешкоджати у здійсненні їх прав щодо виховання онуків. Та роз`яснено, що у разі, якщо такі перешкоди чиняться, сторона має право звернутися до суду з позовом про їх усунення (а.с. 12).

Згідно листа виконавчого комітету Гуляйпільської міської ради Гуляйпільського району Запорізької області № 120/01-09 від 05.10.2016 року виконавчий комітет Гуляйпільської міської ради у відповідь на заяву ОСОБА_1 від 05.10.2016 року, повідомив, що орган опіки та піклування відповідно до ст.. 158 СК України за заявою матері, батька дитини вирішує спори щодо участі у вихованні, спілкуванні лише батьків, хто проживає окремо. Відповідно до ст.. 257, 263 СК України вирішенні спору щодо участі у вихованні та спілкуванні дитини з бабою, дідом, прабабою та прадідом вирішується в судовому порядку, якщо батьки чи інші особи, з якими проживає дитина чинять перешкоди (а. с. 11).

Згідно довідки № 41/1.9 від 01.12.2016 року виданої КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради, ОСОБА_5 , 2013 року народження, дійсно відвідує вищевказаний навчальний заклад. За час перебування в дошкільному закладі мати дитини ОСОБА_4 завжди вчасно приводить та забирає дитину, хлопчик охайний, доглядає, приймає активну участь у житті дитини, в заходів, які проходять в закладі, виконує доручення вихователів, батьківського комітету та адміністрації закладу, цікавиться станом здоров`я та рівнем розвитку хлопчика. Веде себе коректно, ввічливо, з любов`ю ставиться до дитини (а.с. 31).

Відповідно до довідки № 1994 від 29.12.2016 року КУ «Гуляйпільська центральна районна лікарня» Гуляйпільської районної ради, ОСОБА_2 у лікаря-психіатра-нарколога не перебуває (а. с. 43)

Згідно довідки № 221 від 29.12.2016 року виданої КУ «Дошкільний навчальний заклад ясла-садок «Веселка» Гуляйпільської районної ради, на ім`я завідувача ОСОБА_11 , 14.01.2016 року була подана заява з проханням від матері дитини, ОСОБА_4 не віддавати дитну з дитячого садка батькові та його рідним, в зв`язку з конфліктами в родині (а.с.с 53).

Згідно довідки від 02.02.2017 року виданої ТВО командира військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 дійсно проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 з 28.01.2016 року по 31.01.2017 року. З 31.01.2017 року виключений зі списків військової частини НОМЕР_1 за наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 24 від 31.01.2017 року та переведений на підставі наказу Командувача оперативного командування «Схід» від 26.01.2017 року № 2-РС для подальшого проходження військової служби до військової частини ппВ0576 (а.с 62).

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника по аліментах від 04.01.2017 року складеного державним виконавцем Гуляйпільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Налапко О. П. при примусовому виконанні виконавчого листа № 315/1090/14-ц виданого 01.10.2014 року Гуляйпільским районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини сина: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість по аліментам з урахуванням сплачених сум станом на 31.12.2016 року складає 10624,43 грн. (а. с. 45).

Згідно довідки депутата Гуляйпільскої міської ради ОСОБА_12 від 05.01.2017 року, за проханням ОСОБА_4 були обстежені умови проживання та психологічний клімат родини. У сім`ї проживають ОСОБА_4 , 1994 року народження, її син ОСОБА_5 , 2013 року народження та мама ОСОБА_13 , 1968 року народження. Родина мешкає у великому будинку, з газовим опаленням. У гарній, просторій, добре освітленій кімнаті, де є ліжко, шафи для іграшок та одягу, письмовий стіл. У хлопчика є книги, енциклопедії, розмальовки, мозаїки, конструктор, розвиваючі іграшки для мислення та моторики рук. Хлопчик забезпечений всіма необхідними речами (а. с. 46).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.01.2017 року складеного службою у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, було обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . На час обстеження в будинку створені належні санітарно-гігієнічні умови для спілкування дідуся з онуком (а.с. 55).

Згідно висновку № 011/01-46 від 20.01.2017 року органу опіки та піклування Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області про доцільність встановлення годин спілкування ОСОБА_1 зі своїм онуком ОСОБА_5 , було обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження помешкання ОСОБА_1 встановлено, що в будинку створені належні санітарно-гігієнічні умови для повноцінного спілкування дідуся зі своїм онуком. Вважають доцільним спілкування ОСОБА_1 зі своїм онуком у години, вказані в позовній заяві у разі відповідності даного побачення інтересам малолітнього ОСОБА_5 .(а.с. 54).

. Виходячи з вищенаведеного, судом здійснено висновок про те, що саме батьки несуть першочергове право та відповідальність за виховання своєї дитини, що означає лінію батьківського виховання головною.

З огляду на це, дід, баба, інші особи мають враховувати, що їхня виховна спрямованість повинна узгоджуватись або хоча би не суперечити тому вихованню, яке дитині дають батьки.

Вирішуючи питання порядку та часу спілкування позивача ОСОБА_1 з онуком, судом враховано: графік роботи матері, яка має п`ятиденний робочий тиждень з вихідними днями субота, неділя, відпустка 56 календарних днів; графік перебування неповнолітнього ОСОБА_5 в дитячому садочку, за яким вихідними днями є субота та неділя; малолітній вік дитини; графік роботи позивача: почерговий, змінний характер, наявність конфліктів між сторонами.

Проте, суд зважає на те, що спосіб, про який просить позивач брати участь у вихованні внука без присутності матері дитини: в другу та четверту суботу та неділю місяця з 10 годин 00 хвилин до 19 години 00 хвилин та в день, наступний після дня народження дитни з 11 годин 00 хвилин до 20 години 00 хвилин мінімізує участь матері у вихованні її сина, а позивач фактично просить позбавити можливості виховувати сина у вихідні дні, що призведе до порушення переважного права відповідачки на особисте виховання дитини, та зазначений спосіб не буде відповідним першоосновам розвитку особистості хлопчика, а тому і позовні вимоги не можуть бути задоволені у повному обсязі..

Приймаючи до уваги інтереси дитини, які мають вирішальне значення при вирішенні даного спору, переважне право відповідачку на особисте виховання дитини, суд вважає доцільне встановити наступний порядок участі діда у вихованні внука:

- з 01 вересня до 31 травня щороку кожну 2 та 4 неділю місяця з 10:00 жо 16:00 години або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини. Вказані побачення проводити в присутності матері за місцем її проживання: АДРЕСА_2 , або в іншому місці за домовленістю з матір`ю;

- з 01 червня по 31 серпня щороку кожну 2 та 4 суботу місяця з 10:00 години до 16:00 години за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , без присутності матері або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини;

- щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 29 січня в присутності матері за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , в наступному порядку з 10:00 години до 17:00 години, якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідній, або в будь-якій інший час за домовленістю з матір`ю.

З мотивів, викладених вище, суд вважає, що вищенаведений порядок та спосіб є достатнім і відповідає принципу розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, приорітетному інтересу дитини, підтримку зв`язків між родичами.

Суд також дійшов висновку, що між відповідачкою та її колишнім чоловіком, сином позивача, існує спір щодо заборгованості по аліментам (а.с. 45), який знаходиться на військовій службі (а. с. 62), приймав безпосередню участь у антитерористичні й операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 14), конфліктна ситуація щодо їх розлучення (а. с. 32), побиття дитини його батьком, що слідує з пояснень відповідачки в судовому засіданні та враховує інтереси всіх осіб, які також крім матері та дідуся мають право на спілкування та участь у вихованні дитни, зокрема батько дитини, бабусь зі сторони матері та батька, які потребують спілкування зі своїм сином та онуком.

А тому позов підлягає задоволенню частково, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами.

Керуючись ст. ст. 3,10,11,60,158,209,212-218 ЦПК України, ст..ст. 159, 257, 263 СК України, суд-

В И РІ Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Гуляйпільської районної державної адміністрації Запорізької області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та прийняття участі у його вихованні задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з онуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини онука ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- з 01 вересня до 31 травня щороку кожну 2 та 4 неділю місяця з 10:00 жо 16:00 години або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини. Вказані побачення проводити в присутності матері за місцем її проживання: АДРЕСА_2 , або в іншому місці за домовленістю з матір`ю;

- з 01 червня по 31 серпня щороку кожну 2 та 4 суботу місяця з 10:00 години до 16:00 години за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , без присутності матері або в будь-який інший час за домовленістю з матір`ю дитини;

- щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 29 січня в присутності матері за місцем проживання позивача ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , в наступному порядку з 10:00 години до 17:00 години, якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідній, або в будь-якій інший час за домовленістю з матір`ю.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З повним текстом рішення учасники процесу можуть ознайомитись 01.03.2017 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя:Н. Д. Каракай