Провадження № 2/756/951/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що 28.07.2008 року він уклав з ПАТ «УкрСиббанк» договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, а 13.04.2009 року додаткову угоду до цього договору № 1, відповідно до умов якого банком надано йому кредит у сумі 22 453,00 доларів США зі сплатою 14 % річних на строк до 28.07.2015 року.

Оскільки цей кредитний договір не відповідає вимогам закону в частині надання ПАТ «УкрСиббанк» позики в іноземній валюті без індивідуальної ліцензії, ним не надавались банку повноваження на здійснення закупівлі від його імені іноземної валюти для подальшого її використання, як платежу по погашенню кредиту, фактично кредит отримано в гривні, а не в іноземній валюті, ОСОБА_1 просить суд визнати спірний договір недійсним.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, направивши заперечення, в яких просив у позові відмовити, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 28.11.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 за яким банк зобов'язався надати, а позичальник прийняти та повернути банку кредитні кошти в сумі 22 453,00 долара США, що дорівнює еквіваленту 108 735 грн. 39 коп. за курсом НБУ на день видачі кредиту в строк до 28.07.2015 року зі сплатою 14,00% річних. У забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань позичальник передав, а банк прийняв у заставу транспортний засіб «Mitsubihi Lancer», 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартість предмету застави за домовленістю сторін складає 128 115 грн. 00 коп. (а.с. 25-23).

Згідно заяви на видачу готівки АКІБ «УкрСиббанк» № 2 від 29.07.2008 року ОСОБА_1 отримав 22 453,00 доларів США, еквівалент у гривні 108 751 грн. 11 коп. (а.с. 34).

Відповідно до квитанції АКІБ «УкрСиббанк» № 377-К про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу від 29.07.2008 року ОСОБА_1 продано іноземну валюту, а саме 22 453, 00 доларів США за курсом 4,59000, що становить 103 059 грн. 27 коп. (а.с. 35).

Згідно квитанції АКІБ «УкрСиббанк» № 5 від 29.07.2008 року ОСОБА_1 внесено на рахунок ТОВ «Триада авто» 108 865 грн. 00 коп., як оплата за авто (а.с. 34).

За договором № 0807-03002 від 03.07.2008 року ОСОБА_1 придбано у ТОВ «Триада авто» автомобіль «Mitsubihi Lancer» за 128 115 грн. (а.с. 37-39).

13.04.2009 року ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 від 28.07.2008 року за умовами якої позивачем доручено банку здійснювати від його імені та за його рахунок придбання іноземної валюти для погашення поточної кредитної заборгованості (а.с. 32-33).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 05.08.2015 року, що набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу № 0 від 28.07.2008 року у сумі 4 619 доларів США 17 центів, 892 долари США 70 центів процентів, 11 739 грн. 46 коп. пені за прострочення сплати кредиту та 2 303 грн. 48 коп. пені за прострочення сплати процентів (а.с. 71-74).

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За змістом ст.ст. 10 та 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. 627 ЦК України сторони є вільні в укладенні договору та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. з ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до п. з ч. 1 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність» на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Закон України «Про банки і банківську діяльність» не містить приписів, які б забороняли банкам надавати кредити в іноземній валюті або регламентували умови кредитування в іноземній валюті.

Таким чином, чинним законодавством України, не встановлено жодного обмеження щодо валюти кредиту і відповідно відсутнє посилання на те, що грошові кошти (кредит) надаються тільки у грошовій одиниці України - гривні.

За змістом ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», на здійснення валютних операцій Національний банк України видає генеральні та індивідуальні ліцензії.

Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Статтями 47 та 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначають операції банків із розміщенням залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Отже, банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з наданням кредитів в іноземній валюті (генеральної ліцензії).

Враховуючи, що доводи позивача про необхідність при укладені між ним та ПАТ «УкрСиббанк» індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями не ґрунтуються на вимогах закону, посилання на отримання кредиту в національній валюті України спростовується матеріалами справи, а решта доводів стосується виконання спірного кредитного договору, тобто не свідчать про те, що в момент вчинення сторонами спірного договору його зміст суперечив вимогам закону, суд не має правових підстав для визнання правочину недійсним відповідно до ч. 1 ст. 205 та ч. 1 ст. 203 ЦПК України.

За таких обставин позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя