Справа № 161/9971/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/773/261/17 Категорія: 54 Доповідач: Осіпук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Осіпука В. В.,

суддів - Матвійчук Л. В., Русинчука М. М.,

з участю секретаря Лимар Р. С.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представника третьої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою відповідача Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд із зазначеним позовом. Покликалась на те, що з 01 серпня 2006 року працювала на посаді провідного спеціаліста Волинського обласного управління з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України. З 02 січня 2014 року у зв'язку із реорганізацією Волинського обласного управління з фізичного виховання та спорту КФВС МОН України, її було переведено на посаду провідного спеціаліста до Волинського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України.

Наказом начальника Волинського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України від 30.06.2016 року № 6- ОС її з 01 липня 2016 року було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників.

Вважаючи своє звільнення незаконним, проведене відповідачем без дотримання передбачених трудовим законодавством гарантій щодо працівника, який підлягає скороченню, позивач ОСОБА_1 просила поновити її на роботі на раніше займаній посаді, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.07.2016 року по день поновлення на роботі.

Ухвалами Луцького міськрайонного суду від 22.11.2016 року було проведено заміну первісного відповідача Волинського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України на належного відповідача Комітет з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України та до участі у справі як третю особу на стороні відповідача залучено начальника Волинського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України ОСОБА_3

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року позов задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді провідного спеціаліста Волинського обласного відділення (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України з 01.07.2016 року, стягнуто з відповідача Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України в користь позивачки 16215 грн. 33 коп. середній заробіток за час вимушеного прогулу. Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій на рішення апеляційній скарзі відповідач Комітет з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України просить рішення суду першої інстанції скасувати як незаконне і необґрунтоване, прийняте без з'ясування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

У письмовому запереченні на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1, вважаючи доводи апеляційної скарги безпідставними, просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення відбулося з порушення її трудових прав.

Такий висновок суду є правильним.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу. При цьому мається на увазі, що роботодавець зобов'язаний запропонувати працівнику, який вивільняється, всі наявні вакансії, які може виконувати працівник, і не лише за місцем його роботи в певному структурному підрозділі, а всі вакансії, які є в юридичної особи.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 серпня 2006 року працювала провідним спеціалістом у Волинському обласному відділенні (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України (а.с. 8).

Наказом № 6- ОС від 30.06.2016 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з 01.07.2016 року у зв'язку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП (а.с. 10).

Звільненню позивачки передував наказ № 1-ОС від 28.04.2016 року Волинського обласного відділення (філія) КФВС МОН України «Про внесення змін до штатного розпису Волинського обласного відділення (філії) КФВС МОН України», який був виданий на виконання наказу Міністерства освіти і науки України від 01.04.2016 року за № 358 «Про внесення змін до типової структури і штатів Комітету з фізичного виховання та спорту його територіальних структурних підрозділів» та наказу КФВС МОН України за № 115-к від 26.04.2016 року «Про введення нових штатних розписів відділень (філій) Комітету з ФВС» (а.с. 11, 15-16, 104-108) .

Крім того встановлено, що згідно штатного розпису, наданого відповідачем, штатна чисельність працівників у Волинському обласному відділенню (філії) Комітету з фізичного виховання та спорту МОН України станом на 01 липня 2016 року становила 8 одиниць, зокрема були скорочені 2 штатні одиниці - провідний спеціаліст та 1 штатна одиниця - завідуючий господарством, натомість введено посади: спеціаліст 1 категорії; інструктор - методист (а. с. 104, 107).

Наказ про введення вказаного штатного розпису з 01 липня 2016 року у відділеннях (філіях) Комітету з ФВС був винесений відповідачем 26 квітня 2016 року тобто ще до повідомлення позивачки ОСОБА_1 адміністрацією Волинського обласного відділення (філії) комітету з ФВС МОН України про вивільнення її з посади провідного спеціаліста цієї установи у зв'язку із скороченням чисельності працівників, яке мало місце 28 квітня 2016 року (а.с. 9). Однак нові введені посади: спеціаліст 1 категорії; інструктор - методист їй запропоновані не були.

Також встановлено, і це не оспорюється відповідачем, що на час звільнення ОСОБА_1 з 22 червня 2016 року була вільною посада секретаря керівника, на яку 24 червня 2016 року прийнято іншого працівника, який до того не працював в установі (а. с. 115-116).

Дані обставини свідчать про те, що відповідачем під час звільнення ОСОБА_1 не був повністю дотриманий його порядок, зокрема: не запропоновано переведення на іншу роботу із введенням нових посад; не запропоновано вивільнену посаду секретаря керівника, на якій вона могла працювати, враховуючи її кваліфікаційний і фаховий рівень, що не дало їй змогу самостійно прийняти рішення щодо продовження трудових відносин з відповідачем, чи відмовитися від запропонованої посади. Тобто адміністрацією установи відповідача була порушена одна із гарантій законних інтересів працівника при розірванні трудового договору згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, що дає підстави вважати про незаконність звільнення ОСОБА_1 із займаної посади.

Отже, встановивши порушення законних трудових прав позивачки, суд першої інстанції цілком підставно задовольнив її позовні вимоги.

Таким чином колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалене судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду та не впливають на законність рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача Комітету з фізичного виховання та спорту Міністерства освіти і науки України відхилити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді