справа № 179/705/17
провадження № 2/179/1062/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2017 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Бондар О.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна, набутого в період шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна, набутого в період шлюбу.

Позивач посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 20.04.1991 року по 07.07.1999 року. Після розірвання шлюбу з 2002 року і до цього часу сторони продовжують проживати разом однією сім`єю та зареєстровані за цією адресою.

За період шлюбу 01.06.1993 року сторонами було набуто житловий будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 з присадибною земельною ділянкою площею 0,39 га, яка була приватизована 12.02.1998 року.

Домоволодіння та присадибна земельна ділянка зареєстровані на ім`я відповідача. Позивач вважає, що вказане майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, кожен із подружжя має рівні частки.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на Ѕ частину майна набутого в період шлюбу.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, зазначивши, що вказане майне придбане ними в період шлюбу.

Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог, зазначивши, що житловий будинок та присадибна земельна ділянка придбані ним в період шлюбу за кошти, які були надані йому батьком за договором позики. Борг за договором позики відповідач повернув власними коштами та продуктами. Відповідач вважає, що спірне майно є його особистою власністю. Крім того, відповідач зазначив, що позивач пропустив строк позовної давності, оскільки шлюб між ними був розірваний в квітні 1999 року, а позивач звернулася до суду у травні 2017 року, тому прохав відмовити у задоволені позовних вимог.

Раніше у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що він є батьком відповідача та у 1993 році за кошти, які були позичені ним придбав синові спірний житловий будинок в якому проживав відповідач разом із дружиною.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що сторони у 1999 році розірвали шлюб та у 2001 році знову зійшлися та проживали без реєстрації разом до 21 травня 2017 року у спірному житловому будинку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

20 квітня 1991 року між сторонами був укладений шлюб, який розірвано 07 липня 1999 року (а. с. 6-7).

Відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку, при цьому об`єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Домоволодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 01.06.1993 року (а. с. 14).

Земельна ділянка площею 0,39 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,14 га, розміщена на території с. Поливанівка, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 12 лютого 1998 року, виданого на підставі рішення Поливанівської сільської ради від 28.03.1997 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за Мд № 3874, належить ОСОБА_2 (а. с. 15).

Частиною 1 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання

шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.ст. 368, 369 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільної сумісною власністю, при цьому майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 370 ЦК України у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

В той самий час як вбачається з матеріалів справи, право спільної сумісної власності на майно припиняється у разі поділу цього майна між співвласниками, у відповідності до положень ч.3 ст. 372 Цивільного Кодексу.

У відповідності до ст. 72 СК України, позовна давність не застосовується до вимог про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, якщо шлюб між ними не розірвано. До вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Із пояснень сторін та свідка наданих в судовому засіданні вбачається, що сторони після розірвання шлюбу, а саме з 2001 року по травень 2017 року, у зв`язку із чим вважається, що про порушення прав як співвласника майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,позивач дізналася у травні 2017 року. Виходячи з наведеного, суд вважає, що клопотання відповідача про застосування строків позовної давності не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні беззаперечно встановлений факт перебування позивача та відповідача в зареєстрованому шлюбі з 20.04.1991 року по 07.07.1999 року, проживали після розірвання шлюбу з 2001 року по 2017 рікта той факт, що домоволодіння з присадибною земельною ділянкою набуто ними в період шлюбу і тому воно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

У відповідності до ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 640 (а. с. 1), тому судовий збір по справі слід стягнути з відповідача.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 63, 69, 70 СК України, ст.ст. 15, 368-370, 372, 391 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10-13, 81, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на Ѕ частину майна, набутого в період шлюбу задовольнити.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,39 га, передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,14 га, розміщену на території с. Поливанівка Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину:

-житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А будинок; Б сарай; В вбиральня;

-земельної ділянки площею 0,39 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,14 га, розміщена на території с. Поливанівка Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 12 лютого 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Мд НОМЕР_1 3874.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на Ѕ частину:

-житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: А будинок; Б сарай; В вбиральня;

-земельної ділянки площею 0,39 га, переданої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства 0,14 га, розміщена на території с. Поливанівка Поливанівської сільської ради Магдалинівського району Дніпропетровської області, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДП від 12 лютого 1998 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за Мд № 3874.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук