Справа №: 343/151/17
Провадження №: 2/0343/205/17
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення сум надміру виплаченої пенсії, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 суму надміру виплаченої пенсії в розмірі 9116,83 грн. на користь Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області.

Свої вимоги мотивує тим , що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Долинському оУПФ України Івано-Франківської області та отримує пенсії за віком.

25 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст.40,43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсій страхування». До заяви було додане розпорядження видане Розточківською сільською радою від 25 серпня 2015р. № 3 про розірвання цивільно-трудового договору. Після проведеного перерахунку, розмір пенсії ОСОБА_1 з 27.08.2015 року був встановлений в сумі 2043,62 грн.

В ході проведення перевірки виявлено, що ОСОБА_1 в період з 01.04.2015р. по 25.08.2015р. працювала на умовах цивільно-правової угоди в Розточківській сільській раді, мала право підпису необхідних бухгалтерсько-облікових документів та виконувала роботу з надання послуг по організації та веденню бухгалтерського обліку щоденно в робочі дні.

Згідно порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 передбачено, що у разі працевлаштування (початку діяльності, повязаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування), після призначення пенсії особа повідомляє орган, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, про дату нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування), вид зайнятості (укладення трудового договору, цивільно-правового договору, реєстрація як фізичної особи - підприємця, провадження незалежної професійної діяльності), шляхом подання заяви. Заява може бути подана особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, або надсилається поштовим відправленням.

При цьому відповідно до п.2 ч.2 ст. 16 Закону особа надає на вимогу органу, що призначає пенсію, документи, що засвідчують відповідні відомості (у тому числі копію трудової книжки із записом про працевлаштування та/або копію цивільно-правового договору).

Згідно ч.2 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вносяться до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення.

Однак ОСОБА_1 не повідомляла про зміну даних та обставин, що стосуються виплати пенсії.

Вищенаведені порушення дали можливість ОСОБА_1 в період з 01.04.2015 року по 25.08.2015 року безпідставно отримати надмірну виплату пенсії в загальному розмірі 9116,83 грн.

П.1 ст.50 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, передбачено, що суми пенсії виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Представник позивача ОСОБА_2Г.(довіреність а.с.56) в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задоволити, зіславшись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, хоч про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена судом, подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити без її участі, за участю її представників.

Представник відповідачки ОСОБА_3 (договір про надання юридичної (правової) допомоги а.с.19-21) в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та суду пояснила, що відповідачка ОСОБА_1 працювала в Розточківській сільській раді за цивільно-правовими угодами з 02 жовтня 2013 року по 25 серпня 2015 року по наданню послуг з ведення бухгалтерського обліку. Вказана робота не зараховується до стажу державного службовця. За виконану роботу у відповідності до цивільно-правового договору, відповідачка отримувала винагороду в твердій сумі. Дана винагорода не є являється заробітною платою державного службовця, оскільки відсутні її складові (оклад, ранг, виплата за вислугу років). Позивачу по справі було відомо, ОСОБА_1 працює в сільській раді по угоді, оскільки із розміру пенсії стягувалось 15%, і фактично пенсію їй виплачували в розмірі 85% від призначеної, як це передбачено законодавством для осіб(пенсіонерів) , які працюють на інших роботах. Зловживань з боку відповідачки, повідомлення неправдивої інформації, з боку ОСОБА_1 не було, а отже немає підстав для задоволення позову. Просила відмовити у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для її вирішення. Позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Долинському оУПФ України Івано-Франківської області та отримує пенсію за віком.

В період з 02 жовтня 2013 року по 03 жовтня 2014 року ОСОБА_1, працювала в Розточківській сільській раді за договором про надання послуг із ведення бухгалтерського обліку (а.с.7-8), а в період з 31.12.2014 року по 25 серпня 2015 року - за цивільно-правовим договором про надання послуг із ведення бухгалтерського договору ( а.с. 9).

В зв'язку з набранням чинності 01 квітня 2015 року Законом №213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, посадовим особам місцевого самоврядування, крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ), у період служби в органах місцевого самоврядування, пенсії, призначені відповідно до законодавства України, не виплачуються.

З квітня 2015 року по серпень 2015 року включно, ОСОБА_1 було виплачено пенсію в сумі 9116,83 грн. ( а.с. 3).

25 серпня 2015 року ОСОБА_1звернулася до управління із заявою про проведення перерахунку пенсії у відповідності до ст.ст 40,43 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсій страхування». До заяви було додане розпорядження видане Розточківською сільською радою від 25 серпня 2015р. № 3 про розірвання цивільно-трудового договору.

В звязку з працевлаштуванням з 01.04.2015 року по 25.08.2015 року позивач вважає, що виникла переплата пенсії у вищевказаній сумі (а.с.53).

Позивач в обґрунтовування своєї правової позиції посилається на положення ч. 1 ст. 50 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування ».

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування » суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку

Ч.1 ст.103 Закону України « Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Порядок повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затверджений постановою правління ПФУ від 21.03.2003 року №6-4.

Отже, зазначеними актами передбачено, що надмірно виплачена сума пенсії може бути повернута у разі встановлення факту зловживань з боку пенсіонера або подання документів зі свідомо неправдивими відомостями.

Виходячи зі змісту вказаних норм, обов'язковою умовою стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних.

Разом з цим, в ході розгляду справи позивачем не доведено, а судом не встановлено будь-яких обставин, які б свідчили про зловживання з боку відповідачки ОСОБА_1, зокрема, подання нею документу з явно неправильними та недостовірними відомостями, а також доказів недостовірності даних, на підставі яких розраховувалась пенсія.

Крім того слід зазначити наступне :

Відповідно до п.2 абз. 2 ст.47 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003, у редакції Закону України від 02.03.2015р., тимчасово, у період з 1 квітня 2015 року по 31 грудня 2015 року, у період роботи на інших посадах/роботах пенсія, призначена особі відповідно до цієї статті (крім інвалідів I та II груп, інвалідів війни III групи та учасників бойових дій, осіб, на яких поширюється дія пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"), розмір якої перевищує 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачується в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, але не менше 150 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Після звільнення з роботи виплата пенсії відповідно до цього Закону поновлюється.

Як встановлено в судовому засіданні, не заперечується представниками сторін та підтверджується розпорядженням №153008 від 24.04.2014р.(а.с.5), довідкою про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії (а.с.24), позивачем у період з 01.04.2015р. по 25.08.2015 р. пенсія, призначена відповідачці ОСОБА_1, виплачувалася в розмірі 85 відсотків призначеного розміру, що передбачено законодавством, що свідчить про те, що позивачу було відомо про працевлаштування відповідачки.

Враховуючи викладене, посилання позивача про те, що пенсія, виплачена відповідачці надміру внаслідок неповідомлення останньою про зміну даних та обставин, що стосуються виплати пенсії, є припущеннями, такими, що не ґрунтуються на доказах.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування врегульовано Законом України « Про службу в органах місцевого самоврядування » .

Відповідно до положень вказаного Закону:

служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування ( ст. 1 );

прийняття на службу в органи місцевого самоврядування на посади … інших працівників органів місцевого самоврядування шляхом призначення відповідно сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі. Проведення конкурсу, випробування та стажування при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється в порядку, визначеному законодавством України про державну службу ( ч.ч. 1-2 ст. 10 );

на час відсутності (відпустки) посадових осіб органів місцевого самоврядування для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором (контрактом) ( ч. 5 ст. 10 );

посадова особа місцевого самоврядування, яка вперше приймається на службу в органи місцевого самоврядування, вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги. Присяга вважається складеною, якщо після її зачитування громадянин України скріплює Присягу своїм підписом. Про складення Присяги робиться запис у трудовій книжці ( ч.ч. 3-5 ст. 11);

посадові особи місцевого самоврядування зобов'язані подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, в порядку, встановленому Законом України «Про запобігання корупції» ( ст. 13 );

при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад ( ч. 1 ст. 15 );

крім загальних підстав, передбачених Кодексом законів про працю України, служба в органах місцевого самоврядування припиняється на підставі і в порядку, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», цим та іншими законами України ( ч. 1 ст. 20 );

умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України ( ч. 3 ст. 21 ).

Узагальнюючи наведені положення Закону, суд приходить до наступного висновку : 1) служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України; 2) посадова особа місцевого самоврядування вважається такою, що вступила на посаду, з моменту складення Присяги; 3) на час відсутності посадових осіб органів місцевого самоврядування для виконання їх повноважень можуть прийматися на службу особи за строковим трудовим договором.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1, на період з 31 грудня 2014 року по 15 жовтня 2015 року була прийнята за цивільно-правовим договором про надання послуг із ведення бухгалтерського договору від 31.12.2014 року до Розточківської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, для виконання робіт із ведення бухгалтерського обліку.

Із цивільно-правового договору про надання послуг із ведення бухгалтерського договору, укладеного з ОСОБА_1С, довідки виконавчого комітету ОТГ Витвицької сільської ради ( а.с. 26 ), вбачається, що при прийнятті на роботу відповідачці не присвоювався ранг у межах відповідної категорії посад, вона не мала права підпису бухгалтерських документів, правилами внутрішнього розпорядку не користувалась,а розмір оплати праці становить 2500 грн., за домовленістю. Цей розмір оплати було визначено самими сторонами у строковому трудовому договорі, а не Кабінетом Міністрів України як для посадових осіб місцевого самоврядування та не має складових заробітної плати держслужбовця ( оклад, вислуга. ранг і т.д.) .

Таким чином, суд на підставі сукупності зібраних по справі доказів вважає, що позовні вимоги є недоведеними та не підтвердженими, у зв'язку з чим приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення позову.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі ч.1 ст. 1212, ч.1 ст.1215 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Долинського обєднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області до ОСОБА_1 про стягнення сум надміру виплаченої пенсії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: