Номер провадження: 22-ц/785/2400/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 5 квітня 2016 року до суду з вищеназваним позовом, вказала, що вона і відповідач ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Посилаючись на недосягнення домовленості щодо утримання дитини, позивач ОСОБА_3 просила стягувати з ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі, рівній 1455,00 грн. щомісячно, з дня предявлення позову до повноліття дитини (а.с.2-3).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року, ухваленим в порядку заочного розгляду справи, позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 1455,00 грн., щомісячно, починаючи з 5 квітня 2016 року до повноліття дитини; стягнуто в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн. (а.с.19-20).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 грудня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення (а.с.39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду змінити, присудити до стягнення аліменти в твердій грошовій сумі, рівній 700,00 грн.

Неправильність рішення суду мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст..180 СК України).

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. (ч.ч.1,3 ст.181 СК України).

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму для відповідного віку, за виключенням випадків, передбачених статтею 184 даного Кодексу (ст..182 СК України).

ОСОБА_3 вимоги про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 заявлено у твердій грошовій сумі, рівній 1455,00 грн. щомісячно.

ОСОБА_4 визнає свій обовязок по утриманню дитини, однак заявляє про матеріальну спроможність сплачувати аліменти в розмірі 700,00 грн. щомісячно, обґрунтовуючи відсутністю постійної роботи та, відповідно, доходу, станом свого здоровя, який потребує лікування, обовязком надавати допомогу непрацездатній за віком матері ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, тощо.

Встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 шлюб розірвали у 2016 році, проте майнові претензії як колишнє подружжя не вирішили. ОСОБА_4 проживає окремо, постійного місця роботи не має, його доходами є випадкові заробітки тощо. ОСОБА_4 офіційно задекларованих доходів (витрат) не має, що не заперечує ОСОБА_3, відтак, доцільність запиту до фіскальної служби відсутня. Доводи ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_4 періодично відїжджає за межі України на роботу, не приймаються оскільки не мають підтвердження належними та допустимими доказами ні його працевлаштування за кордоном, ні отриманих там доходів. Таким чином, суду не надано належних і допустимих доказів матеріального стану ОСОБА_4, припущення є неприйнятними.

Права та обовязки обох батьків по відношенню своїх дітей є рівними. Визначений на законодавчому рівні прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, має забезпечуватись обома батьками. Так, позов про стягнення аліментів подано 5 квітня 2016 року, рішення суду першої інстанції ухвалено 10 травня 2016 року. Дитині дочці ОСОБА_6 1 серпня 2016 року виповнилося 13 років. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року №928-УШ, прожитковий мінімум для дитини віком від 6-18 років з 1 січня 2016 року по 30 квітня 2016 року становив 1455,00 грн., з 1 травня 2016 року по 30 листопада 2016 року становив 1531,00 грн., з 1 грудня 2016 року по 31 грудня 2016 року 1637,00 грн.

Таким чином, виходячи з рівності прав та обовязків батьків по відношенню до своїх дітей, зокрема, рівності та обовязковості виконання обовязку по утриманню дитини до досягнення нею повноліття тощо, з огляду на постійно зростаючий розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, обгрунтованим є стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 900,00 грн. Покладання лише на ОСОБА_4 забезпечення дитині утримання на рівні законодавчо встановленого прожиткового мінімуму, що станом на час звернення до суду з позовом становив 1455,00 грн., не є правильним з огляду на обставини справи.

Доводи ОСОБА_3 в тій частині, що дитина відвідує гуртки та заняття, не приймаються при визначенні розміру аліментів на утримання дитини до досягнення повноліття, оскільки передбачені статтею 180 СК України аліменти є грошовими коштами на щомісячне утримання дитини; що ж до витрат, які викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою тощо), то такі відносяться до додаткових витрат на дитину, що підлягають стягненню в порядку статті 185 СК України.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з обовязку батьків утримувати дитину до повноліття, відсутності домовленості між батьками щодо виконання обовязку по утриманню дитини. Поряд з цим присудження до стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, рівній 1455,00 грн. не має підтвердження належними та допустимими доказами матеріального стану, з огляду на який можливо зробити висновок про спроможність батька сплачувати аліменти у такому розмірі.

Зазначені обставини згідно п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення суду та присудження до стягнення аліментів в розмірі, рівному 900,00 грн., від дня предявлення позову як то з 5 квітня 2016 року до повноліття дитини.

За змістом частини 2 статті 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно положень статті 192 СК України розмір аліментів згодом може бути збільшено або зменшено за рішенням суду за наявності визначених статтею 192 СК України обставин та підстав. На даний час, виходячи з матеріального становища платника аліментів, наявності у нього обовязку по наданню допомоги непрацездатній за віком матері, виходячи з інших обставини, що мають значення для справи (відсутність постійного місця роботи та доходу) тощо, визначення аліментів в розмірі, рівному прожитковому мінімуму доходів на дитину віком від 6 до 18 років, не є обґрунтованим.

Відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

За подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів підлягав сплаті судовий збір в сумі 551,20 грн. ОСОБА_3 як позивач у справі про стягнення аліментів від сплати судового збору за подання позовної заяви звільнена згідно пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, в порядку розподілу судових витрат судовий збір, від сплати якого ОСОБА_3 звільнена, з огляду на задоволення позову підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь держави як то до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд першої інстанції з цим визначився правильно, ОСОБА_4 доказів наявності в нього пільг по сплаті судового збору не надано.

Керуючись ст.303, п.3 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 травня 2016 року змінити.

ОСОБА_8 Миколаївни до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, народженого в с.Аули Криничанського району Дніпропетровської області, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі, рівній 900 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 5 квітня 2016 року до повноліття дитини, а саме до 1 серпня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_4 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2