Справа № 447/2345/14 Головуючий у 1 інстанції: Березюк Г.М.
Провадження № 22-ц/783/339/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретар Іванова О.О.,

з участю ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 року у справі за позовом Кредитної спілки «Християнська злагода» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

06 серпня 2014 року Кредитна спілка «Християнська злагода» звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 31.03.2007 року та 27.09.2007 року між нею та ОСОБА_2 було укладено відповідно Договір про надання кредиту №126/07 на суму 87685 грн. на 13 місяців із платою 60% та Договір про надання кредиту № 374/07 на суму 32226 грн. на 36 місяців із сплатою 60%. Відповідно до п.1.1. вказаних Договорів про надання кредиту (надалі - кредитні договори) кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит у вказаних розмірах, а позичальник зобов'язується повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним, та інші платежі за кредитними договорами у розмірі і термінах, встановлених договорами. Відповідно до видаткових касових ордерів від 31.03.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 75000 грн., 02.04.2007 року - 12685 грн., а 27.09.2007 року - 32226 грн. Оскільки відповідач не виконував належним чином своїх зобов'язань за вказаними договорами, то заборгованість станом на 06.12.2013 року за кредитним договором №126/07 склала 147 015,47 грн., в тому числі 32189,95 грн. - тіло кредиту, 114 825,52 грн. - заборгованість по відсотках; за кредитним договором №374/07 - 94081,05 грн., в тому числі 20599,63 грн. - тіло кредиту, 73481,42 грн. - заборгованість по відсотках. Оскільки ОСОБА_2 в добровільному порядку свої зобов'язання не виконує, тому просила стягнути з нього суму заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.

Оскаржуваним заочним рішенням позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в користь Кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованість за Договором про надання кредиту №126/07 від 31.03.2007 року та Договором про надання кредиту №374/07 від 27.09.2007 року у розмірі 241 096 грн. 52 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь держави 2410 грн. 96 коп. судового збору.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 16 серпня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення.

Заочне рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що договір про надання кредиту №126/07 від 31.03.2007 року укладено строком на 13 місяців і він діяв до 13 квітня 2008 року, договір про надання кредиту №374/07 від 27.09.2007 року укладено на 36 місяців і він діяв до 27 вересня 2010 року. Не погоджується з посиланням позивача на те, що пропущено строк позовної давності на звернення до суду з поважних причин, оскільки слідчим управлінням ГУ МВС України у Львівській області розслідується кримінальна справа №141-2596 щодо розкрадання коштів керівництвом Кредитної спілки «Християнська злагода» , а згодом були вилучені документи, що стосуються діяльності спілки, в тому числі і кредитні вказані договори, копії документів кредитної справи відповідача були отримані кредитною спілкою в лютому 2013 року. Стверджує, що позивач достовірно знав про невиконання умов кредитного договору №126/07 станом на 13.04.2008р. (на час його закінчення) та кредитного договору №374/07 станом на 13.04.2008 р. (на час його закінчення), оскільки кредитний договір №126/07 від 31.03.2007 року закінчився до часу вилучення слідчими органами документів і крім того, кредитна спілка 04.11.2008 р. ( до вилучення документів і після закінчення терміну дії договору) та 14.07.2011р. (після вилучення документів) направляла боржнику повідомлення про повернення кредиту із зазначенням номеру кредитного договору, часу його укладення та суми кредиту. Вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду за захистом свого порушеного права без поважних причин.Просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.03.2007 року між Кредитною спілкою «Християнська злагода» та ОСОБА_2 був укладений договір №126/07 про надання кредиту, та 27.09.2007 року - договір №374/07.

Відповідно до п.1.1. Договору про надання кредиту №126/07 від 31.03.2007 року кредитодавець КС «Християнська злагода» зобов'язується надати позичальнику споживчий кредит в розмірі 87685 грн. строком на 13 місяців із сплатою 60% річних, позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за кредитним договором у розмірі і термінах, встановлених договором.

Відповідно до п.1.1. Договору про надання кредиту №374/07 від 27.09.2007 року кредитодавець КС «Християнська злагода» зобов'язується надати позичальнику споживчий кредит в розмірі 32226 грн. строком на 36 місяців із сплатою 60% річних, позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався повернути отриманий кредит, сплатити проценти за користування ним та інші платежі за кредитним договором у розмірі і термінах, встановлених договором.

Відповідно до видаткових касових ордерів від 31.03.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит за Договором №126/07 в розмірі 75000 грн., 02.04.2007 року - 12685 грн., а 27.09.2007 року - 32226 грн. за договором №374/07.

З розрахунку боргу та карточок платежів по гривневому кредиту, за договором №126/07 від 31.03.2007 року, представленого позивачем, вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зобов'язання не виконував у строки і це призвело до виникнення заборгованості в сумі 147 015,47 грн., в тому числі 32189,95 грн. - тіло кредиту, 114 825,52 грн. - заборгованість по відсотках; за кредитним договором №374/07 - 94081,05 грн., в тому числі 20599,63 грн. - тіло кредиту, 73481,42 грн. - заборгованість по відсотках, та за договором №374/07 від 27.09.2007 року заборгованості в сумі 94 081,05 грн., в тому числі 20599,63 грн. - тіло кредиту, 73481,42 грн. - заборгованість по відсотках.

Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором.

Ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є підставними.

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки його суд дійшов з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до положень ч.4 ст.169, ст.224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Разом з тим, матеріалами справи стверджується, що ОСОБА_2 належним чином про час та місце розгляду справи в судовому засіданні 12 листопада 2014 року не повідомлений.

Повідомлення про розгляд справи 12.11.2014 року (а.с.51) не може прийматись до уваги, оскільки таке повернулось за закінченням терміну зберігання.

Також матеріалами справи стверджується, що в заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_2 посилався на не повідомлення його про судове засідання та на сплив позовної давності. (а.с.63)

Згідно з ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Разом з тим, ухвалою від 16.08.2016 року всупереч відсутності доказів про належне повідомлення ОСОБА_2 про судове засідання та його посиланню на сплив позовної давності, заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення. (а.с.74)

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення статті 6 Конвенції спрямовані на захист права на доступ до суду і право бути вислуханим судом.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Строк дії кредитних договорів встановлено до з дня надання кредиту до повного погашення кредиту та відсотків по ньому (а.с.7), а також до повного виконання зобов»язань (а.с.18).

А відтак, враховуючи відсутність поважних причин пропуску позовної давності, порушення прав відповідача по справі, визначених ст.6 Конвенції, посилання останнього на пропуск строку позовної давності, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні в частині визначення суми, яку слід стягнути з врахуванням трирічного строку позовної давності.

При цьому колегія суддів виходить з таких розрахунків.

За договором №374/07 від 27.09.2007 року заборгованість по тілу кредиту складає 20 599 грн. 63 коп. Кількість днів, на які мають нараховуватись відсотки 1085.

Сума відсотків складатиме 36740 грн. 70 коп. (20599,63 : 365 х 60% х 1085 = 36740,70).

А відтак, заборгованість за договором №374/07 від 27.09.2007 року складає 57340 грн. 33 коп. (20599,63 + 36740,70 = 57340,33) , де 20599,63 грн. тіло кредиту, 36740,70 грн. відсотки.

За договором №126/07 від 31.03.2007 року заборгованість по тілу кредиту складає 32 189 грн. 95 коп. Кількість днів, на які мають нараховуватись відсотки 1085.

Сума відсотків складатиме 57412 грн. 60 коп. (32 189,95: 365 х 60% х 1085 = 57412,60).

А відтак, заборгованість за договором №126/07 від 31.03.2007 року складає 89602 грн. 55 коп. (32 189,95 + 57412,60 = 89602,55), де 32 189,95 грн. тіло кредиту, 57412,60 грн. відсотки.

Таким чином, загальна сума, яку слід стягнути з відповідача в користь позивача становить 146942 грн. 88 коп. ( 89602,55+57340,33=146942,88).

Керуючись п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 12 листопада 2014 рокузмінити. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 в користь Кредитної спілки «Християнська злагода» заборгованість за Договором про надання кредиту №126/07 від 31.03.2007 року та Договором про надання кредиту №374/07 від 27.09.2007 року у розмірі 146942 (сто сорок шість тисяч дев»ятсот сорок дві) грн. 88 (вісімдесят вісім) коп. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_4