Справа № 369/7640/16-ц
Провадження № 2/369/236/17
09.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчко А.Я.
секретарі Раситюк М.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "МарфінБанк" до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
У серпні 2016 року до Києво-Святошинського районного суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "МарфінБанк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотекипро звернення стягнення на майно.
-12,9 % річних за період користування за кредитом з моменту укладення цього договору по 24.11.2013 року включно;
-6,8 % річних за період користування Кредитом з 25.11.2013 року по 24.10.2014 року включно;
- 13.35 % річних за період кори стування Кредитом з 25.10.2014 року до закінчення строку цього Договору, за фактичний користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом, та зі сплатою: комісії за надання кредиту у розмірі 0,5 %, що сплачується у момент надання Кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти се литу.
Термін діє договору до «10» серпня 2028 року.
Позичальник зобовязався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, а також :вгатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами Кредитного договору, а також здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором в наступному порядку: щомісяця і Період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. З.1., З.1.1., 3.3 кредитного договору, комісію, розраховану відповідно до п. 3.5. Кредитного Договору.
Позивач повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобовязання, про що свідчить надання ОСОБА_2 Кредиту, що підтверджується меморіальним ордером і 21 від 12.08.2008 p., проте Позичальник не виконує зобовязання щодо повернення кредиту згідно Графіку погашення кредиту, також порушує строки сплати процентів за користування кредитом.
В забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитними договорами між Банком та ОСОБА_1 11 серпня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1761.
Відповідно до п. 7. Іпотечного договору ОСОБА_1 надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: квартиру №117 (сто сімнадцять), загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40, 1 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат, що в будинку №45 (сорок пять), розташована по вулиці Білогородська в місті Боярка, Київської області.
Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Довідки ЖБК Восход» від 23.03.1992 року №102, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.02.1992 року за реєстраційним №4748/117 в книзі №1 за реєстраційним №24245974.
Згідно статті 2 Закону України від 07.01.2000 року №2121-111 «Про банки і банківську діяльність»: «Банківський кредит - будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованості суми, а також на зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми».
В свою чергу Позичальник протягом дії Кредитного договору систематично порушував свої зобовязання по поверненню Кредиту та сплаті нарахованих відсотків за користування Кредитом, з порушенням строків встановлених Кредитним договором, зокрема строків та залишку заборгованості за Кредитом, встановлених Графіком погашення Кредиту.
Таким чином, через те, що Позичальник не здійснює платежів в рахунок погашення суми гелиту та нарахованим по ньому відсоткам, він порушує прийняті на себе договірні зобовязання.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.
У судове засіданя відповідач ОСОБА_1 не з»явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.
Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з»явилася, про день слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
-12,9 % річних за період користування за кредитом з моменту укладення цього договору по 24.11.2013 року включно;
-6,8 % річних за період користування Кредитом з 25.11.2013 року по 24.10.2014 року включно;
- 13.35 % річних за період кори стування Кредитом з 25.10.2014 року до закінчення строку цього Договору, за фактичний користування Кредитом на суму залишку заборгованості за Кредитом, та зі сплатою: комісії за надання кредиту у розмірі 0,5 %, що сплачується у момент надання Кредиту у гривні за курсом НБУ на дату нарахування, незалежно від валюти се литу.
Термін діє договору до «10» серпня 2028 року.
Позичальник зобовязався на умовах, в розмірі та в строки, встановлені в Кредитному договорі повернути Банку Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, які передбачені умовами Кредитного договору, а також здійснювати погашення заборгованості за Кредитним договором в наступному порядку: щомісяця і Період сплати Позичальник сплачує відсотки, розраховані відповідно до п. п. З.1., З.1.1., 3.3 кредитного договору, комісію, розраховану відповідно до п. 3.5. Кредитного Договору.
Позивач повністю виконав взяті на себе за Кредитним договором зобовязання, про що свідчить надання ОСОБА_2 Кредиту, що підтверджується меморіальним ордером і 21 від 12.08.2008 p., проте Позичальник не виконує зобовязання щодо повернення кредиту згідно Графіку погашення кредиту, також порушує строки сплати процентів за користування кредитом.
В забезпечення виконання Позичальником зобовязань за Кредитними договорами між Банком та ОСОБА_1 11 серпня 2008 року було укладено Іпотечний договір, посвідчений ОСОБА_4, приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1761.
Відповідно до п. 7. Іпотечного договору ОСОБА_1 надав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно (Предмет іпотеки), а саме: квартиру №117 (сто сімнадцять), загальною площею 66,5 кв.м., житловою площею 40, 1 кв.м., яка складається з трьох житлових кімнат, що в будинку №45 (сорок пять), розташована по вулиці Білогородська в місті Боярка, Київської області.
Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві власності на підставі Довідки ЖБК Восход» від 23.03.1992 року №102, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 22.02.1992 року за реєстраційним №4748/117 в книзі №1 за реєстраційним №24245974.
В свою чергу Позичальник протягом дії Кредитного договору систематично порушував свої зобовязання по поверненню Кредиту та сплаті нарахованих відсотків за користування Кредитом, з порушенням строків встановлених Кредитним договором, зокрема строків та залишку заборгованості за Кредитом, встановлених Графіком погашення Кредиту.
Таким чином, через те, що Позичальник не здійснює платежів в рахунок погашення суми гелиту та нарахованим по ньому відсоткам, він порушує прийняті на себе договірні зобовязання.
Положеннямист. 1 Закону України «Про іпотеку», визначено що іпотекавид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.
Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що за рахунок предмету іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно дост.12 Закону України «Про іпотеку»у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Згідно ч.4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса.
Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України Про іпотеку договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України Про іпотеку.
Згідно з ч. 1ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.
Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Верховний Суд України розглядаючи 30 березня 2016 р. справу № 6-1851цс15 про звернення стягнення на предмет іпотеки висловив свою правову позицію, згідно якої зазначив що при вирішенні даної категорії справ судам слід встановити наявність чи відсутність згоди іпотекодавця на позасудовий спосіб врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а також здійснення виконавчого напису нотаріусом, як правову підставу для реєстрації права власності іпотекодержателя, якщо такі умови передбачені умовами договору іпотеки.
Як вбачається із матеріалів справи, а саме п.25 іпотечного договору, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення на Предмет іпотеки здійснюється шляхом позасудового врегулювання, або в примусовому порядку. Іпокодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на Предмет іпотеки.
Згідно п.п. 25.1, 26 іпотечного договору позасудове врегулювання здійснюються шляхом укладення між іпотекодержателем та іпотекодавцем договору про задоволення вимог іпотекодержателя, яким може бути передбачено: передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя, продаж предмета іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві у порядку визначеному чинним законодавством України. Передача Предмета іпотеки у власність Іпотекодержателя здійснюється вартістю, яка визначається на підставі експертної оцінки. В порядку позасудового врегулювання іпотекодержатель має право на підставі договору про задоволення вимог Іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки у будь-якій особі-покупцеві в порядку, визначеному чинним законодавством України. Продаж іпотеки Іпотекодержателем здійснюється за ціною, яка визначається за згодою сторін, а у випадку недосягнення згоди - на підставі оцінки майна на рівні, не нижчому ніж за звичайні ціни. Стягнення і реалізація Предмету іпотеки відбувається шляхом отримання Іпотекодержателем виконавчого напису нотаріуса, або іншим передбаченим законом шляхом, за вибором Іпотекодержателя.
У відповідності до п. 27 договору іпотеки зазначено, що у разі продажу предмета іпотеки на публічних торгах Іпотекодержатель відповідно до Закону «Про оподаткування прибутку підприємств» здійснює реалізацію Предмета іпотеки у порядку, передбаченому Постановою Кабінету №1448 від 22 грудня 1997 року, якщо інше не передбачене законодавством на день реалізації Предмету іпотеки.
Беручи до уваги положення іпотечного договору, та відповідну правову позицію Верховного суду України у справі № 6-1851цс15, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, оскільки передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки і суд не наділений повноваженнями вирішувати вказане питання таким способом.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову.
Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 572, 575, 1054 ЦК України, Закону України «Про Іпотеку», та керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "МарфінБанк" до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки про звернення стягнення - відмовити.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя А.Я. Волчко