Справа № 148/1612/15-ц Провадження № 22-ц/772/259/2017Головуючий в суді першої інстанції Ковганич С. В.
Категорія 59Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючої: Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Рибчинського В. П.

за участі: секретаря судового засідання Топольської В. О.,

позивача ОСОБА_2 та її представника адвоката Мовчана В.В.,

представника Копіївської сільської ради Петрової Н.Н.,

відповідача ОСОБА_6 та його представника адвоката Дунаєва І.Б.,

третьої особи ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Копіївської сільської ради, ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_8, про визнання незаконним та скасування рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.03.2015 року «Про розгляд письмових звернень жителів села Копіївки ОСОБА_6 та ОСОБА_8»

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з цим позовом та ставила вимогу: визнати незаконним і скасувати рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.03.2015 року «Про розгляд письмових звернень жителів села Копіївки ОСОБА_6 та ОСОБА_8», яким закріплено за власником суміжного житлового будинку ОСОБА_6 земельну ділянку орієнтовною площею 0,32 га та за ОСОБА_8 - земельну ділянку орієнтовною площею 0,5418 га, встановлено межі між суміжними житловими будинками, шляхом відновлення межових знаків. Вважає, що таким рішенням сільської ради порушено її права, оскільки її як власника 2/3 частин житлового будинку і користувача земельною ділянкою не було запрошено на сесію сільської ради, де розглядалось дане питання.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2016 рокуу задоволенні позовних вимог - відмовлено через те, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до повноважень сільської ради та цим рішенням сесії Копіївської сільської ради права ОСОБА_2 не порушені.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте рішення та ухвалити нове з підстав наведених в позовній заяві. Вважає, що судом проігноровано грубе порушення сільською радою її прав щодо запрошення на сесію сільської ради де розглядалось спірне питання та щодо складення без її участі актів обстеження і обмірів земельних ділянок, а також актів встановлення чи відновлення межових знаків. Стверджує, що сільською радою неодноразово проводились заміри земельних ділянок і кожен раз були різними, що також не взято судом до уваги.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник адвокат Мовчан В.В. підтримали подану апеляційну скаргу з викладених у ній підстав. Відповідач ОСОБА_6 та його представник адвокат Дунаєв І.Б., представник відповідача Копіївської сільської ради Петрова Н.Н. заперечили проти поданої апеляційної скарги, вважають рішення суду вірним та законним. Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_8 вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб що з'явилися, - вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 61 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до рішення Тульчинського районного суду від 30.03.2016 в цивільній справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2 до Копіївської сільської ради, ОСОБА_6, реєстраційної служби Тульчинського РУЮ про скасування рішення сесії Копіївської сільської ради та свідоцтв про право власності (а.с. 145-149) встановлені обставини, щодо законності набуття права власності ОСОБА_6 на земельні ділянки. Предметом судового розгляду було також рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради від 30.03.2015 року. Судом встановлено законність набуття права власності на земельні ділянки ОСОБА_6, саме в тих розмірах, які зазначенні в оскаржуваному рішенні органу місцевого самоврядування, дане рішення суду набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 16.06.2016 року (а.с. 150-153), яка залишена без змін ухвалою ВССУ від 14.07.2016 року (а.с. 198 - 199). Тому суд дійшов висновку, що права ОСОБА_2 оскаржуваним рішенням не порушені, рішення прийнято в межах повноважень сільської ради та відповідає закону.

Такий висновок суду є цілком вірним, ґрунтується на нормах закону та відповідає встановленим обставинам по справі.

Так, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- Відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого КП «Тульчинське МБТІ» 23.03.2000 року (а.с. 9) та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач ОСОБА_2 є власником 2/3 частини житлового будинку по АДРЕСА_1. Власником 1/3 частини вказаного будинку є ОСОБА_8 - мати позивачки. (а.с. 9-10).

- Рішенням б/н позачергової 48 сесії 6 скликання від 30.03.2015 Копіївської сільської ради, закріплено за громадянином ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 земельну ділянку орієнтовною площею 0, 32 га та за громадянкою ОСОБА_8 по АДРЕСА_1 земельну ділянку орієнтовною площею 0, 5418 га по фактичному користуванню. Відновлено п'ять межових знаків довгострокового зберігання між даними земельними ділянками, які були встановленні згідно акту та схеми обміру земельних ділянок від 19.04.2010 року, але знищені землекористувачами (а.с. 7).

- Підставою для прийняття вказаного рішення сесії став акт засідання комісії Копіївської сільської ради з приводу розгляду земельного спору між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 30.03.2015. (а.с. 31).

- Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 7.07.2015 року, за відповідачем ОСОБА_6 зареєстровано право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0, 068 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер НОМЕР_1 (а.с. 66).

- Згідно свідоцтва про право власності від 7.07.2015 року за ОСОБА_6 також зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0, 25 га за вказаною вище адресою для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер НОМЕР_2 (а.с. 67).

Відповідно ст41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 30 земельного кодексу України (в редакції 1990 року), який діяв на час набуття позивачем права власності на споруду, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.

Пункт 5 постанови Верховної Ради УРСР «Про порядок введення в дію Земельного кодексу УРСР» від 18 грудня 1990 року передбачав, що громадяни, які мають в користуванні земельні ділянки, надані їм до відведення в дію цього Кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку прав власності на землю або землекористування.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЗК України (1990 року) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

За змістом ст. 198 ЗК України, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами необхідне при кадастровій зйомці, як комплексу робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив, що відповідно до рішення Тульчинського районного суду від 30.03.2016 року (яке набрало законної сили 16.06.2016 року після апеляційного перегляду) та залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.07.2016 року, встановлено законність набуття права власності ОСОБА_6 на належну йому земельну ділянку, а права ОСОБА_2 рішенням про встановлення меж земельної ділянки не порушені, оскільки вона не надала доказів, що вона є власником чи користувачем суміжної земельної ділянки, а тому її присутність при погодженні меж земельних ділянок суміжних землекористувачів не вимагається законом.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом вбачається, що позивачка ОСОБА_2 отримала у спадщину від спадкодавця ОСОБА_9: 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1; права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває в колективній власності КСП ім. Ілліча, розміром 2,48 га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). В свідоцтві про право на спадщину за заповітом не вказано на якій саме землі розташований будинок, її розмір, форма власності та на яких підставах спадкодавець володів або користувався даною земельною ділянкою. Отже, Позивачкою не надано будь-яких доказів того, що вона є власником або землекористувачем суміжної земельної ділянки та чим саме прийняття рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївською сільською ради Тульчинського району Вінницької області 30.03.2015 року «Про розгляд письмових звернень жителів села Копіївки ОСОБА_6 та ОСОБА_8» порушує її права.

Позивач ОСОБА_2, обґрунтовуючи позов, посилалася на те що підставою визнання незаконним і скасування рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.03.2015 року «Про розгляд письмових звернень жителів села Копіївки ОСОБА_6 та ОСОБА_8» є те, що її як співвласника будинку та земельної ділянки, суміжної з земельною ділянкою ОСОБА_6 та ОСОБА_8, не було запрошено на сесію, де вирішувалось питання закріплення за власником суміжного житлового будинку ОСОБА_6 земельної ділянки орієнтовною площею 0,32 га та за ОСОБА_8 - земельної ділянки орієнтовною площею 0,5418 га, встановлено межі між суміжними житловими будинками шляхом відновлення межових знаків.

Однак таке її твердження спростовується Протоколом 48 позачергової сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 31.03.2015 року (копія на ас.с.75-76), з якого вбачається, що ОСОБА_2 як співвласниця житлового будинку ОСОБА_8 була присутня на засіданні сесії та при обговоренні питання про встановлення меж між суміжними землями ОСОБА_6 та ОСОБА_8, нарівні з ними, висловлювала свою думку щодо варіанту замірів земельних ділянок, зроблених по акту 19.04.2010 року (а.с.76).

Враховуючи, що судом встановлено відсутність порушень під час прийняття рішення позачергової 48 сесії 6 скликання Копіївської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 30.03.2015 року «Про розгляд письмових звернень жителів села Копіївки ОСОБА_6 та ОСОБА_8», а інших належних та допустимих доказів позивачем не надано, тому не має підстав для визнання цього рішення сесії незаконним.

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, - у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 09 грудня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/ Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ О. С. Панасюк

/підпис/ В. П. Рибчинський

Згідно з оригіналом: Т. М. Шемета