У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений неробочий період, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, який обґрунтував тим, що його 28 січня 2016 року незаконно звільнено з роботи відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України. Своє звільнення вважає незаконним, оскільки звільнений за видумані прогули, яких не було, та зазначає, що його звільнили тому, що у грудні 2015 року він відмовився писати заяву про відпустку за свій рахунок. Просив скасувати наказ про звільнення, поновити його на посаді, виплатити грошову компенсацію за вимушений прогул та відшкодувати моральну шкоду у розмірі 90 тис. грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року, відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що позивач був відсутній на робочому місці без поважних причин, при його звільненні з роботи був дотриманий порядок, передбачений трудовим законодавством, рішенням профспілкового комітету надано згоду на його звільнення.

Доводи позивача стосовно того, відповідачем не надано доказів його прогулів не заслуговують на увагу, оскільки факт відсутності позивача на роботі без поважних причин підтверджено табелем обліку використання робочого часу за січень 2016 року та актами від 11 січня 2016 року № 1, від 12 січня 2016 року № 2 та від 13 січня 2016 року № 3 за підписами трьох працівників установи.

Ухвалюючи рішення у справі, суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів першої та апеляційної інстанції не спростовують та не викликають необхідності перевіряти матеріали справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Національного наукового центру «Харківський фізико-технічний інститут» про поновлення на роботі, стягнення компенсації за вимушений неробочий період, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 01 листопада 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак