Справа № 419/3373/16-ц
Провадження № 2/419/43/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року. Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді - Іванової О. М.,

при секретарі - Логвиновій О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новоайдар Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її мати - ОСОБА_3. Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1; земельна ділянка площею 0,3745 га. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га., ведення особистого підсобного господарства - 0,1245 га., що розташована на території АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила, тому спадкування її майна повинно відбуватися за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 залишилась її донька, позивачка ОСОБА_1 Позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при інвентаризації житлового будинку з'ясувалося, що є самовільно збудовані споруди, тому позивачці порадили звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, позивач ОСОБА_1 вимушена звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно, за захистом своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позивні вимоги підтримала, просила задовольнити.

Представник відповідача Дмитрівської сільської ради - Денисенко В. І., в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судовим розглядом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати позивачки - ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок з надвірними побудовами та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 18.02.1994 р.; земельна ділянка площею 0,3745 га. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га., ведення особистого підсобного господарства - 0,1245 га., що розташована на території АДРЕСА_1, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 (а.с. 18).

За життя ОСОБА_3 заповіту не залишила, тому спадкування її майна повинно відбуватися за законом. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 залишилась її донька, позивачка ОСОБА_1 Позивачка своєчасно звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті матері, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при інвентаризації житлового будинку з'ясувалося, що є самовільно збудовані споруди, тому позивачці порадили звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Факт того, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2, де в графі мати, на російській мові, зазначено «ОСОБА_3» (а.с. 12), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3, що підтверджує факт зміни прізвища померлої з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с. 8), копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4, що підтверджує факт зміни позивачкою прізвища з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_3» (а.с. 11), копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, що підтверджує факт зміни позивачкою прізвища з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_1» (а.с. 9).

На даний час позивач не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, після ОСОБА_3 в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно до ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку може застосовуватись, як спосіб захисту, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, відповідно до Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування".

Стаття 16 ЦК України також передбачає такий спосіб захисту права особи, як "визнання права".

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, підтверджені письмовими доказами, сумніву у їх достовірності суд не має, визнання права власності на спадкове майно не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб. Позивач має намір прийняти спадщину, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, дослідженими у судовому засіданні.

На підставі ст. ст. 328, 376, 392, 1220, 1221, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 72, 174, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дмитрівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, що належало ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме на:

житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, загальною прощею 80,4 кв. м, житловою площею 39,2 кв. м.

земельну ділянку площею 0,3745 га. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель - 0,25 га., ведення особистого підсобного господарства - 0,1245 га., що розташована на території АДРЕСА_1, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: О.М. Іванова