Справа № 137/1474/16-ц Провадження № 22-ц/772/245/2017Головуючий в суді першої інстанції Вергелес В. О.
Категорія 41Доповідач Войтко Ю. Б.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Войтка Ю.Б.,

Суддів: Міхасішина І.В., Стадника І.М.,

При секретарі: Куленко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

встановила:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3, в якому просив притягнути відповідача до відповідальності в адміністративному порядку та зобов'язати його вибачитися перед ветераном за скоєний ним негідний вчинок на сході села Кусиківці в приміщенні сільського клубу. В подальшому позивач змінив позовні вимоги та просив суд встановити істину, для чого відповідач ОСОБА_3 поширив серед людей на мітингу біля пам'ятника недостовірну інформацію про ОСОБА_2 і кому він служив; зобов'язати відповідача до спростування та непоширення в подальшому недостовірної інформації; зобов'язати відповідача публічно вибачитися перед ветераном ОСОБА_2 інвалідом війни І групи за скоєний ним негідний вчинок на сході села Кусиківці в приміщенні сільського клубу.

Позовні вимоги мотивував тим, що 9 травня 2016 року в День Перемоги, біля пам'ятника загиблим воїнам під час вручення йому подарунка, до нього підбіг агресивно налаштований житель села ОСОБА_3, який брутально в цинічній формі вирвав у нього подарунок і кинув його в сторону президії, при цьому він обзивав його липовим ветераном та різними нецензурними словами, говорив, що виведе на чисту воду і його будуть судити за підробку документів.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, зокрема судом не взято до уваги документ, який підтверджує, що ОСОБА_2 є дійсно інвалідом війни І групи та ветераном, справу розглянуто за відсутності свідків позивача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, згідно висновку про результати розгляду повідомлення ОСОБА_5 від 14.05.2016 року, ОСОБА_5 звернулася в поліцію, так як житель с. Кусиківці ОСОБА_3 ображав та погрожував фізичною розправою її батькові ОСОБА_2 Через відсутність ознак кримінального правопорушення повідомлення ОСОБА_5 до ЄРДР не внесено, а розгляд заяви ОСОБА_5 в порядку звернення громадян припинено, так як факти викладені в повідомленні не знайшли свого підтвердження (а.с.81).

З письмового пояснення ОСОБА_6 від 09.05.2016 року вбачається, що позивач 09.05.2016 року перебув біля пам'ятника в с. Кусиківці де відбувався мітинг, де йому вручили пакет з олією та макаронами. Після цього до нього підбіг ОСОБА_3 і вирвав у нього пакет і почав з ним розмовляти з приводу того, що він нібито підбурює людей і робить все їм на зло. Він йому сказав, що такого не робить. Даний конфлікт тривав недовго, після чого ОСОБА_3 пішов. Потім його дочка зателефонувала у поліцію і повідомила про дану подію (а.с.85).

Як вбачається з пояснення ОСОБА_3 від 09.05.2016 року, той пояснив, що 9 травня під час мітингу він підійшов до ОСОБА_2, якому вручили подарунок, а так як останній ІНФОРМАЦІЯ_1 і не може бути ветераном та інвалідом війни, то почав з ним розмовляти з приводу того, що той не має права брати подарунок, а той відповів, що не твоє діло. Потім він вирвав з його рук той подарунок і поклав на стіл. Під час розмови він йому образливих слів не говорив (а.с.86).

З пояснень ОСОБА_7 від 10.05.2016 року вбачається, що він працює Громадським сільським головою. 9 травня в селі Кусиківці біля пам'ятника, він вручав подарунки ветеранам війни - ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_2 Після цього він залишив мітинг і не бачив, що сталося між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після мітингу до нього підійшов ОСОБА_2 і сказав, що ОСОБА_3 його образив (а.с.88).

У своїх поясненнях ОСОБА_9 пояснив, що 9 травня 2016 року він був на мітингу, де також бути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Під час мітингу ОСОБА_2 отримав пакунок. ОСОБА_3 підійшов до нього і сказав йому, що той не достойний цього пакету, забрав у нього з рук і поклав на стіл. Під час розмови ОСОБА_3 не ображав ОСОБА_2 нецензурною лайкою і не погрожував фізичною розправою (а.с.89).

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку, що висловлювання відповідача є оціночним судженням, оскільки не містить фактичних даних, а оціночні судження не є підставою для притягнення особи до відповідальності.

Також, проаналізувавши зміст позовних вимог ОСОБА_2, які викладені ним у позовній заяві, міськрайонний суд прийшов до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб судового захисту своїх прав та інтересів, що також є підставою для відмови у задоволення позовних вимог.

При цьому судом першої інстанції роз'яснювалися можливі наслідки для позивача, якщо той не вірно обере спосіб захисту свого порушеного права та інтересу для можливості реалізувати ним процесуальні права визначені ЦПК України.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова ВСУ), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відповідно до п. 18 вказаної Постави ВСУ, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням (п. 19 Постанови).

Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України «Про інформацію», ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

За правилом ч. 2 вказаної статті, оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

У відповідності до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати.

Якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що слова відповідача, які мали місце 9 травня 2016 року в День Перемоги, біля пам'ятника загиблим воїнам в селі Кусиківці під час вручення подарунка ОСОБА_2 є критичною оцінкою даного факту, та за своїм характером така інформація є оціночним судженням.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги документ пред'явлений позивачем до суду і підтверджуючий , що ОСОБА_2 є дійсно інвалід війни 1 групи та ветеран, оскільки копія посвідчення серії НОМЕР_1 (а.с. 3, 91), на який посилається позивач, міститься в матеріалах справи та судом надана йому оцінка відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

Отже мотиви апеляційної скарги є безпідставними, оскільки суд першої інстанції дав правовий аналіз усім вимогам позову, і колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, а доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 05 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) Войтко Ю.Б.

Судді: (підпис) Міхасішин І.В.

(підпис) Стадник І.М.

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду Войтко Ю.Б.