Провадження№2/235/165/17
Справа №235/2134/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2017 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі головуючої судді Величко О.В.

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог вказало, що 18.01.2013 року між ПАТ « ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1/2013-86 від 18.01.2013 року, у відповідності до якого п. 3.1 відповідач отримав кредит в сумі 268700 грн. зі строком кредитування до 18.01.2033 року під 22,33% річних за користування кредитом.

01.11.2013 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору 1/2013-86 від 18.01.2013 року, у відповідності до якого змінено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 19,99% з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення у відповідності до п.п. 3.3 Кредитного договору.

18.01.2013 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 1з/2013-86 від 18.01.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 546.

18.01.2013 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1п/2013-86 від 18.01.2013 з метою забезпечення виконання зобов»язань відповідачем за кредитним договором, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 43,3 кв. м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенка,9/84.

10.07.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов»язань за фінансовими кредитами № 100715, та за договорами іпотеки № 100715, відповідно до яких позивач набув право нового кредитора до відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором, та набув право іпотекодержателя відносно предмету іпотеки.

Оскільки, з невиконанням з боку ОСОБА_3 кредитних зобов»язань з приводу повернення кредитних коштів, та виникненням по цій причині заборгованості у розмірі 205457,12 грн., позивач просить ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки : трикімнатну квартиру, загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 43,3 кв. м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенка,9/84 в рахунок погашення заборгованості у розмірі 328620,17 грн. на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором № 11/2013-86 від 18.01.2013 із ОСОБА_3, шляхом надання ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» права продажу будь-яким способом від імені ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Довіра та Гарантія» предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною реалізації встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності, із наданням ТОВ «Фінансова компанія»Довіра та Гарантія» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; виселити ОСОБА_3 та членів його родини з житлового приміщення, що було прибано за рахунок ердиту: а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 65,9 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенка,9/84, без надання іншого постійного жилого приміщення; стягнути з ОСОБА_3 суму витрат на судовий збір у розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 45 ).

Відповідачі в судове засідання не з»явились, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином,інформація про час і місце судового засідання розміщена на сторінці Красноармійського міськрайонного суду у розділі «Інформація для учасників процесів( зона АТО)» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет , Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні, оскільки позивачем не зазначена ціна предмета іпотеки, відповідачем здійснювались відповідні платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, з питанням про вирішення даного спору у позасудововму порядку позивач до відповідачів не звертався.Просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд , відповідно до ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повдомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов»язанна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Судом встановлено, що 18.01.2013 року між ПАТ « ВТБ Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 1/2013-86 від 18.01.2013 року, у відповідності до якого п. 3.1 відповідач отримав кредит в сумі 268700 грн. зі строком кредитування до 18.01.2033 року під 22,33% річних за користування кредитом. ( а. с. 4-8)

01.11.2013 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір про внесення змін № 1 до кредитного договору 1/2013-86 від 18.01.2013 року, у відповідності до якого змінено процентну ставку за користування кредитом у розмірі 19,99% з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення у відповідності до п. п. 3.3 Кредитного договору.( а.с. 13)

18.01.2013 року між Банком та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № 1з/2013-86 від 18.01.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 546. ( а. с. 15-18)

18.01.2013 року між Банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 1п/2013-86 від 18.01.2013 з метою забезпечення виконання зобов»язань відповідачем за кредитним договором, відповідно до умов якого ОСОБА_4 передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: трикімнатну квартиру загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 43,3 кв. м., що складається з трьох жилих кімнат, що знаходиться за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенка,9/84.( а. с. 19-20)

10.07.2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов»язань за фінансовими кредитами № 100715, та за договорами іпотеки № 100715, відповідно до яких позивач набув право нового кредитора до відповідача ОСОБА_3 за кредитним договором, та набув право іпотекодержателя відносно предмету іпотеки. Згідно з витягу з реєстру прав вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 100715 нв від 10.07.2015 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 205457,12 грн., з неї сума основного боргу 170996,39 грн., сума простроченого основного боргу -868,43 грн., сума нарахованих процентів - 2070,74 грн, сума прострочених процентів - 31521,56 грн.( а. с. 25-31).

Відповідно до ст.ст. ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору, або встановлений законом.

За змістом ч.1 ст. 575 ЦК України, ст. 1 Закону України « Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобовязання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до п. 1. 3 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов»язанням та відшкодувати витрати у повному обсязі, розмір якої визначається на момент здійснення задоволення та визначається за критеріями, передбаченими умовами Кредитного договору та/ або цим Договором і які становлять по своїй суті максимальний розмір вимоги, а саме:

-вимоги за Основим зобов»язанням, включаючи сплату процентів, комісійних винагород, неустойки, основної суми боргу, інших платежів, а також будь-якого збільшення цієї суми, передбаченого умовами Кредитного договору. При цьому сторони домовились, що іпотека розповсюджується на будь-яке збільшення Основного зобов»язання, в тому числі у випадку збільшення процентів за кредитом, змін графіку повернення кредиту та сплати процентів, зміни строків сплати процентів, основної суми боргу та інших платежів та не потребує внесення змін до цього Договору, оскільки цей Договір містить істотну умову щодо змісту Основного зобов»яання та містить посилання на правочин, у якому встановлено Основне зобов»язання.

Відповідно до п. 4.2.5 іпотекодержатель має право вимагати достроково виконання зобов»язань за кредитним договором у повному обсязі, незалежно від строку виконання зобов»язань, а якщо його вимога не буде задоволена - звернути стягнення на предмет іпотеки, задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги в повному обсязі у разі:

-невиконання,неналежного виконання умов кредитного договору;

-порушення іпотекодавцем обов»язків щодо вжиття заходів, необхідних для збереження предмета іпотеки ( в т.ч. проведення поточного ремонту) та його захисту від посягань з боку третіх осіб, а також у разі знищення, пошкодження, вилучення, зменшення вартості предмету іпотеки або наявності такої загрози.

При настанні вказаних обставин іпотеко держатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику письмову вимогу щодо усунення порушень у тридцяти денний строк та попереджає про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Проте,невиконання банком вимог ч. 1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення зобов»язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись до суду в будь-який час за захистом своїх порушених прав, оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пункті 37 постанови № 5 від 30.03.2012 року « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої ст. 35 Закону України « Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням ст. 124 Конституції України.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Аналізуючи положення статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», 328, 335, 376, 392 ЦК України слід дійти висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту на задоволення вимог кредитора, які забезпечені іпотекою шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий - на підставі рішення суду та два позасудових способи захисту: на підставі виконавчого напису нотаріуса і згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

При цьому договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, що передбачає передачу іпотекодержателю права власності, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно (частина перша статті 37 Закону України «Про іпотеку»).

Викладена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 березня 2016 рок №6-1851цс15, від 28 вересня 2016 року у справі №6-1243цс16.

Згідно із частиною шостою ст. 38 Закону України « Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Виходячи з змісту поняття «ціна» як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо у розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки означає встановлення її в рішенні суду в грошовому вираженні, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону .

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1120цс15.

Отже, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки резолютивна частина рішення суду має відповідати вимогам частини шостої статті 38, статті 39 Закону України "Про іпотеку" та положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України й у ній повинна зазначатись, крім іншого, початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до п. 6.2 Договору звернення на предмет іпотеки здійснюється на розсуд іпотекодержателя:

-на підставі рішення суду;

на підставі виконавчого напису нотаріуса;

шляхом позасудового врегулювання за домовленістю сторін на підставі цього Договору згідно з Договору про задоволення вимог, укладеним шляхом здійснення застережння про задоволення вимог іпотекодержателя у формах, порядку та на умовах, викладених в пп. 6.2.3.1 та 6.2.3.2 цього пункту Договору у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.2.3.1 шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов»язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону України « Про іпотеку».

Відповідно до п. 6.2.3.2 шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, передбаченому чинним законодавством України на таких умовах:

Дії щодо предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі цього Договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателея та передбачає право іпотекодержателея на продаж предмета іпотеки без отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна коердитованим іпоеткодержателем незалежним суб»єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цього пункту Договору є підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки. Відповідно до п. 6.5 Договору реалізація предмета іпотеки у разі звернення на нього стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури і виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною за ринковими цінами на день реалізації предмета іпотеки.

Отже, відповідно до вищезазначених пунктів договору реалізація предмета іпотеки за рішення суду лише шляхом продажу на прилюдних торах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, визначеною за ринковими цінами на день реалізації предмета іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору купівлі-продажу, як просить позивач в позовній заяві, це позасудове врегулювання цього питання, передбачене п. . 6.2.3.1 та 6.2.3.2 Договору.

При цьому суд зазначає, що надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі шляхом продажу будь-яким способом на підставі договору купівлі-продажу відповідно до Закону України «Про іпотеку» та умов укладеного між сторонами договору , в даному випадку, є позасудовим способом захисту.Жодних доказів на підтвердження вчинення дій, передбачених умовами договору для позасудового врегулювання спору, зокрема надсилання іпотечного повідомлення, позивач не надав.

Окрім того, матеріали справи не містять даних про узгодження стронами ціни продажу предмету іпотеки у зв'язку з виникненням зазначеної позивачем заборгованості, станом напередодні звернення до суду з позовом.

Позивачем не вказана ціна предмета іпотеки, встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, як того вимагають положення п. 6.5 Договору.

За таких обставин , враховуючи , що відповідно до умов договору за рішенням суду можливо звернути стягнення на предмет іпотеки лише шляхом проведення прилюдних торгів,

відсутні підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, що вимагає позивач, а відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, та приймаючи до уваги не визначення позивачем ціни предмета іпотеки на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, як того вимагають положення п. 6.5 Договору, позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом надання позивачу права продажу будь-яким способом від імені позивача предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за початковою ціною реалізації встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки проведеної суб»єктом оціночної діяльності задоволенню не підялгають.

Вимоги про вислення відповідача та членів його родини з житлового приміщення, що розташоване за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко,9/84 , є похідними та завдоволенню, у зв»язк у з цим, не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525,526, 530,1049,1050 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» , ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки -відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: