ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.01.2017 року м. Житомир
Богунський районний суд міста Житомира у складі:
головуючої - судді Семенцової Л.М.,
за участі секретаря - Глущенко Я.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 23.08.2016 року він набув у власність квартиру АДРЕСА_1. Під час переоформлення рахунку йому стало відомо, що у зазначеній квартирі зареєстрований відповідач, який не є членом його сім'ї та не несе витрат з її утримання, і внаслідок його реєстрації в квартирі йому створюються перешкоди в користуванні та розпорядженні його власністю, в тому числі здійснюються додаткові нарахування за комунальні послуги. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Позивач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.
Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном.
Судом встановлено, що згідно нотаріально посвідченого договору дарування від 23.08.2016 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_3, та зареєстрованого в реєстрі за № 8674, ОСОБА_3 передав у власність позивача квартиру АДРЕСА_1. Право власності на цю квартиру було зареєстровано за позивачем, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.08.2016 року.
Згідно довідки ЖБК «Полісся» № 749 від 21.10.2016 року та відомостей адресно-довідкового бюро УДМС України в Житомирській області від 16.11.2016 року відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований у АДРЕСА_1 з 10.12.2005 року.
Як убачається з акта від 05.10.2016 року, складеного комісією ЖБК «Полісся», відповідач не проживає у зазначеній квартирі з 2008 року.
Внаслідок переходу права власності на зазначену квартиру від колишнього власника ОСОБА_3, який за договором дарування передав позивачу у власність зазначену квартиру АДРЕСА_1, тому відповідач втратив право користування нею.
Доказів укладення договору між сторонами про надання у користування вказаним житловим приміщенням відповідачу до суду не надано. Тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються його права як власника та йому створюються перешкоди у користуванні та розпорядженні власним нерухомим майном, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України.
На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 551,21 грн., оплачений позивачем при поданні до суду позовної заяви, підтвердженням чого є оригінал квитанції.
Враховуючи викладене та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, ратифікованою Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, ст. ст. 10, 60, 88, 158, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд міста Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Богунського районного суду міста Житомира протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.М. Семенцова