Справа № 629/3648/16-ц
Номер провадження 2/629/111/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.03.2017 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі:
головуючого - судді Мішуровської С.Т.,
секретаря судових засідань - ОСОБА_1,
за участю представника позивача - адвоката ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова, Харківської області цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи: відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, -
ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненою позовною заявою до ОСОБА_4, третьої особи: відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, в якій просить усунути перешкоди у здійсненні ним права користування своєю власністю, а саме однокімнатною квартирою за адресою: Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1; позбавити відповідача права користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1, шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору. Позивач посилається на те, що він придбав спірну квартиру у ОСОБА_4, відповідача по справі, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2014 року. Право власності на дану квартиру зареєстровано на його імя. На час укладання договору купівлі-продажу у квартирні був зареєстрований відповідач, який зобовязалися знятися з реєстрації в строк до 20.07.2014 року та звільнити квартиру. Колишній власник квартири, відповідач по справі, хоч і виїхав добровільно з помешкання, забравши усі свої особисті речі, але залишився зареєстрованим в спірній квартирі по теперішній час, чим створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні квартирою. З липня 2014 року відповідач спірною квартирою не цікавиться, за її адресою не зявляється, тому він змушений звернутися за захистом своїх прав та інтересів до суду.
Позивач ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_2 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, уточнені позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити в повному обсязі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Тому зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Третя особа, відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, надали клопотання про розгляд справи за відсутності представника, просять винести рішення відповідно чинного законодавства.
Третя особа, Комунальне підприємство «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, надали телефонограму про розгляд справи без участі представника, не заперечують проти задоволення позовних вимог.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу від 11.07.2014 року ОСОБА_3, позивач по справі, придбав у ОСОБА_4, відповідача по справі, спірну однокімнатну квартиру житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 28,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1.
Із копії довідки КП «ЖУК» Лозівської міської ради Харківської області від 05.09.2016 року вбачається, що за вищевказаною адресою по теперішній час зареєстровані ОСОБА_3, позивач по справі, ОСОБА_5, ОСОБА_6Д, діти позивача, та ОСОБА_4, відповідач по справі (а.с.8).
Із копії акту про не проживання від вересня 2016 року вбачається, що відповідач дійсно не проживає з 20.07.2014 року, особистих речей не виявлено, місце його проживання невідомо (а.с.9).
Статтями 10, 57, 60, 179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Конституція України ( ст. 47) проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд.
Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, та в гарантії збереження житла за тимчасово відсутніми громадянами, членів сімї власника жилого приміщення протягом року (ст. 405 ЦК України).
Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до приватного життя. Складовою права на приватне життя є недоторканість житла.
В протоколі 1 до Конвенції про захист прав людина та основоположних свобод зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року зазначено, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).
Згідно із ч.3 ст. 347 ЦУК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.
Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2014 року зазначено, що право власності на спірну однокімнатну квартиру житловою площею 16,9 кв.м., загальною площею 28,7 кв.м., яка розташована за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1, належать ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 11.07.2014 року.
Отже, не зняття з реєстрації ОСОБА_4 за вищевказаною адресою порушує право власності позивача та створює перешкоди у розпорядженні його майном.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Тому, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про визнання особи померлою.
З огляду на вищевикладене, суд вважає уточнений позов ОСОБА_3 обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 392 ЦК України, ст.ст. 71, 72, 170 ЖК України, суд, -
Уточнені позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третьої особи: відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади Лозівської міської ради Харківської області, Комунального підприємства «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_3 права користування своєю власністю, а саме квартирою за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, права користування житловим приміщенням - квартирою за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1, шляхом зняття його з реєстрації місця проживання за вказаним адресом.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, мікр. 1 АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, який мешкає за адресою: м. Лозова Харківської області, мікр. 1 АДРЕСА_1, суму сплаченого судового збору в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одну грн. 20 коп.) гривень.
Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області шляхом подання через Лозівський міськрайонний суд Харківської області апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів після його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: С.Т.Мішуровська