АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 р. у справі за заявою Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа за рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. у справі № 115/15 за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 р. Кредитна спілка «Центр фінансових послуг» (далі - КС «Центр фінансових послуг») звернулася до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. у справі за позовом Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно суму несплачених вчасно процентів станом на 22.04.2015 р. у розмірі 17 763,24 грн., пеню за період з 26.01.2013 р. по 22.04.2015 р. у розмірі 59 368,43 грн., суму неповернутої вчасно частини кредиту в розмірі 11 598,12 грн., третейський збір у розмірі 700,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 1 970,00 грн., а всього 91 399,79 грн.

Справа №757/24954/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1954/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. не виконано, просив видати виконавчий лист на його примусове виконання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2016 р. у задоволенні заяви КС «Центр фінансових послуг» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник КС «Центр фінансових послуг» просив скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду задовольнити частково, в частині видачі виконавчого листа про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що ОСОБА_2 не є споживачем послуг в розумінні п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки між ним та КС «Центр фінансових послуг» було укладено лише договір поруки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладеного між ОСОБА_1 та кредитною спілкою, а тому на правовідносини між позивачем та зазначеним відповідачем дія цього Закону не розповсюджується.

В судовому засіданні представник КС «Центр фінансових послуг» просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені за останньою відомою суду адресою їх місця знаходження та проживання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви КС «Центр фінансових послуг» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, суд першої інстанції виходив з того, що рішення третейського суду у справі за позовом КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором було ухвалено після доповнення ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» пунктом 14 згідно із Законом України «Про внесення змін до ст. 6 Закону України «Про третейські суди» щодо підвідомчості справ у сфері захисту прав споживачів третейським судам» № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, а тому зазначена справа була не підсудна цьому суду.

З таким висновком суду в повному обсязі погодитись не можна, виходячи з наступного.

З матеріалів справи убачається, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. позов КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь КС «Центр фінансових послуг» суму невчасно сплачених процентів станом на 22.04.2015 р. у розмірі 17 763, 24 грн.; пеню за період з 26.01.2013 р. по 22.04.2015 р. у розмірі 59 368, 43 грн.; суму несплаченого кредиту в розмірі 11 598, 12 грн.; третейський збір у розмірі 700,00 грн.; витрати на правову допомогу в розмірі 1 970, 00 грн., а всього 91 399, 79 грн.

Статтею 6 Закону України «Про третейські суди» визначено категорію справ, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, розгляд яких заборонений третейськими судами.

Законом України № 2983-VI від 3 лютого 2011 року, що набрав чинності 12 березня 2011 року, частину першу статті 6 Закону України «Про третейські суди» доповнено пунктом 14, згідно якого третейські суди не можуть розглядати справи у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до п. 2 ч .1 ст. 389-10 ЦПК України, п.2 ч.6 ст.56 Закону України «Про третейські суди» суд відмовляє у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, зокрема якщо справа у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України при розгляді справи № 6-856цс15 від 02.09.2015 р. боржник за кредитним договором, який укладено між Банком та позичальником, є споживачем послуг банку, у зв'язку з чим спір про стягнення заборгованості за кредитом, третейському суду в силу положень пункту 14 частини 1 статті 6 Закону України «Про третейські суду» не підвідомчий.

У справі № 6-187цс15 від 18.11.2015 р. Верховний Суд України виклав наступну правову позицію:

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди» (частину першу статті 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом № 2983-VI від 3 лютого 2011 року) третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

За частиною першою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Системний аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави для висновку, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження, не можуть бути предметом розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Незалежно від предмета та підстав позову та незважаючи на те, хто звернувся з позовом до суду (банк чи інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову КС «Центр фінансових послуг» у видачі виконавчого листа на виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. відносно ОСОБА_1

Згідно п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

ОСОБА_2 є поручителем за договором поруки, укладеним на забезпечення виконання зобовЧязань за кредитним договором ОСОБА_1, а тому на нього не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки він не є споживачем послуг з отримання кредиту.

Відповідно до укладеної 17.09.2011 р. між КС «Центр фінансових послуг» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 третейської угоди, ОСОБА_2 надавав згоду на розгляд справи Постійно діючим третейським судом при Всеукраїнській громадській організації «Право та обов'язок».

Відтак, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що справа, в якій ухвалено рішення третейським судом не підвідомча третейському суду в частині вимог КС «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ураховуючи наведене, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 15.03.2016 р. в частині відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. відносно ОСОБА_2 підлягає скасуванню з передачею в цій частині питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалу суду в частині відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. відносно ОСОБА_1 необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 р. в частині відмови у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській організації «Право та обов'язок» від 28.05.2015 р. відносно ОСОБА_2 скасувати, і передати в цій частині питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін./

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: