Кодимський районний суд Одеської області
____________________________________________________________________________________________________
Справа № 503/2217/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2017 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.,

при секретарі Вдовиченко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодимі Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Кодимського районного суду з позовом до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування за законом права власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його батька ОСОБА_2.

В позовній заяві позивач вказав, що 12 жовтня 2000 року помер його батько ОСОБА_2, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді майнової частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.Шершенці, Кодимського району Одеської області, посвідченої майновим сертифікатом серії ОД-ХІІ-ХІХ №000247.

Він є єдиним спадкоємцем спадщини померлого батька за законом, у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого, отримав свідоцтво про право на спадщину на належну батькові земельну частку (пай), однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді майнового паю нотаріус відмовила у звязку з відсутністю належних документів на належне померлому майно (майновий сертифікат видано вже після смерті батька).

В судове засідання позивач не прибув, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без нього. В поданій заяві свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області в судове засідання також не прибув, але надав до суду заяву про розгляд справи без нього (заява № 02-16/337 від 20 грудня 2016 року).

Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, вправі заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У звязку з цим суд вважає можливим розглянути вказану цивільну справу без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши надані сторонами письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2000 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №231311, виданого 12 жовтня 2000 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області.

Підставою для задоволення позову позивач вказав прийняття ним спадщини померлого батька, оскільки він у встановлений законом шестимісячний строку з дня смерті батька звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини померлого.

Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного.

Відповідно до п.п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності.

Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.1 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах по спадкування» розяснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз.14 п.1 Інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказав, що норми у відповідності з п.5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України правила книги шостої ЦК можуть застосовуватись лише до спадщини, яка відкрилась після 01 липня 2003 року і не була прийнята ніким із спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.ст.529-531 ЦК України в ред.1963 року.

Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 закінчився 12 квітня 2001 року, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, спадщина позивачем прийнята у відповідності з вимогами ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин.

Відповідно до ст.ст.525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту.

Судом встановлено, що заповіту померлий ОСОБА_2 не склав, тому позивач, як його син, є спадкоємцем належного йому спадкового майна за законом першої черги.

Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч.1 ст.548 ЦК України в ред.1963 року).

Так, за змістом ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини або фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч.2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року).

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у передбаченому ст.549 ЦК України в ред.1963 року порядку прийняв спадщину померлого батька, оскільки на день його смерті проживав разом з ним, після його смерті доглядає та утримує належне йому майно, тобто вступив у володіння та управління належною померлому спадщиною.

Факт прийняття позивачем спадщини померлого батька підтверджується і виданим йому 09 березня 2002 року свідоцтвом про право на спадщину за законом серії АЕІ №947891 на належне померлому інше майно земельну частку (пай).

Отже, позивач ОСОБА_1 є таким, що у визначеному на день відкриття спадщини порядку прийняв належну померлому батькові спадщину.

До складу спадщини померлого ОСОБА_2, окрім земельної частки (паю), ввійшла і майнова частка (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 6504 грн., яка належала йому відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000247, виданого 22 вересня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» №4 від 24 червня 1983 року (яка втратила чинність, але розяснювала спірні правові відносини на момент їх виникнення та існування), якщо позивач протягом встановленого строку для прийняття спадщини вступив в управління та володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання за ним права власності на спадкове майно.

Отже, встановивши факт прийняття позивачем спадщини після смерті батька ОСОБА_2, суд вважає можливим позов задовольнити, оскільки відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.549 ЦК України в ред.1963 року позивач є таким, що у передбаченому на час відкриття спадщини порядку прийняв спадщину померлого батька, але через відмову нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом на належну померлому майнову частку (пай), не може захистити своє порушене право на спадкування в позасудовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Шершенецької сільської ради Кодимського району Одеської області про визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на майнову частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства "Маяк" с.Шершенці Кодимського району Одеської області у розмірі 0.002% пайового фонду підприємства, вартістю 6504 грн., яка відповідно до свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії ОД-ХІІ-ХІХ №000247, виданого 22 вересня 2003 року Шершенецькою сільською радою Кодимського району Одеської області, належала ОСОБА_2, померлому 11 жовтня 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Сопільняк О.М.