Справа № 640/420/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про стягнення суми боргу за договором позики. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 15.09.2010 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка отримала позику в сумі 1 500 000,00 грн строком до 15.12.2016 року. У встановлений строк відповідачка суму позики не повернула, чим порушила виконання боргового зобовязання. У звязку з тим, що відповідачка ОСОБА_2 ігнорує вимоги позивача про повернення суми позики, відповідач звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_2 1 500 000,00 грн. в якості суми боргу за договором позики від 15.09.2010 року.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду, представник позивача ОСОБА_3, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за своєї відсутності.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилась, до суду надійшла заява зі змісту якої вбачається, що останньою визнається факт укладення договору позики від 15.09.2010р., зазначила, що через відсутність на даний момент вільних коштів, суму позики повернути не може, у звязку з чим не вбачає за необхідне бути присутньою під час розгляду справи, просила суд врахувати скрутне матеріальне становище та розглянути справу за її відсутності.

Суд дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.09.2010 року між сторонами укладено договір позики, за якими позивач передав відповідачу кошти у сумі 1 500 000,00 грн відповідно строком до 15.12.2016 року. У визначений у договорі строк відповідачка кошти не повернула, чим порушила виконання грошового зобов'язання.

Згідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 545 Цивільного кодексу України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Згідно до ч.2 статті 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підставі статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами. Які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи обєктивних, достовірних та достатніх доказів в підтвердження повернення відповідачем ОСОБА_2 грошових коштів, отриманих за договором позики від 15.09.2010 року, суд вважає, що вказаними діями відповідач порушує законні права позивача - власника грошових коштів, гарантовані ч. 1, ч. 4 статтею 41 Конституції України, за захистом яких він звернувся до суду, у звязку з чим суд вважає, що позовні вимоги про стягнення грошових коштів з відповідача на користь позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 3 Договору позики від 15.09.2010 року передбачили, що проценти за договором позики не нараховуються та не виплачуються, позивач на нарахуванні та стягненні встановленого індексу інфляції за час прострочення виконання грошового зобовязання, а також трьох процентів річних від простроченої суми не наполягав. З урахуванням викладеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики у загальній сумі 1 500 000,00грн.

Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст.526,625,629,1049,1050 ЦК України, ст. ст. 10,11, 60, 88, 212-215,2018 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 суму боргу за договором позики в сумі 1 500 000,00 (один мільйон пятсот тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -