Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2017 Справа №607/12706/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Киренької Г.Я.,

з участю відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 10 листопада 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_1про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина, проте участі в утриманні сина не бере. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 в розмірі 1/2 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. В подальшому від позивача та її представника надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_1у судовому засіданні позову не визнав, пояснив, що проживає разом із позивачем та їхнім сином, у них спільний бюджет, він забезпечує сім'ю, купує продукти, одяг, оплачує комунальні послуги. Тому підстав стягувати аліменти немає.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 25 листопада 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №110649 від 16 квітня 2013 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізяславського районного управління юстиції Хмеьницької області (актовий запис №6).

Від даного шлюбу в подружжя є син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І?ИД №206794 від 14 листопада 2014 року, видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції.

Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_2 обґрунтовує свої позовні вимоги, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні.

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ОСББ «Лозовецька, 8» від 12 грудня 2016 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають ІНФОРМАЦІЯ_2.

З копії будинкової книги для реєстрації громадян, які проживають ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 з 04 квітня 2007 року та неповнолітній ОСОБА_3 з 14 листопада 2014 року зареєстровані за зазначеною адресою. ОСОБА_2 знято з реєстраційного обліку за цією адресою 20 жовтня 2016 року.

Однак, як ствердив у судовому засіданні відповідач, і він, і ОСОБА_2, і їхній син ОСОБА_3 фактично проживають усі разом за вказаною адресою.

З позовної заяви вбачається, що відповідач не надає дитині належного утримання.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він добровільно надає дитині утримання, оскільки жодних доказів із цього приводу ним не надано.

Так, відповідач у судовому засіданні стверджував, що купує в сім'ю продукти, купує дитині одяг. З приводу зазначеного судом запропоновано відповідачу надати докази (товарні чеки, квитанції тощо) про їх придбання, на що відповідач пояснив, що таких доказів він не має, тому надати не може.

За таких обставин суд вважає, що між сторонами не досягнуто домовленості про спосіб виконання обов'язку утримувати дитину, виконання свого обов'язку батьком не в повній мірі забезпечує першочергові потреби дитини.

Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_1працює в ТОВ «Торговий дім «Альтаір», що підтверджується довідкою № 06/12/16-001 від 06 грудня 2016 року.

Таким чином відповідач має постійний дохід, а тому наявні підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу).

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд, з урахуванням вимог 182 СК України, бере до уваги стан здоровя дитини, з приводу якого позивачем жодних доказів не подавалось, стан здоровя відповідача, відсутність у нього інших дітей.

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необґрунтованим розмір аліментів, який просила стягнути позивач (1/2).

З урахуванням зазначених вище вимог закону, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача ОСОБА_1щомісячно 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1в користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_6, працює у ТОВ «Торговий дім «Альтаір», дизайнер, у користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 листопада 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_6