АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3252/17 Справа № 200/491/17 Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 07 червня 2010 року за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, в інтересах ОСОБА_5, ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Відділу громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Бабушкінського РВ ГУМВС України і Дніпропетровській області про визнання особою, що втратила право користування житловим приміщенням, про зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 07.06.2010р. ухвалено визнати ОСОБА_9 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 та знято її з реєстрації за вказаною адресою. В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

03.02.1967р. ОСОБА_10 видано ордер НОМЕР_1 на право її вселення квартиру АДРЕСА_1 площею 24 кв.м. з дітьми: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 13). Згідно рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №891 від 18.07.1980р. вирішено приєднати до житлової площі ОСОБА_3 кімнату площею 17,2 кв.м. та переоформлено особовий рахунок на трикімнатну квартиру площею 60кв.м. на її сім'ю з п'яти осіб, у тому силі, чоловіка ОСОБА_12, дочку ОСОБА_4, дочку ОСОБА_9 та дочку ОСОБА_6 (а.с. 14).

За довідкою КЖЕП №5 від 26.10.2009р. у неприватизованій квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані наймач ОСОБА_15, ОСОБА_4, онука ОСОБА_5,1995р.н., ОСОБА_9, ОСОБА_6 та онуки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 (а.с. 16).

Звернувшись до суду з позовом про визнання ОСОБА_9 особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 на підставі ст.ст.71,72 ЖК України, позивачі зазначали, що вона з 1987р. не проживає у квартирі без поважних причин, витрат по утриманню квартири не несе.

Згідно актів від 28.01.2009р., 25.05.2009р., 28.09.2009р., складених працівниками КЖЕП №5, майстрами ОСОБА_19 та ОСОБА_20, паспортистом ОСОБА_21 за участю сусідів ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_24, ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1 не проживає (а.с.17-19). Допитані у якості свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 підтвердили викладені в актах відомості.

Враховуючи встановлені обставини про фактичне не проживання ОСОБА_9 у квартирі АДРЕСА_1 з грудня 1987р. без поважних причин, суд першої інстанції ухвалив рішення про її визнання на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України особою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим обставинам про її не проживання без поважних причин у спірній квартирі. ОСОБА_2 в апеляційній скарзі не заперечувала встановленого факту її не проживання у спірній квартирі, а навпаки, підтверджувала, що у спірній квартирі вона дійсно не проживала. У якості причин, які виключали її проживання у квартирі вона посилалась на існування довготривалого конфлікту з іншими мешканцями квартири та не забезпечення мінімальних умов для її проживання з виділом окремої кімнати за передбаченими ст.47 ЖК нормами (13,65кв.м.) з урахуванням великої кількості мешканців. Між тим, позивачі у судовому засіданні апеляційного суду посилались на добровільне залишення ОСОБА_2 квартири, заперечували існування конфлікту, який би перешкоджав їй проживати у квартирі, а сама ОСОБА_2, крім загального посилання на конфлікт, будь-яких конкретних його обставин не наводила. Не містить апеляційна скарга і доказів на підтвердження зазначених доводів. Посилання ОСОБА_2 на не забезпечення мінімальних умов для її проживання з виділом окремої кімнати у спірній квартирі не свідчать про поважність причин її не проживання у цій квартирі. Протягом тривалого часу ОСОБА_2 не проживала у квартирі, не мала та не має намірів у ній проживати. На даний час, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 зареєстрована та проживає у м.Москва Російської Федерації (а.с.78). Представник ОСОБА_2 підтвердив вказаний факт та вказав, що у Росії вона перебуває на підставі виданого 01.08.2014р. вказаною країною відповідного свідоцтва про надання їй тимчасового притулку. Причин надання такого притулку ним не зазначено.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 07 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.