Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/365/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

28.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Дуковського О.Л.

суддів: Гайсюка О.В., Письменного О.А.

за участю секретаря: Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ «Банк Михайлівський» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Михайлівський» про повернення банківського вкладу,-

ВСТАНОВИЛА:

В вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ПАТ «Банк Михайлівський» про повернення банківського вкладу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги зазначив, що 20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу «Перше знайомство» № 980-009-00246058 в національній валюті на суму 169 250 грн.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 року № 1213, про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року.

Зазначає, що добровільна відмова відповідача від повернення вкладу є незаконною та безпідставною, оскільки відповідно до вимог ст. 1066 ЦК України ОСОБА_3 використовує кошти клієнта, гарантуючи його право безперешкодного розпорядження. Крім того, посилався на те що ОСОБА_3 не має права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Враховуючи вищевикладене, вважав, що бездіяльність відповідача, фактично спрямована на ухилення від повернення вкладу.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (що знаходиться за адресою: 01001, місто Київ, провулок Рильський, 10-12/3, ідентифікаційний код 38619024) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 169250,00 грн. за договором банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» № 980-009-000246058 від 20.05.2016 року.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (що знаходиться за адресою: 01001, місто Київ, провулок Рильський, 10-12/3, ідентифікаційний код 38619024) в дохід держави судовий збір в розмірі 1692,50 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «Банк Михайлівський» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення та ухвалити нове рішення у справі, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначило, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовав норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Судом першої інстанції встановлено, що 20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено договір банківського вкладу «Перше знайомство» № 980-009-00246058 в національній валюті на суму 169 250 грн. (а.с. 3).

Згідно п. 1.1. ОСОБА_3, вкладник вносить, а ОСОБА_3 приймає грошові кошти Вкладника (далі Вклад) та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок № 8504 (далі Депозитний рахунок) у гривні, що відкривається Банком на імя Вкладника, і зобовязується виплачувати Вкладчику суму Вкладу та проценти на неї в порядку та на умовах, встановлених цим ОСОБА_3 та Умовами розміщення вкладів фізичних осіб Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі Умови), в т.ч. Умовами дистанційного банківського обслуговування Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» (далі Умови ДБО).

Відповідно до пункту 2.1. ОСОБА_3 приймає Вклад на наступних умовах: вид вкладу: строковий склад; початкова сума вкладу: 169250,00 грн.; строк розміщення вкладу: строк вкладу 14 днів, вклад розміщується з дати укладення ОСОБА_3 20.05.2016 року по 03.06.2016 року; процентна ставка від 1000 грн. і більше 5% річних; у випадку кострової вимоги Вкладу (або його частини) ОСОБА_3 перераховує проценти на суму Вкладу, що повертається достроково, за ставкою 0,5% річних; автоматичну пролонгацію ОСОБА_3 вкладу встановлено.

20 травня 2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_2 укладено Договір про внесення змін №1 до ОСОБА_3 банківського вкладу (депозит) «Перше знайомство» № 980-009-000246058, згідно якого доповнити пункт 2.2. Статті 2 «Умов Вкладу» абзацом в редакції наступного змісту: «В разі, якщо з моменту укладення ОСОБА_3 по день закінчення чергового строку вкладу (включно) вкладник не буде у будь-який спосіб, передбачений ОСОБА_3, ініціювати повернення вкладу, та відбудеться пролонгація ОСОБА_3, банк здійснить донарахуваня процентів за Вкладом з початку чергового строку вкладу по день закінчення чергового строку вкладу у розмірі бонусної процентної ставки на суму вкладу, що складає 24,81% річних» (а.с. 4)

Згідно рахунку від 20 травня 2016 року ОСОБА_2 внесено 169 250, 00 грн., що підтверджується платіжним документом (а.с. 5).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав (ч. 5 ст. 1061 ЦК України).

Однак захист прав і законних інтересів вкладників банків у випадках виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантовано вклади фізичних осіб, повноваженнями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядком виплати Фондом відшкодування за вкладами, регулюються Законом України № 4452-VI від 23 лютого 2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон), іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Відтак, у розвязанні спорів повязаних з виконанням банком, у якому запроваджена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми зазначеного Закону - є спеціальними.

Після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог вкладників щодо відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, здійснюється Фондом в межах граничного розміру відшкодування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом виплати відшкодування вкладникам після ухвалення рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку.

Право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду виникає у вкладника після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (ч. 2 ст. 26 Закону).

Фонд завершує виплату гарантованих сум відшкодування коштів за вкладами у день подання документів для внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб запису про ліквідацію банку як юридичної особи.

Порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами передбачено ст. 27 вказаного Закону.

Відповідно до ч. 1 цієї статті Закону уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Обовязок по формуванню переліку вкладників та належних їм сум відшкодування по вкладам покладено на уповноважену особу Фонду а його затвердження здійснює виконавча дирекція Фонду.

Виплата відшкодування коштів вкладникам здійснюється Фондом через банки-агенти з наступного робочого дня після затвердження реєстру вкладників.

Поза межами гарантованого відшкодування задоволення вимог кредиторів здійснюється в межах процедури ліквідації банку в порядку, передбаченому ст.ст. 45 - 52 Закону.

На виконання приписів ч. 2 ст. 38 Закону протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду здійснила перевірку договору, вчиненого сторонами по справі, на предмет його нікчемності з підстав, визначених частиною третьою вказаної статті.

Доводи апеляційної скарги про те, що на підставі постанови Правління національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 1213 від 12.07.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора Банку», згідно з яким було розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» строком на 2 роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 рік, а тому відповідно до вимог ч.5ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів,встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед кредиторами не є підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції, оскільки рішення ухвалено до запровадження у банку тимчасової адміністрації .

На підставі рішення Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних».

Відповідно до ст. 77 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що з 23 травня 2016 року Фонд запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «БАК Михайлівський» з ринку. На момент ухвалення рішення судом першої інстанції (22 листопада 2016 року) у ОСОБА_3 вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20 січня 2016 року (справа № 6-2001цс15).

Невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, відповідно до п.п.3,4 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх содових інстанціях звільняються: інваліди І та ІІ групи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1, від 10 лютого 2011 року серія ААЄ № 302254 (а.с. 8).

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 312, ст. 313, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ПАТ «Банк Михайлівський» задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2016 року - скасувати і ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Михайлівський» про повернення банківського вкладу.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді: