Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/714/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Держави в особі Запорізької міської ради про стягнення суми грошової компенсації завданої шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2016 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначали, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції Запорізької області ОСОБА_5 від 17.04.2013р. № 1725049 було відмовлено у державній реєстрації права власності на ремонтно-механічну майстерню літ. А, А-2, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15. Вказане рішення державного реєстратора було визнано протиправним та скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25 вересня 2013 року, яка набрала законної сили 25 вересня 2014 року.

Шляхом прийняття протиправного рішення № 1725049 від 17.04.2013р. відтерміновується реєстрація належного позивачам на праві власності майна, внаслідок чого ОСОБА_3, ОСОБА_4 не отримали орендну плату за договором оренди нежитлового приміщення за вищевказаною адресою за період з серпня 2013 року по липень 2016 року в розмірі 288 000 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, позивачі просили суд стягнути з Держави шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на свою користь суму грошової компенсації завданої шкоди в розмірі 288 000 грн.

Ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року позовну заяву повернуто позивачам.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення суддею норм процесуального права, просять скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд виходив із того, що на дану категорію справ розповсюджується дія правил виключної підсудності, оскільки позов подається з приводу стягнення грошових коштів у розмірі 288 000 грн., які не були отримані за договором оренди нежитлового приміщення, розташованого по вул. Південне шосе, 15 у м. Запоріжжя, а відтак поза юрисдикцією Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про непідсудність справи Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя.

З таким висновком суду в повній мірі погодитися не можна.

Так, за положеннями ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України у випадку, коли справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві.

Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (статті 108-114 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як розяснено в п.п. 41, 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд дійшов правильного висновку, що предметом даного позову є матеріально-правова вимога, яка заявлена позивачами до відповідача щодо стягнення коштів (орендної плати) за договором оренди нежитлового приміщення. Тобто, має місце виключна підсудність справи, передбачена ч. 1 ст. 114 ЦПК України, за місцезнаходженням нерухомого майна.

Нерухоме майно (ремонтно-механічна майстерня) розташовано за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 15, тобто, у Вознесенівському (Орджонікідзевському)районі м. Запоріжжя.

Враховуючи зазначені обставини, висновок судді про наявність підстав для повернення позовної заяви є помилковим.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню у відповідності до вимог ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2016 року у цій справі скасувати та передати питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: