Справа № 0910/1693/2012
Провадження № 22-ц/779/442/2017
Головуючий у 1 інстанції Сабадах Б.В. Б. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Василишин Л.В., Мелінишин Г.П.

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно, зняття арешту з майна та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: відділ державної виконавчої служби про виселення ОСОБА_2 та членів її сім»ї з будинковолодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Косівського районного суду від 18 червня 2013 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння дійсним, визнання права власності на дане будинковолодіння та зняття з нього арешту.

Позивач свої вимоги мотивувала тим, що у листопаді 2008 року вона домовилась з ОСОБА_3 про купівлю будинковолодіння та земельної ділянки пл. 0,46 га, що знаходяться за адресою с. Смодна, Косівського району по вул. С. Стрільців,13, які остання отримала у спадок від свого дядька ОСОБА_5

Згідно усної домовленості вона оплатила відповідачу за житловий будинок з господарськими будівлями грошові кошти в сумі 9650 дол. США, а за земельну ділянку, яка закріплена за вказаним будинковолодінням, передала автомобіль марки Опель Кадет, приблизна вартість якого на той час становила 2000 дол. США., як завдаток, а також мала в подальшому при нотаріальному оформленні договору купівлі-продажу оплатити 15000 дол. США.

Договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки не були нотаріально посвідчені, оскільки у відповідача не було правовстановлюючих документів на майно, що перейшло їй у спадок.

14 жовтня 2010 року зазначений будинок державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції описано та накладено на нього арешт на підставі виконавчого листа від 27.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики 61603 грн., а житловий будинок передано на зберігання її чоловіку ОСОБА_7

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу зазначеного будинковолодіння, хоча такий фактично відбувся, просила задовольнити позов та визнати договір купівлі-продажу будинковолодіння дійсним, визнати права власності на нього та зняти арешт.

Заочним рішенням Косівського районного суду від 19 листопада 2012 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою по вул. С. Стрільців,13 в с. Смодна, Косівського району, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Визнано за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок із господарськими спорудами за адресою вул. С. Стрільців, 13 в с. Смодна, Косівського району.

Знято арешт з житлового будинку із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою вул. С. Стрільців,13 в с. Смодна, Косівського району, який накладений відділом ДВС Косівського районного управління юстиції Івано-Франківської області 14.10.2010 року.

За заявою ОСОБА_3 ухвалою Косівського районного суду від 22.02.2013 року заочне рішення суду скасовано.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом, в якому зазначила, що підстав для визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння укладеним не має, оскільки ОСОБА_2 відмовилася доплатити згідно усної домовленості решту коштів в сумі 15000 дол. США, тому просила ухвалити рішення яким виселити ОСОБА_2 та членів її сім»ї з спірного будинковолодіння, з метою відчуження даного нерухомого майна для погашення боргу перед ОСОБА_4 в сумі 61 603 грн.

В червні 2013 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись в суд з заявою про затвердження мирової угоди.

Ухвалою Косівського районного суду від 18 червня 2013 року визнано мирову угоду між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, згідно якої договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою вул. Січових Стрільців, 13 в с. Смодена, Косівського району, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано дійсним.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначене будинковолодіння.

За умовами укладеної мирової угоди ОСОБА_3 зобов»язалася до 03.06.2014 року виготовити документи, що посвідчують право власності на землю площею 0,46 га, яка рахується за господарством за адресою по вул. Січових Стрільців, 13 в с. Смодна Косівського району та укласти договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки з ОСОБА_2, яка зобов»язалася сплатити за дану земельну ділянку 14350 доларів США.

У разі невиконання умов мирової угоди щодо виготовлення документів на земельну ділянку до 03.06.2014 року чи відмову в укладенні нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_2 стає власником житлового будинку за адресою вул. Січових Стрільців, 13 в с. Смодна Косівського району, а також має право на отримання земельної ділянки у власність необхідної для обслуговування даного будинку площею 0,25 га за рахунок земельної ділянки, закріпленої за будинком.

В разі невиконання ОСОБА_2 умов мирової угоди по оплаті за земельну ділянку при умові виготовлення ОСОБА_3 документів на землю, житловий будинок з господарськими спорудами за адресою вул. Січових Стрільців, 13 в с. Смодна Косівського району повертається у власність ОСОБА_3

На дану ухвалу ОСОБА_4 Я В. подав апеляційну скаргу, яку вважає незаконною та необґрунтованою.

Апелянт зазначив, що вправі оскаржити дану ухвалу, оскільки не брав участь у розгляді справи, а суд вирішив питання про його права та обов»язки.

Судом першої інстанції при розгляді справи по суті встановлено, що рішенням Косівського районного суду від 27 серпня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 в його користь грошові кошти в сумі 61 603 грн. за порушення умов укладеного між ними договору позики, на виконання якого відділом державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції накладено арешт на майно ОСОБА_6, зокрема -будинковолодіння №13, по вул. С. Стрільців в с. Смодна Косівського району.

З огляду на зазначене, вважає апелянт, розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно та зняття арешту з майна мав відбутися за його присутності.

Затвердження судом мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 порушує його права, оскільки накладення арешту на майно ОСОБА_6 було гарантією виконання рішення суду про стягнення на його користь боргу.

Посилаючись на вказані обставини, апелянт просив ухвалу суду скасувати та передати справу на новий розгляд в суд першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_4 ОСОБА_8 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 (ОСОБА_6І.) у судове засідання апеляційного суду не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання мирової угоди, укладеної між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та закриття провадження в справі, суд першої інстанції виходив із того, що мирова угода не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та вчинена в інтересах сторін.

Однак із таким висновком суду не можна погодитись з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що у липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу будинковолодіння №13, по вул. С. Стрільців в с. Смодна Косівського району дійсним, визнання права власності на вказане будинковолодіння та зняття з нього арешту.

Позивач, при цьому, посилалася на те, що на вказане будинковолодіння постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції від 14.10.2010 року накладено арешт на підставі виконавчого листа від 27.08.2010 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики 61603 грн., а житловий будинок передано на зберігання її чоловіку ОСОБА_7

Вказані обставини не заперечила також ОСОБА_3 у зустрічному позові до ОСОБА_2 про виселення її із спірного будинковолодіння.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до змісту ст.175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов»язків сторін та предмета позову. До ухвалення судового рішення у зв»язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз»яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, визнаючи мирову угоду суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить мирова угода закону, а також, чи не порушує вона прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Колегія суддів вважає, що оскільки в матеріалах справи наявні докази того, що з метою виконання рішення Косівського районного суду від 27 серпня 2010 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 61 603 грн. описано та накладено арешт на будинковолодіння №13, по вул. С. Стрільців в с. Смодна Косівського району, яке належить ОСОБА_6, то у суду першої інстанції не було підстав для висновку, що визнання мирової угоди між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за умовами якої визнано дійсним договір купівлі-продажу вказаного будинковолодіння між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не порушує прав інших осіб.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України сторона, в якої за рішенням суду виникне право заявити вимогу до третьої особи або до якої у такому випадку може заявити вимогу сама третя особа, зобов'язана повідомити суд про цю третю особу.

Якщо особи, які беруть участь у справі, заперечують проти залучення чи допуску третьої особи до участі в справі, це питання вирішується судом залежно від обставин справи

Як позивач за первісним позовом ОСОБА_2 так і позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 в своїх позовних вимогах посилалися на те, що на спірне будинковолодіння №13, по вул. С. Стрільців в с. Смодна Косівського району накладено арешт в рамках виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу за договором позики в сумі 61 603 грн.

Разом з тим, розглядаючи справу по суті суд першої інстанції не вирішив питання щодо залучення до участі в справі ОСОБА_4, натомість постановив ухвалу про визнання мирової угоди та закриття провадження в справі.

У зв»язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Ухвалу Косівського районного суду від 18 червня 2013 року скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: Л.В. Василишин

ОСОБА_9