Справа №1806/2-2647/11 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/440/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Семеній Л. І.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 січня 2017 року

у цивільній справі за поданням державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, стягувач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись 24.01.2017 року до суду із поданням, державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_5 (далі відділ ДВС) просила суд вирішити питання про звернення стягнення на майно ОСОБА_3, а саме нежиле приміщення площею 52,4 кв.м., що знаходиться за адресою пр. Шевченка, 19, м. Суми, та було набуте у власність на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 02.07.2004 року, реєстраційні номера 1172, 1173, що на даний час не зареєстровано у встановленому законом порядку, а також надати дозвіл державному виконавцю звернути стягнення на вказане майно, в тому числі здійснити опис та арешт цього мана та при необхідності інші дії у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Свої вимоги мотивує тим, що на виконанні у відділі ДВС перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь групи стягувачів заборгованості на загальну суму 192006,63 грн., в тому числі і з примусового виконання виконавчого листа № 1806/2-2647/11 від 28.11.2011 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості в розмірі 159561,71 грн. та судові витрати в дольовому порядку по 910,00 грн. Виконавче провадження відкрито 04.01.2012 року, копії постанов про відкриття направлено сторонам для відома та виконання, однак в термін для самостійного виконання, рішення суду боржником не виконано. Під час вчинення виконавчих дій, перевірка майнового стану боржників проводилась неодноразово та за результатами не було встановлено наявність у них достатніх коштів або рухомого майна за рахунок яких можливо було б повернути заборгованість. Нежитлове приміщення, на яке державний виконавець просить звернути стягнення, належить ОСОБА_3 на праві власності, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, тому державний виконавець і звернувся із вказаним поданням.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 24.01.2017 року вказане подання державного виконавця відділу ДВС задоволено та звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3, а саме: нежиле приміщення площею 52,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м.Суми, пр-т Шевченка 19, м.Суми, право власності на яке у встановленому законом порядку за нею не зареєстровано.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність та необґрунтованість, просив скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що надана державним виконавцем інформація стосовно перевірки майнового стану боржника є не актуальною, так як датована 11.11.2015 роком, а Законом України «Про виконавче провадження» передбачено, що така перевірка проводиться не рідше ніж один раз на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника. Також, не надано доказів про відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення. Крім того, майном, на яке звернуто стягнення оскаржуваною ухвалою, починаючи з 2008 року володіє, користується та розпоряджується ОСОБА_6, оскільки за адресою його розміщення здійснює підприємницьку діяльність.

В судому засіданні представник ОСОБА_3 доводи апеляційної скарги підтримав і просив задовольнити.

Державні виконавці Ковпаківського ВДВС м. Суми та представники банку просили ухвалу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи подання, місцевий суд виходив з того, що коштів достатніх для відшкодування заборгованості та рухомого майна у ОСОБА_3 не має, але їй належить нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, однак, на яке може бути звернено стягнення в порядку ст. 377 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28.11.2011 року стягнуто з ОСОБА_3, ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість по кредитному договору у сумі 159561,71 грн. та судові витрати з кожного по 910,00 грн. (а.с. 9).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

На підставі виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 16.12.2011 року виконавчого листа за завою ПАТ «Державний ощадний банк України», 04.01.2012 року державним виконавцем відділу ДВС відкрито виконавче провадження №30589024 про виконання вищевказаного рішення суду першої інстанції від 28.11.2011 року (а.с. 7-10).

На даний час заборгованість не погашена.

Відповідно до положень частини 1 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, з відповідними змінами згідно наказу Міністерства юстиції України від 18.05.2013 N 924/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.05.2013 р. за N 796/23328 Про внесення змін до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом від 02.04.2012 року N 512/5, виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону «Про виконавче провадження».

За повідомленнями Держаної податкової служби України, Пенсійного фону України на запити державного виконавця відділу ДВС, інформація стосовно доходу ОСОБА_3 відсутня, здійснення нею підприємницької діяльності припинено, інформація про її працевлаштування за трудовими та цивільно-правовими договорами, отримання пенсії відсутня (а.с. 11- 14).

Також, з витягу з Єдиного державного реєстру МВС України вбачається, що за ОСОБА_3 транспорті засоби не зареєстровані.

Згідно з частинами 2, 5, ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Таким чином, на даний час у боржника відсутнє майно, на яке в першу чергу може бути звернуто стягнення.

Крім того, встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23.07.2004 року ОСОБА_3 набула у власність цегляне нежиле приміщення площею 52,4 кв.м., що розташоване за адресою по пр. Шевченка,19 у м. Сумах. Право власності не зареєстроване (а.с. 15-18).

Рішенням Господарського суду Сумської області від 29.12.2008 року було визнано недійсним договір купівлі-продажу від 01.09.2008 року, укладений між ФОП ОСОБА_7 та ФОП ОСОБА_3 та визнано за ФОП ОСОБА_7 право власності на нежиле приміщення площею 52,4 кв.м., що розташоване за адресою по пр. Шевченка,19 у м. Сумах (а.с. 20-21).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.07.2013 року вказане рішення Господарського суду Сумської області від 29.12.2008 року скасовано та ухвалене нове про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с. 21).

За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно нежиле приміщення загальною площею 52,4 кв.м. по пр-т Шевченка Тараса, б. 19 у м. Суми, обєкт нерухомого майно з відомості про власника ОСОБА_6 закрито.

Отже, на даний час у власності боржника ОСОБА_3 знаходиться нерухоме майно, право власності на яке, остання, у встановленому законом порядку, не зареєструвала.

В судому засіданні зясовано, що дійсно боржнику ОСОБА_3 належить на праві власності частка у спільній частковій власності на квартиру, яка розташована у м. Тростянець Сумської області. За поданням держвиконавця її частка в розмірі 1/5 визначена за рішенням суду, але вартість цієї частки є незначною для покриття заборгованості перед банком.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на об'єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник. У разі звернення стягнення на об'єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з'ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об'єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦПК України питання про звернення стягнення на належні боржнику від інших осіб грошові кошти, що знаходяться на рахунках цих осіб в установах банків та інших фінансових установах, а також про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Таким чином, враховуючи тривалість виконавчого провадження, а саме з 2012 року, факт ухилення боржника від добровільного виконання зобовязання, відсутності майна у боржника, на яке в першу чергу може бути здійснене звернення стягнення, та наявність у власності ОСОБА_3 нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, суд першої інстанції, у відповідності до вищенаведених норм права, дійшов правильного висновку про задоволення даного подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги щодо не надання державним виконавцем доказів про відсутність у боржника іншого майна, на яке може бути звернено стягнення, спростовуються матеріалами справи. Протилежного ОСОБА_3 та її представником не доведено належними та допустимими доказами, відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України.

Доводи скарги про те, що право власності на спірне майно з 2008 року зареєстровано за ОСОБА_6 спростовуються судовим рішенням, що набрало законної сили та на даний час не скасоване.

Посилання в скарзі на здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_6 за адресою розміщення нежитлового приміщення, на яке звернуто стягнення, не заслуговують на увагу, оскільки вказане приміщення належить ОСОБА_3 на праві власності, тому на нього, у відповідності до приписів закону, може бути звернуто стягнення в рахунок погашення її заборгованості.

Суд першої інстанції всебічно і повно зясував обставини справи, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. Судом постановлено обґрунтоване судове рішення з дотриманням вимог процесуального та матеріального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: