Справа № 404/4450/16-ц
Номер провадження 2/404/416/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1, до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», про визнання недійним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору № 16/PVNS-06-07 від 12.06.2007 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Банк «Фінанси та Кредит».

Представником позивача подано до суду клопотання (а.с. 76-77) про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі за Конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VI зі змінами. Клопотання мотивоване тим, що обставини, які є підставою позову в даній справі є предметом дослідження в справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) і судове рішення вказаної справи впливає на вирішення даного спору. На підтвердження заяви про зупинення провадження у справі подано ухвалу Конституційного Суду України від 10.02.2016 року про відкриття конституційного провадження у справі № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) (а.с. 78-79).

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до суду письмові заперечення (вх. № 7404 від 03.03.2017 року) на клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 95-96) та клопотання про розгляд справи без участі представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (а.с. 94). В обґрунтування заперечень зазначено, що в заявленому клопотанні представника позивача не надано належного обґрунтування значимості судового рішення Конституційного Суду України по справі № 1-26/2016 для вирішення цивільної справи про визнання кредитного договору недійсним та не зазначені обставини, які б давали підстави для висновку про те, що наявність спору у справі про визнання недійсним кредитного договору виключає можливість на підставі наявних доказів самостійно встановити при розгляді даної справи наявність обставин, яким ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги. Крім того, суд при розгляді спору має застосовувати ті норми права, які діють на час розгляду такого спору, і не має відкладати розгляд справи на невизначений термін до уточнення або прийняття того чи іншого законодавчого акта.

Судом встановлено, що 10.02.2016 року Конституційним Судом України відкрито конституційне провадження № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» від 23.02.2012 року № 4452-VІ зі змінами (а.с 78-79).

Свою позицію суб'єкт права на конституційне подання у зазначеному конституційному провадженні № 1-26/2016 (№ 2-4/2016) мотивував тим, що Верховна Рада України, прийнявши Закон, змінила підхід до системи гарантування вкладів фізичних осіб. Крім того, на думку автора клопотання, закріплені положення статті 52 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» черговість і порядок задоволення вимог до банку призводять до порушення рівності прав вкладників та можуть створити ситуацію, за якої фізична особа (владник) протиправно позбавляється права власності на вклад.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 201 Цивільного процесуального кодексу України, суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

В пункті 33 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року розяснено, що визначаючи наявність передбачених статтею 201 Цивільного процесуального кодексу України (підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Підставою для зупинення провадження за пунктом 4 частини першої статті 201 Цивільного процесуального кодексу України може бути також відкриття Конституційним Судом України провадження за зверненням відповідно до статті 43 Закону України від 16 жовтня 1996 року № 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" про офіційне тлумачення положень Конституції України чи закону, що мають застосовуватися при вирішенні справи, яка перебуває у провадженні суду.

Таким чином, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який полягає в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Зі змісту ухвали Конституційного Суду України від 10.02.2016 року у справі № 1-26/2016 (2-4/2016) вбачається, що приводом для звернення до Конституційного суду України стало надходження до Верховного Суду України ухвали Вищого адміністративного суду України від 02.04.2015 року (а.с. 80-82), постановленої у судовій справі № К/800/43674/14, в якій зупинено провадження у зв'язку з наявністю спору про конституційність норм Закону.

Відтак, в порядку конституційного судочинства розглядається справа за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка стосується іншої конкретної справи за участю інших осіб з приводу іншого предмету спору, яка розглядається в порядку адміністративного судочинства та не стосуються підстав, заявлених у даній справі, що розглядається в порядку цивільного судочинства, вимог чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

Таким чином, клопотання представника позивача ОСОБА_1 є безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 201, 208, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1, про зупинення провадження у справі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка