Справа № 466/182/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 березня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Невойта П.С.

секретаря с/з ОСОБА_1

за участю представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право на користування житлом,-

у с т а н о в и в :

10.01.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та просила суд визнати ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІПН 202716775 такими, що втратили право на користування квартирою № 9 що на вул. Щурата, 10 у м.Львові.

В обґрунтування позовних вимог покликалися на те, що згідно договору купівлі- продажу квартири від 20.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за № 688, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 продали позивачу квартиру №49 на вул..Щурата у м.Львові, яку вона згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.08.2016 року є єдиною власницею даної квартири. Між позивачкою та відповідачами була усна домовленість, що вони добровільно знімляться з реєстрації у даній квартирі, однак цього не зробили. Оскільки відповідачі не є власниками квартир, не проживають у ній, не отримують кореспонденцію, не оплачують житлово-комунальні послуги, то за таких обставин вона змушена звернутися до суду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє на підставі довіреності від 13.12.2016 року/ а.с.10/, позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на мотиви викладені в позові та просила додатково стягнути з відповідачів 200 грн. за розміщення оголошення у пресі про виклик до суду.

Відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 у судове засідання не зявилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи через засоби масової інформації (газета Високий замок № 18(5567) від 14.02.2017 року) заперечень на позовну заяву ними до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без їх участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

У судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 20.08.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі за №688 є власником квартири №49 у будинку 10 на вул.Щурата у м.Львові./а.с.4-5/

Як убачається з витягу з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 24.08.2016 року, номер інформаційної довідки 66526236, квартира 49 у будинку 10 на вул..Щурата у м.Львові на праві приватної власності належить ОСОБА_3 /а.с.6-7/.

З наданої представником позивача довідки ЛКП «Північне-411» від 27.02.2017 року №484 вбачається, власником квартири 49 на вул. Щурата, буд. 10 у м.Львові є ОСОБА_3, яка складається з 3-х житлових кімнат площею 38,90 кв.м., кухні площею 8,40 кв.м., загальною площею 66,20 кв.м. і у ній зареєстровані:

ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована 01.08.1995 р.,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована 08.07.2010 р.,

ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 01.08.1995 р. /а.с.24/.

Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 9 ч.4 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідачі ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не є власниками та не проживають у квартирі 49 на вул. Щурата, буд. 10 у м.Львові, не надають коштів на утримання даної квартири, а тому в силу формальної реєстрації відповідачів у квартирі, яка належить на праві приватної власності позивачу, відповідачі порушують право позивача на володіння, користування та розпорядження належним йому майном.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене суд стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду: судовий збір у розмірі 640 грн., а також 200 грн. за розміщення оголошення у пресі про виклик до суду, згідно рахунку № В3-0000225.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 15, 60, 88, 169, 209, 213-215,218, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІПН 202716775 такими, що втратили право на користування квартирою № 9 що на вул. Щурата, 10 у м.Львові.

Стягнути порівну з ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_1, ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_2, ОСОБА_6, ІПН 202716775 по 280 (двісті вісімдесят) гривень 00 коп. судового збору та витрат за розміщення оголошення у пресі про виклик до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_8