УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2017 року м. Словянськ Єд.унік.номер 243/10049/16-ц

Провадження № 4-с/243/9/2017

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Мінаєв І.М.

при секретарі судового засідання Кабановій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Словянського міськрайонного суду скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, за участю стягувача ПАТ «ВіЕйБіБанк», субєкта оскарження Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, на постанову державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Словянського міськрайонного суду Донецької області в інтересах ОСОБА_2 із скаргою, яка в подальшому уточнювалася, про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, зобовязання вчинити певні дії, в якій заявник просить визнати незаконною та скасувати постанову головного державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області про відкриття виконавчого провадження, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2011 року по виконавчому провадженню № 29704994 з виконання виконавчого листа № 2-8102 від 19.01.2011, виданого Центрально-міським районним судом м. Горлівки Донецької області.

В обґрунтування своїх доводів заявник зазначає, що на підставі рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки з ОСОБА_2 на користь ПАТ «ВіЕйБіБанку» стягнуто суму боргу за договором кредиту 92Б/07-4 від 21.11.2007 року в розмірі 25104,84 грн. та, 19.01.2011 року на виконання вказаного рішення, виданий виконавчий лист № 2-8102.

На підставі виконавчого листа головним державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області відкрито виконавче провадження та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03.11.2011 року. До 23.11.2016 року ОСОБА_2 не було відомо про існування вищевказаної постанови, її копії йому також не було надіслано.

Заявник посилається на положення ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження» якими передбачено, що арешт а майно боржника накладається виключно з метою збереження майна для його вилучення та подальшої реалізації, а тому державний виконавець зобовязаний був встановити строк такого вилучення та подальшої його реалізації, який тісно повязаний з постановою про арешт майна та перебіг такого строку починається з моменту її винесення. Окрім того, положенням ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника, в тому числі кошти на рахунках та вкладах банків. Більш того, державний виконавець не повідомив ОСОБА_2 про наявність виконавчого провадження та суми боргу у нього на час накладання арешту на майно, через що ОСОБА_2 був позбавлений права добровільно виконати рішення суду.

У судове засідання ОСОБА_2 не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання. Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги.

Заявниця ОСОБА_1, що діє в інтересах ОСОБА_2, у судове засідання не зявилася. 04.01.2017 року на офіційну електронну адресу суду надіслала клопотання про розгляд скарги за її відсутності.

Представник Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області у судове засідання не зявився. 03.01.2017 року направив на електронну адресу суду свої заперечення проти скарги, по суті заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_2 був повідомлений про існування виконавчого провадження про стягнення з нього суми боргу за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Горлівки, оскільки 15.08.2016 року він звертався до Словянського міськрайонного суду із адміністративним позовом до Центрально-Міського відділу ДВС головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 29704994 від 03.11.2011 року. Окрім того, перевіркою в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень встановлено, що станом на 03.01.2017 року на примусовому виконанні у відділі зареєстровано три виконавчих провадження, а саме: ВП № 29704994, відкрите 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором кредиту № 92Б/07-4 від 21.11.2007 року в розмірі 25104,84 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк»; ВП № 29705080, відкрите 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 витрат ІТЗ в розмірі 120 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ВП № 29705233, відкрите 03.11.2011 року про стягнення з ОСОБА_2 судового збору у розмірі 251,05 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк». Рішення суду не було виконано боржником в строк, наданий для добровільного виконання, у звязку з чим, згідно до п. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відділу не має підстав для знаття арешту з майна боржника.

Представник заінтересованої особи ПАТ «ВіЕйБі Банк», що діє в силу повноважень, наданих йому довіреністю від 03.01.2017 року № 22/1/1, у судове засідання не зявився. На офіційну електронну адресу суду направив свої заперечення проти доводів заявника та провести судове засідання без представника ПАТ «ВіЕйБі Банку». В своїх запереченнях представник заінтересованої особи посилається на те, що постанови головного державного виконавця Центрально-Міського ВДВС Горлівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника і оголошення заборони на його відчуження, що винесені 03.11.2011 року, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки винесені у строки та за вимогами, визначеними законодавством. Окрім того, на сьогодні борг за рішенням суду залишається непогашеним, рішення Центрально-Міського районного суду м. Горлівки від 02.09.2010 року, невиконаним.

За результатами розгляду скарги суд вважає, що зазначена скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 03.11.2011 року головним державним виконавцем Центрально-міського відділу ДВС Горлівського міського управління юстиції ОСОБА_3 відкрито виконавче провадження ВП № 29704994 про примусове виконання виконавчого листа № 2-8102, виданого 19 січня 2011 року Центрально-міським районним судом м. Горлівка про стягнення суми боргу за договором кредиту № 92Б/07-4 від 21 листопада 2007 рок у розмірі 25 104,84 грн. де стягувачем є ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Крім того, 03 листопада 2011 року державним виконавцем відкриті виконавчі провадження про стягнення витрат інформаційно-технічного забезпечення у розмірі 120,00 грн. (ВП №29705080) та стягнення судового збору у розмірі 251,05 грн.(ВП №29705233).

03.11.2011 року головним державним виконавцем відділу винесено постанову про накладення арешту на все майно боржника, відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 23.11.2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 28 вересня 2016 року у справі № 243/6651/16-а за позовом ОСОБА_2 до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції, про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було встановлено законність накладення арешту на майно боржника та заборони його відчуження за ВП № 29704994. Вказана ухвала суду набула законної сили. Відповідно до приписів ст. 72 КАС України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Що стосується вимог заявника в частині оскарження рішення головного державного виконавця про відкриття виконавчого провадження про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором, судових витрат та витрат на ІТЗ, суд приходить до такого.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999 року (із змінами та доповненнями) (далі - Закон № 606-XIV) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень № 512/5 від 2 квітня 2012 року (далі - Інструкція).

Так, у відповідності до Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 2 Закону № 606-ХІV примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 5 Закону № 606-ХІV державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом.

З матеріалів справи не вбачається, а заявником не доведено, що борг у розмірі 25 104,84 грн. сплачено, а ВП № 29705233 закінчено.

Право на звернення до суду, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає практичне виконання остаточних, обовязкових для виконання рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися не виконаними на шкоду стороні у провадженні.

У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу (п. 52 рішення Європейського суду з прав людини від 15.10.2009 року у справі «ОСОБА_4 проти України»).

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на викладене суд вважає, що при відкритті виконавчого провадження про примусове виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором кредиту, судових витрат та витрат на інформаційно-технічне забезпечення, державним виконавцем не було допущено порушень вимог чинного законодавства України, отже, судом при дослідженні матеріалів справи та перевірки їх доказами не встановлено обґрунтованості скарги через що скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, з огляду на що судові витрати необхідно покласти на заявника ОСОБА_2.

Керуючись ст. ст. 383 - 387 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2, за участю стягувача ПАТ «ВіЕйБіБанк», субєкта оскарження Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області, на постанову державного виконавця Центрально Міського відділу державної виконавчої служби Горлівського міського управління юстиції в Донецькій області про визнання незаконною та скасування постанови державного виконавця, зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покласти на заявника ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання ухвали.

Суддя

Словянського міськрайонного суду ОСОБА_5