Провадження № 2/369/662/17
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчко А.Я.

за участю секретаря: Раситюк М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовувалатим, що 15 лютого 2016 року померла її мати - ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,1200 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: вул. Амосова, 199, с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області.

Позивач ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак оформити своє право на спадкову земельну ділянку не може, так як спадкодавцем було втрачено оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку в звязку з чим я не не надала його приватному нотаріусу.

Позивачем було зроблено оголошення в газету Новий День за №44 від 12 листопада 2016 року, з повідомленням про втрату оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014 та про те, що вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90.

Тому просила визнати за нею ОСОБА_3, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90, в порядку спадкування після померлої 15 лютого 2016 року ОСОБА_2.

Позивач в судове засідання не зявилась, звернулась до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про день слухання справи повідолялися належним чином, надіслали до суду заяву від 16.02.2017 року за вх.№4689, згідно якої позовні вимоги визнали у повному обсязі, проти задовлення позову не заперечували.

У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку у натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Додатково цивільне законодавство визначає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст.57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів.

Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, 15 лютого 2016 року померла її мати - ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-ОК №354863. Той факт, що померла ОСОБА_2 являється матірю позивача підтверджується копією свідоцтва про народження.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 0,1200 га, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, яка знаходиться за адресою: вул. Амосова, 199, с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області.

У визначений ст. 1270 Цивільного кодексу України термін, позивач звернулася до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області для прийняття спадщини, але приватний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки мною не надано правовстановлюючого документу на спадкову земельну ділянку.

Позивач ОСОБА_3, є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, в установленому законом порядку прийняла спадщину, однак оформити своє право на спадкову земельну ділянку не може, так як спадкодавцем було втрачено оригінал державного акту на спадкову земельну ділянку в звязку з чим вона не не надала його приватному нотаріусу.

Відповідно до Постанови Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області від 29.09.2016 року за №35/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за закорном після померлої 15.02.2016 року ОСОБА_4 на земельну ділянку, що розташована: Київська область, Києвло-Святошинський район, с. Петрівське, вул. Амосова, 199, площею 0,1200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 322485800:02:012:0014 у звязку з тим, що не подано правовстановлюючого документу на вищевказану земельну ділянку.

Позивачем було зроблено оголошення в газету Новий День за №44 від 12 листопада 2016 року, з повідомленням про втрату оригіналу державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014 та про те, що вважається недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90.

Згідно заяви за №5/2016 від 02.08.2016 року ОСОБА_5 син померлої ОСОБА_2 відмовився від спадщини, яка залишилась після смерті їх матері на користь позивача ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст. 25, 328, 346 ЦК України, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визнання належності цього майна попередньому власнику та спадкоємцям вирішується судом.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як вбачається з вимог п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, відповідно до статті 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Правило статті 1225 ЦК України, про те, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом, необхідно розуміти так, що така ділянка переходить у власність або користування спадкоємців, якщо її було надано в установленому порядку, в межах, визначених при наданні, за умови, що спадкодавець не складав заповіту щодо розпорядження земельною ділянкою, належною йому на праві власності.

Спадкодавець може передавати за заповітом частину належної йому земельної ділянки, тоді інша частина цієї ділянки спадкується за законом. У разі коли спадкодавець заповів всю земельну ділянку або її частину іншим особам, які не успадковували нерухоме майно, то спадкоємці мають право на земельну ділянку, на якій розміщено нерухоме майно та на частину ділянки, яка є необхідною для його обслуговування, незалежно від змісту заповіту.

За такими правилами здійснюється й перехід права на землю при спадкуванні права на частину нерухомого майна, а якщо був установлений порядок користування ним - то з урахуванням цього порядку.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також; у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 07.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» 1950, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків,

Кожен має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст. 3 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, в тому числі і визнання права. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права.

Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1258, 1268, 1269, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, що відображено в ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220 ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або

Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Докази, що спростовують даний висновок суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Керуючись до ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1220, 1225, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 58, 124 Конституції України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Святопетрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, в порядку спадкування право власності на земельну ділянку, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №150710, виданого на імя померлої ОСОБА_2, на підставі рішення XIX сесії IV скликання Петрівської сільської ради від 27.10.2005 року, площею 0,1200 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, з кадастровим номером :02:012:0014, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №90, в порядку спадкування після померлої 15 лютого 2016 року ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.Я. Волчко