АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6660/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/632/К/17 Зімін М.В.
Категорія № 50 (1) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.,

секретар - Чубіна А.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3 та його представника - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування позову посилалася на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 10 листопада 2006 року, від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від належного виконання обов'язків по утриманню дочки, добровільно матеріальну допомогу не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працевлаштований. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини-доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_7 судовий збір на користь держави у розмірі 551 гривня 20 копійок.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 ставить питання про зміну рішення в частині розміру аліментів. Стягнутих з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини та зменшення розміру стягнутих аліментів до 1/6 частини усіх видів заробітку ( доходу) позивача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 01.12.2016 року до повноліття дитини.

Зокрема, апелянт вважає, що докази, на які посилається суд у рішенні суду, а саме, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, довідка з Нова-Ком про реєстрацію позивача, є недопустимими доказами у розумінні ст. 59 ЦПК України, оскільки отримані з порушенням встановленого законом порядку.

На думку апелянта, визначений судом розмір аліментів не обґрунтований. В той же час, при його визначенні судом не взято до уваги матеріальне становище відповідача, разом з яким проживають непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги у зв'язку з хворобою. Суд не з'ясував матеріальне становище позивача та потреби дитини у матеріальному забезпеченні з боку відповідача. Суд не взяв до уваги, що відповідач у добровільному порядку перерахував позивачу аліменти у розмірі 1000 грн. 06.12.2016 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 10 листопада 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Батьками в свідоцтві про народження дитини записані сторони по справі: батьком - відповідач ОСОБА_6 та матір'ю - позивач ОСОБА_2.

Неповнолітня ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 (а.с.5), але мешкає разом із позивачкою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_9

Звертаючись до суду з позовом, позивач ОСОБА_2 посилалася на те, що неповнолітня дочка ОСОБА_5 проживає з нею та знаходиться на її утриманні, тому відповідач має надавати їй матеріальну допомогу на утримання дочки у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян щомісячно, починаючи стягнення з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повнолітнього віку.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст.ст. 180-183 СК України і виходив з того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 08 листопада 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дочки та з визначеним судом розміром аліментів, стягнутих з відповідача, з огляду на наступне.

Так, ст. 180 СК України покладає обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо обов'язку відповідача утримувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання дочки, суд першої інстанції врахував положення ч.1 ст. 182 СК України, згідно якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Аналогічне роз'яснення щодо обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз. 3 п. 17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість відповідачем сплачувати аліменти у визначеному розмірі, виходячи з матеріального стану відповідача та стану його здоров'я та матеріального стану дитини та стану її здоров'я.

Доводи апеляційної скарги про те, що докази, на які посилається суд у рішенні суду, а саме, копія свідоцтва про шлюб, копія свідоцтва про народження, довідка з Нова-Ком про реєстрацію позивача, є недопустимими доказами у розумінні ст. 59 ЦПК України, оскільки отримані з порушенням встановленого законом порядку, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду. Так, відповідачем не оспорюється факт його батьківства відносно неповнолітньої дитини, факт місця реєстрації дитини та факт укладання шлюбу з позивачем по справі.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що при визначенні розміру аліментів судом не взято до уваги його матеріальне становище, те, що з ним разом проживають непрацездатні батьки, які потребують матеріальної допомоги у зв'язку з хворобою, колегія суддів не бере до уваги, оскільки непрацездатні батьки отримують матеріальне забезпечення від держави і їх потреба у матеріальній допомозі у зв'язку з хворобою не доведена відповідачем належними та допустимими доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не з'ясував матеріальне становище позивача та потреби дитини у матеріальному забезпеченні з боку відповідача, та не взяв до уваги, що відповідач у добровільному порядку перерахував позивачу аліменти у розмірі 1000 грн. 06.12.2016 року, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд першої інстанції правильно врахував положення ч.1 ст. 182 СК України, саме, суд врахував стан здоров'я та матеріальне становище неповнолітньої дитини та платника аліментів - відповідача по справі.

Факт перерахування відповідачем позивачу грошових коштів 06.12.2016 року не є підставою для зміни періоду початку стягнення аліментів.

Вирішуючи спір суд першої інстанції у повному обсязі встановив обставини справи, права та обв'язки сторін та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову. Рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим судом обставинам по справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 -315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти дня з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

Л.В. Митрофанова