11.01.2017 Справа № 756/5711/16-ц
Унікальний №756/5711/16-ц
Провадження №2-з/756/18/17
У Х В А Л А

11 січня 2017 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Тітова М.Ю.

при секретарі Івановій І.О.

розглянувши заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним, стягнення пені за неналежне виконання умов договору та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 02 червня 2016 року відкрито провадження у справі.

10 січня 2017 року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на нерухоме майно відповідача, що перебуває у на праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме йому при поділі об'єкта нерухомого майна (квартири) за адресою: 03164, АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви позивач посилається на те, що відповідач у добровільному порядку не виконує свої зобов'язання по погашенню майнової заборгованості. Заявник вказує, що на даний час відповідач перебуває в скрутному матеріальному становищі, а тому має можливість продати належне йому рухоме та нерухоме майно, що, в свою чергу, зробить неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, вважаю, що заява позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»)

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як убачається з позовної заяви, позивач просить визнати факт, що усний правочин з виробництва і реалізації пиломатеріалів від 26 вересня 2012 року є дійсним, визнати позивача добросовісним набувачем права власності на дошки для підлоги за усним право чином від 26 вересня 2012 року, стягнути з відповідача на користь позивача пеню за неналежне виконання умов усного правочину у розмірі 9615 доларів США та зобов'язати відповідача до примусового виконання обов'язку в натурі.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач не посилається на обставини, що б свідчили про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. До того ж, позивачем не долучено до заяви доказів перебування у власності відповідача нерухомого майна, арешт на яке він просить накласти.

За таких обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

З викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживачів та стягнення грошових коштів.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов