Справа № 463/3127/16-ц
Провадження № 2/463/331/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючогосудді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участю представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4

відповідача ОСОБА_5

представника відповідача ОСОБА_6

представника відповідача ВМР ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_9 міської ради про усунення перешкод, суд, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном, який в подальшому уточнив. Остаточно просив зобовязати відповідача ОСОБА_5 не чинити йому перешкод у користуванні будинком №105 по вул.Галицькій у м.Львів-Винники, а також демонтувати браму, яка закриває заїзд до його будинку.

Позовні вимоги мотивує тим, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_9 народних депутатів Червоноармійської ради народних депутатів №190 від 22.08.1991 року йому надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку по вул.Галицькій, 105 у м.Львів-Винники. Рішенням ОСОБА_9 міської ОСОБА_9 №438 від 21.12.2004 року рішення №190 в частині надання дозволу на будівництво скасовано. Вказане рішення №438 вважає незаконним та таким, що порушує його права. На земельній ділянці, що за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники, позивачем збудовано житловий будинок, який не здано в експлуатацію, так як відповідач ОСОБА_5 чинить перешкоди у доступі до будинку шляхом встановлення огорожі. А тому позивач звернувся до суду з відповідним позовом, який просить задоволити.

Представники позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали. Додатково пояснили, що перешкоди у користуванні майном полягають у незаконному скасуванні рішення №190.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав його необґрунтованості та безпідставності. Відповідач додатково пояснив, що перешкод позивачу не чинить, так як останній самочинно, без будь-яких дозволів здійснив забудову земельної ділянки. Встановленою огорожею відмежував належне йому на законних підставах майно.

Представник відповідача ВМР в судовому засіданні проти позову заперечив. Пояснив, що дійсно рішенням №190 позивачу ОСОБА_8 було передано у безстрокове користування земельну ділянку за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники, для будівництва індивідуального житлового будинку. Однак у звязку з невиконанням позивачем вимог пункту 3 рішення №190 (зокрема щодо 1-місячного терміну на виготовлення проекту на будівництво житлового будинку та його погодження; укладення, посвідчення та реєстрації договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва; отримання дозволу на право закладки фундаменту та будівництва житлового будинку протягом 3 років з часу нотаріального посвідчення договору та здати в експлуатацію), останнє в частині надання позивачу земельної ділянки було скасовано, відтак будівництво на спірній земельній ділянці проведено позивачем самочинно без попереднього виготовлення та погодження проектної документації. А тому покликання позивача на чинення відповідачем ОСОБА_5 перешкод у користуванні належним йому майном є хибним.

Приведений до присяги та допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснила, що є дружиною позивача ОСОБА_8 У зв'язку із чиненням відповідем ОСОБА_5 перешкод вона із чоловіком немає доступу до їхнього будинку, що за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники.

Заслухавши пояснення учасників процесу та покази свідка, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, матеріали цивільної справи №2/463/903/15 та інвентаризаційної справи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215ЦПК України, суд вважає, що в позові слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету ОСОБА_9 народних депутатів Червоноармійської ради народних депутатів №190 від 22.08.1991 року вирішено надати ОСОБА_8 у безстрокове користування земельну ділянку площею 1000,0 кв.м., що за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники, для будівництва індивідуального житлового будинку площею 80,00 кв.м., шляхом вилучення її із землекористування ОСОБА_11 (а.с.5). Вказане рішення було прийнято на підставі власноручно написаної бабцею позивача ОСОБА_11, заяви про надання дозволу на будівництво ОСОБА_8 на присадибній ділянці житлового будинку та виділення для цього земельної ділянки в розмірі 0,10 га. (а.с.60).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_9 міської ОСОБА_9 №438 від 21.12.2004 року «Про внесення змін в рішення виконавчого комітету ОСОБА_9 міської ОСОБА_9 №190 від 22.08.1991 року «Про дозвіл на будівництво на земельній ділянці будинку №105 по вул.Галицькій у м.Винники», за заявою гр. ОСОБА_12, пункт 1 рішення №190 про надання дозволу на будівництво відмінено, як таке, що суперечить чинному законодавству. Зобов'язано гр.ОСОБА_8 погодити дозвіл на вилучення земельної ділянки у співвласника земельної ділянки - гр.ОСОБА_12, яка являється ним виходячи з договору дарування 1/4 частини будинку від 21.09.1961 року (а.с.6).

Статтею 375 ЦК України закріплено право власника на забудову земельної земельної ділянки, тим самим визначено загальні засади реалізації права на забудову. Так, ч.ч.1-2 передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно.

З наведеного суд приходить до висновку, що реалізувати своє субєктивне право на забудову земельної ділянки має право лише її власник, тобто особа з трьома правомочностями, шляхом виконання комплексу юридично значимих дій.

Як вбачається зі змісту рішення №190, таким позивачу лише надано у безстрокове користування земельну діляну для будівництва житлового будинку та розяснено порядок і часові межі вчинення відповідних юридично значимих дій необхідних для початку будівництва. Однак права користування на таку позивач ОСОБА_8 не набув, оскільки відповідного договору не уклав та не зареєстрував.

Як встановлено судом вимог рішення №190 щодо 1-місячного терміну на виготовлення проекту на будівництво житлового будинку та його погодження; укладення, посвідчення та реєстрації договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для індивідуального житлового будівництва; отримання дозволу на право закладки фундаменту та будівництва житлового будинку протягом 3 років з часу нотаріального посвідчення договору та здати в експлуатацію, позивачем ОСОБА_8 не виконано.

Долучена до матеріалів справи заява-договір №В-72 позивача ОСОБА_8 від 18.12.2002 року на виготовлення технічної документації на земельну ділянку (а.с.82) свідчить лише про наміри позивача, однак не про їх реалізацію. Крім того, такі висловлено поза часовими межами встановленими в рішенні №190. Проект на будівництво ні виготовлений, ні погоджений не був.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У звязку з тим, що позивачем було здійснено будівництво на земельній ділянці, відведеній для цієї мети, однак без відповідного документа, який дає право виконувати відповідні роботи та належним чином затвердженого проекту на будівництво, суд приходить до висновку, що здійснене позивачем житлове будівництво за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники, є самочинним та у відповідності до положень ч.2 ст.376 ЦК України позивач не набув на нього право власності.

Як вбачається з технічного плану земельної ділянки, наданої позивачу ОСОБА_8 згідно рішення №190, на якій знаходиться спірне самочинне нерухоме майно, така знаходиться в межах належного на праві власності відповідачу ОСОБА_5 землеволодіння та відділена з одного боку садом, а з іншого двором будинковолодіння відповідача ОСОБА_5 (а.с.45).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є власником цегляного житлового будинку, позначеного на плані літерою А-1 з усіма господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: вул.Галицька, 105 у м.Львів-Винники, та розміщеного на земельній ділянці площею 1400,00 кв.м., що підтверджується долученими до матеріалів справи договором купівлі продажу від 21.06.2006 року, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11163126 від 07.07.2006 року та копією технічного паспорту (а.с.42-48)

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 07.05.2015 року у справі №2/463/903/15 задоволено позов ОСОБА_5. Визнано ОСОБА_8 таким, що підлягає зняттю з реєстрації за адресою: м.Винники, вул.Галицька, №105.

Статтею 391 ЦК України закріплено такий спосіб захисту права власності від порушень, не повязаних з позбавленням володіння, як право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Мова йде про можливість подання так званого «негаторного позову», позивачем в якому може бути лише власник або законний (титульний) володілець речі.

Зважаючи на те, що позивачем ОСОБА_8 здійснено самочинне будівництво житлового будинку на непризначеній для цього, на сьогоднішній день згідно рішення №438, земельній ділянці, то суд приходить до висновку, що в такого відсутні будь-які правові підстави для звернення до суду в порядку ст.391 ЦК України з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, права на яке в нього відсутні. А тому в задоволенні позову відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 61, 212-214 ЦПК України,ст.15,16,391 ЦК України суд, -

вирішив:

В позові відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.