Справа № 236/230/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Біланової Н.В.,

за участю секретаря - Снігирьовій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лиман за відсутністю сторін заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та гарантія" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

02 лютого 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Довіра та гарантія" звернулося до Краснолиманського міського суду Донецької області із заявою про заміну стягувача у викоанвчому провадженні за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Петровського районного суду м.Донецька від 09.11.2009 року по справі № 2-1868/2009, обґрунтувавши свої вимоги наступним.

09 листопада 2009 року Петровським районним судом міста Донецька було ухвалене рішення у справі за позовом ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 2239714,66 гривень, судового збору в розмірі 1700,00 гривень та витрат на інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 30,00 гривень, а всього 2241444,66 гривень.

17 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль» та Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/11-175/0362 від 06.07.2007 року, укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 перейшло до ПАТ «Вектор Банк».

Також, 17 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» був укладений договір відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/11-175/0362 від 06.07.2007 року, укладеним між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Тому представник заявника просить замінити стягувача у виконавчому провадженні, а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» у справі № 2-1868/2009.

Представник заявника, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з»явився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просив справу розглянути без його участі ( а.с. 39-40).

Заінтересована особа представник ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, однак надав суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог заявника та просив справу розглянути без його участі (а.с.41, 42-44).

Заінтересована особа ОСОБА_2,будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с. 45), в судове засідання не з»явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про розгляд справи без його участі суду не надав.

Згідно за ч.2 ст.378 ЦПК України неявка заявника та заінтересованих осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи суд доходить до висновку, що дана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником. Виходячи з цих норм, зокрема пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передачі кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Тобто, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження».

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що сторона виконавчого провадження (стягував або боржник) у разі її вибуття мже бути замінена її правонаступником у випадку переходу прав та обов»язків від право попередника до іншої особи (правонаступника), що раніше не брала участі у виконавчому провадженні, і така заміна можлива на всіх стадіях виконавчого провадження з моменту відкриття виконавчого провадження і до його закінчення.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Статтею 59 ЦПК визначено правило допустимості доказів: обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так заявник на підтвердження наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» надав суду рішення Петровського районного суду м. Донецька від 09 листопада 2009 року, роздруковане з єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до якого стягнута заборгованість з особи на користь ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» за кредитним договором № 014/11-175/0362 від 06.07.2007року (а.с. 5-6). Однак дане рішення суду є не допустимим доказом на підтвердження заборгованості ОСОБА_2 по кредитному договору, оскільки дане рішення не підписано суддею, не містить відомостей щодо набрання рішенням законної сили та взагалі не містить прізвища, імя та по-батькові відповідача, що позбавляє суд можливості зробити висновок щодо того, з кого підлягає стягненню сума грошових коштів.

Тобто відомостей щодо наявності заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» суду не надано.

Також, представник заявника на вимогу суду не надав доказів того, що було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Петровського районного суду м.Донецька від 09.11.2009 року по справі № 2-1868/2009, посилаючись на те, що заявник не є стороною виконавчого провадження, а тому не може ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження та надати суду постанову про відкриття такого. Однак доказів тому, а саме відмови Петровського районного відділу Державної виконавчої служби м. Донецька Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо надання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» копії постанови про відкриття виконавчого провадження у зазначеній справі, заявником не надано.

Приймаючи до уваги ті обставини, що суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу права вимоги ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» за договором про відступлення права вимоги № 114/21, від 17 червня 2016 року ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» саме відносно ОСОБА_2, а також доказів щодо відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Петровського районного суду м.Донецька від 09.11.2009 року по справі № 2-1868/2009, оскільки саме з цього моменту можлива заміна стягувача по виконанню рішення, суд приходить до висновку, що дана заява про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 512, 514 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 58, 59,378 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну стягувача у виконавчому провадженні - відмовити в зв»язку з відсутністю підстав.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання її копії.

Головуючий суддя -