Категорія 57Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої : Копаничук С.Г.

Суддів: Медвецького С.К. ,Марчук В.С.

при секретарі: Агєєвій Г. В.

за участю представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів за договорами банківських вкладів за апеляційними скаргами ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду від 16.11.2016 року ,-

В с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення коштів за договорами банківських вкладів ,що складаються з здійснених нею внесків з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 01.04.2014 року по 01.04.2016 року. Вимоги мотивувала тим, що 26 липня 2012 року між нею й ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського вкладу№SAMDN9764 («Стандарт пенсіонерам,12 міс.»), за умовами якого вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 290 520 грн. на строк до 26 липня 2013 року зі ставкою 17,5 % річних та умовою автоматичної пролонгації.

Крім того, 10 липня 2013 року нею укладено з відповідачем договір банківського вкладу №SAMDNFF74 ( «Стандарт на 12 міс.») у гривнях , за умовами якого вона передала відповідачу грошові кошти в розмірі 270 000 грн .на строк до 10 липня 2014 року зі ставкою 18 % річних та умовою автоматичної пролонгації.

Внесення нею коштів підтверджується квитанціями та оригіналами зазначених договорів. Оскільки відповідач умови договорів не виконує, з квітня 2014 року відсотки за вкладами не нараховує, на її вимогу кошти не повертає, посилаючись на окупацію території півострову Крим ,де нею вносились кошти, тобто, в односторонньому порядку відмовився від договорів ,просила позов задовольнити і стягнути з відповідача :

за договором від 26.07.2012 року - 290 520 грн. вкладу,101 682 грн. відсотків за користування ,184 309,49 грн. інфляційних нарахувань,17 685,4 грн. -3% річних ,а всього -594 196 грн.

за договором від 10.07.2013 року -270 000 грн. вкладу, 97 200 грн. відсотків за користування ,171 453,01 грн. інфляційних нарахувань,16 443 грн. -3% річних ,а всього -555 096,02 грн.

Рішенням Вінницького міського суду від 16.11.2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_4 борг за депозитним вкладом від 26.07.2012 року в сумі 596 196,46 грн .,з яких 290 520 грн. сума внеску,101 682 грн. - борг за процентами,184 309,05 грн. інфляційні втрати ,17 685,41 грн .- 3% річних. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить зазначене рішення суду скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Зазначило, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та міста Севастополя,а суд безпідставно до даних правовідносин не застосував ч. 3 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України»

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 також просить зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати через порушення судом норм матеріального і процесуального права ,а по справі ухвалити в цій частині нове рішення, яким її вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі , перевіривши матеріали справи ,рішення суду та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині договору банківського вкладу від 26.07.2012 року, суд першої інстанції виходив з того, що укладення позивачкою цього договору в письмовому вигляді та внесення нею коштів підтверджено належними письмовими доказами : договором банківського вкладу квитанцією про внесення коштів на депозитний рахунок ,що містить усі необхідні реквізити , підпис відповідальної особи банку ,відбиток печатки ,а тому дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у цій частині .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині банківського вкладу від 10.07.2013 року суд виходив з того ,що внесення ОСОБА_4 за цим договором коштів на рахунок банку не підтверджено належними доказами, зокрема, надана на підтвердження внесення коштів квитанція від 10.07.2013 року оформлена з порушенням нормативних актів в сфері банківської діяльності ,не містить електронний підпис працівника банку та відсутній відбиток печатки(штампа).В зв'язку з цим суд ,взявши до уваги правову позицію Верховного суду України, викладену у постанові від 29.10.2014 року по справі №6-118цс 14, дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення коштів за вказаним договором.

З таким висновком можна погодитись ,виходячи з наступного.

Правовідносини за договором банківського вкладу регулюються ст..ст.1058,1059 ЦК України

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України від 7 грудня 2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Як зазначено в правовому висновку Верховного Суду України ( справа №6-997цс2016 від 21.09.2016 року ) щодо застосування норм права в подібних правовідносинах ,письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: -

- найменування банку, який здійснив касову операцію,

-дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також

-підпис працівника банку, який прийняв готівку, та

- відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

З матеріалів справи вбачається, що укладення ОСОБА_4 договору банківського вкладу 26.07.2012 року в письмовому вигляді та внесення нею коштів підтверджується належними письмовими доказами : оригіналом договору банківського вкладу (а.с.8), належним чином оформленою квитанцією №2 від цієї дати про внесення нею коштів в сумі 290 520 грн. на депозитний рахунок банку ,що містить усі необхідні реквізити - найменування банку, дату здійснення операції, підпис працівника банку, що прийняв готівку та електронний підпис працівника банку, засвідчений САБ. У своїх відповідях на звернення позивачки , що є в матеріалах справи, ПАТ КБ «Приватбанк» на відсутність договірних відносин з позивачкою не посилалося, а лише вказувало на припинення діяльності відповідних відокремлених підрозділів банку у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим. З врахуванням викладеного колегія суддів вважає, що висновок суду про належне підтвердження позивачкою факту укладення у письмовій формі договору банківського вкладу та необхідності задоволення позовних вимог у вказаному розмірі в зв'язку з невиконанням банком своїх обов'язків, є обґрунтованим ,а тому доводи апеляційної скарги банку проти такого висновку, є безпідставними.

Разом з тим, встановивши , що на підтвердження укладення у письмовій формі договору банківського вкладу позивачка ,крім підписаного договору банківського вкладу від 10.07.2013 року , надала інший документ - квитанцію, що не містить необхідних реквізитів - відбитку печатки або електронного підпису працівника банку, що прийняв грошові кошти, суд також обгрунтовано дійшов висновку про відсутність допустимих доказів реальності укладення договору банківського вкладу у письмовій формі , відтак правильно відмовив у задоволенні позовних вимог за вказаним договором.

Тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 також не заслуговують на увагу.

Суд вірно встановив обставини справи ,належним чином перевірив їх доказами, які оцінив в порядку ст.212 ЦПК України ,правильно визначив спірні правовідносини та норми права, що їх регулюють та дійшов обґрунтованих висновків ,як в частині наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог ,так і наявності підстав для часткової відмови у них.

Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» щодо відсутності підстав для задоволення позову в частині відсутності можливості сплати коштів з причин того, що активи банку на території Автономної республіки Крим були захоплені Російською Федерацією в зв'язку з окупацією ,не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. За змістом ст. 4 ЦК України основу цивільного законодавства України становить Конституція України, актами цивільного законодавства є ЦК України та інші закони України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України.

Договір банківського вкладу укладався на території Автономної республіки Крим у липні 2012 року відокремленим підрозділом ПАТ КБ «Приватбанк». Останній не є окремою юридичною особою та діяв від імені юридичної особи ПАТ КБ «Приватбанк»,що зареєстрована в м. Дніпропетровськ.

Припинення діяльності відокремлених структурних підрозділів банку не може бути підставою для звільнення в цілому ПАТ КБ «Приватбанк» від виконання зобов'язань , визначених договорами.

Доводи скарги про невірне обрахування та стягнення відсотків за вкладом безпідставне, виходячи з наступного .

Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом.

При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором.

В зв'язку з тим, що договір припинив свою дію не внаслідок закінчення строку його дії , а внаслідок односторонньої відмови банку від виконання за ним своїх зобов'язань ,суд вірно стягнув передбачений договором розмір процентів з часу порушення банком зобов'язань .

Інші доводи апеляційної скарги також правильні висновки суду не спростовують .

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення відповідає матеріалам справи ,вимогам закону, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приватбанк» та апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду від 16.11.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом