Справа № 749/1304/16-ц
Номер провадження 2-о/749/6/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2017 р. . м. Сновськ

Щорський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Шаповал З.О.

за участю секретаря Мирошниченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сновськ справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи територіальна громада с. Жовідь в особі Жовідської сільської ради, Щорського району Чернігівської області, Сновський відділ ДРАЦС про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, мотивуючи вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла бабуся заявника - ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати заявника ОСОБА_3, яка була рідною дочкою ОСОБА_2.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина не земельну ділянку, однак заявник не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки свідоцтво про народження матері не збереглося, оскільки остання народилася під час війни.

У судовому засіданні заявник та її представник відсутні, відповідно до матеріалів справи просять справу розглянути у їх відсутності.

Представник заінтересованої особи Жовідської сільської ради, Щорського району Чернігівської області у судовому засіданні відсутній, відповідно до довідки сільської ради №227 від 08.12.2016 року встановлено, що сільська рада не заперечує проти заявлених вимог ОСОБА_1

Представник Сновського відділу ДРАЦС у судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву відповідно до якої зазначений відділ не заперечує проти заявлених вимог ОСОБА_1 та просить справу розглянути без участі представника відділу.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

Відповідно до ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась заявниця, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 19 січня 1973 року (а.с.11) та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 26 березня 2004 року, відповідно до якого заявниця змінила прізвище з ОСОБА_1 на ОСОБА_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 19 січня 1973 року (а.с.11) встановлено, що матір?ю заявниці - ОСОБА_1 є ОСОБА_3, яка відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_3 від 04 жовтня 1959 року внаслідок реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_5 змінила своє прізвище з ОСОБА_2 на ОСОБА_2

В своїй заяві заявник вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_2, яка згідно тверджень заявника є її бабусею.

Однак зазначене не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 січня 2000 року встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_6, зазначене також підтверджується записом з акта про смерть.

В силу положень статей 235, 256 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 1 п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 « Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення », суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Разом з тим, ч. 2 п. 7 вищевказаної постанови передбачено, що суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини з дня набрання ними чинності.

Як зазначено в пункті 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року N 1-рп/99 у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативних актів, за частиною першою статті 58 Конституції України дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У відповідності до положень ст.ст. 529-530 ЦК УРСР 1963 року, в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, тобто на 30 жовтня 1999 року - на час смерті ОСОБА_7 ), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Згідно тверджень позивача ОСОБА_3 є донькою померлої ОСОБА_2, зазначене також підтверджується довідкою Жовідської сільської ради Щорського району Чернігівської області від 12.12.2016 року №209 (а.с.13), однак згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 08.02.2016 року (а.с.7) встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року у віці 60 років.

З наведеного вбачається, що станом на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 (часу відкриття спадщини) її дочка ОСОБА_3 була ще жива, а тому заявниця не є спадкоємцем за законом після смерті своєї бабусі.

З роз'яснень, які містяться в п. п. 1 - 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, законами України від 2 вересня 1993 року N 3425-XII "Про нотаріат", від 23 червня 2005 року N 2709-IV "Про міжнародне приватне право", іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Згідно з правилами статті 1220 ЦК та статті 249 ЦПК часом відкриття спадщини слід вважати день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, виданому відповідним державним органом реєстрації актів цивільного стану.

Таким чином, враховуючи те, що заявник, як вона стверджує, як онука спадкодавця, відповідно до положень ст. ст. 529-530 ЦК УРСР 1963 року, не входить до числа спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_2, оскільки на момент смерті останньої була жива донька та мати заявниці в одній особі - ОСОБА_3, встановлення зазначеного факту родинних відносин з померлим не породжує для заявника права на спадкування після смерті ОСОБА_2, а тому цей факт не має для неї юридичного значення, а тому в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись, ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи територіальна громада с. Жовідь в особі Жовідської сільської ради, Щорського району Чернігівської області, Сновський відділ ДРАЦС про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Чернігівської області через суд, який постановив рішення.

Суддя З.О. Шаповал