Єдиний унікальний номер 235/5646/16-ц Номер провадження 22-ц/775/89/2017
Головуючий у 1 інстанції: Данилів С.В. Єдиний унікальний номер 235/5646/16-ц
Доповідач: Новікова Г.В. Номер провадження 22-ц/775/89/2017
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Кішкіної І.В., Азевича В.Б.

при секретарі: Марченко Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Національного банку України, ОСОБА_3 про встановлення суми заборгованості та стягнення банківського вкладу та процентів, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом. Посилався на те, що з метою розміщення строкового вкладу на умовах депозитного продукту між ним та відповідачем ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено декілька договорів, а саме:

25.04.2012 року договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №31, номер платіжної картки 6763…8588, згідно виписки на 31.103.2015 року залишок на рахунку 48271,21 грн.;

30.12.2013 року було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» №713149/2013 (в доларах США), строком до 30.01.2015 року, з виплатою процентів по закінченні строку дії вкладу за ставкою 10,25% річних. Внесок на суму 2000 доларів США було зараховано на рахунок НОМЕР_1, а виплати проводилися на поточний додатково відкритий рахунок НОМЕР_2. На рахунку НОМЕР_2 були власні кошти позивача у сумі 6146,09 доларів США, але відкритий він був на підставі договору №492042/2012 від 21.12.2012 року. Цей залишок не було повернуто;

28.10.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» №857729/2014 (в національній валюті України), на суму внеску 150000 грн. під 14% річних, на 3 місяці до 28.01.2015 року, рахунок вкладу депозиту НОМЕР_3, рахунок для виплат НОМЕР_4 (пізніше змінений на НОМЕР_5). На вказаному рахунку НОМЕР_4 був залишок 438,38 грн., але відкритий він був на підставі додаткового договору НОМЕР_4 від 12.07.2012 року. Зазначений залишок за його розрахунком було повернуто в гарантованій сумі Фондом;

13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 (в доларах США), на суму внеску 130000 доларів США, під 5,25% річних, на 3 місяці до 13.02.2015 року, рахунок вкладу депозиту НОМЕР_6, рахунок для виплат НОМЕР_2.

Умови частини договорів до сьогодні банком в повному обсязі не виконані, НБУ в цей час визнає банк проблемним, дозволяє приймати депозити від фізичних осіб, не оприлюднивши офіційно проблемність банку та своє рішення, а потім зовсім визнає банк неплатоспроможнім та вводить своє керівництво у вигляді Фонду гарантування складів фізичних осіб, під керівництвом якого припиняється повернення вкладів та починається ліквідація.

Враховуючи обмеження встановленні правлінням НБУ, починаючи з 03.10.2014 року і час коли він був змушений відкрити вказані вище депозитні рахунки - 28.10.2014 та 13.11.2014 року, то відповідальність у банку та НБУ виникає солідарна, так як Банк заздалегідь знаючи про обмеження НБУ уклав з ним договори банківського вкладу, прийняв кошти на депозит, прийняв обов'язок в строки встановлені договорами повернути йому внесок з процентами, розуміючи, що враховуючи вказані обмеження не зможе виконати вказаний обов'язок, а НБУ зі свого боку в супереч вимогам Закону України від 20.05.1999 №679-XIV «Про Національний банк України» та ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» допускає з боку Банку вчинення таких дій, повністю ігноруючи чинне законодавство України, а саме, ст. 41 Конституції України, яка гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яка гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом.

20.03.2015 року згідно рішення №63 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) розпочато ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк».

03.04.2015 року в рамках відшкодування Фондом його вкладів в цьому банку йому було виплачено гарантовану Фондом суму 200000 грн..

Для припинення дії вищевказаних депозитних договорів та повернення суми депозитного вкладу із нарахованими процентами позивач звертався до тимчасової адміністрації, яка діяла на момент звернення, та до відділення №122 ПАТ «ВіЕйБІ Банку» в місті Дніпропетровську, якому делеговані права давати відповіді та проводити розрахунки з кредиторами банку з Донецької області. Звернення та заяви від 13.02.2015 року, 24.02.2015 року, 30.03.2015 року. Тобто, для припинення дії депозитних договорів він звернувся завчасно із письмовими заявами-вимогами, в яких просив (вже по закінченні строку дії депозитних договорів) повернути суму вкладу депозитного договору разом із нарахованими процентами згідно умов договору. Особисто з`являвся до банку, де було відмовлено у видачі сум депозитів разом із нарахованими процентами.

Таким чином, Банк не виконав своїх зобов`язань за договорами, кошти не повернув.

Оскільки кожна зі сторін грошового зобов'язання повинна повернути другій стороні в натурі все, що вона отримала на виконання цього правочину (зобов'язання) необхідно стягнути з відповідачів на його користь як вкладника неповернутий вклад та проценти за договорами до моменту припинення їх дії. Загалом сума заборгованості з урахуванням суми інфляції 3163658,70грн..

Крім того, відповідно до вимог та положень ч. 5 ст. 10, ст. 21 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» його права як споживача фінансових послуг були порушені з боку відповідачів, тому він має право на судовий захист своїх матеріальних та моральних прав та відшкодування спричиненої моральної (нематеріальної) шкоди і на виплату штрафу - 3% за кожен день затримки. Загальна сума штрафу 5944822,25грн.

Розмір заподіяної йому моральної (немайнової) шкоди позивач оцінював у розмірі 5000000грн. При визначенні заподіяної мені моральної шкоди і її розміру він ґрунтувалися на положеннях Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнового) шкоди», на чому засновують свої рішення і суди України, а саме те, що ця сума, яку він вказав співпадає з розміром основних вимог, і за його думкою саме цей розмір зможе покрити та відшкодувати мої моральні страждання.

На підставі вищезазначеного, позивач просив суд стягнути солідарно з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», Національного банку України заборгованість за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» №713149/2013 (в доларах США) від 30.12.2013 року, укладений строком до 30.01.2015 року у сумі 11919,77грн.; за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 (в доларах США), за договором банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» №713149/2013 (в доларах США), від 30.12.2013 року укладений строком до 30.01.2015 року штраф у виді пені за прострочення виконання послуги у розмірі 3% в день на час постановлення рішення у сумі 53959,64грн; заборгованість за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 (в доларах США), під 5,25% річних, на 3 місяці до 13.02.2015 року, у вигляді залишку вкладу з відсотками згідно умов договору в гривні України за курсом НБУ на час ухвалення рішення у сумі 295 8655,93грн; за договором від 13.11.2014 року договір банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 (в доларах США), за договором банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 (в доларах США), під 5,25% річних, на 3 місяці до 13.02.2015року, штраф у виді пені за прострочення виконання послуги у розмірі 3% в день на час ухвалення рішення становить 5890862,61 грн.; заборгованість за договором від 25.04.2012року про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи №31 з урахуванням індексу інфляції на час подання позову 56332,50грн.; заборгованість за рахунком НОМЕР_2 у вигляді залишку вкладу в гривні України за курсом НБУ на час ухвалення рішення, що на час подання позову становить 136750,50грн.; моральну шкоду у сумі 5 000000грн.,

та всі судові витрати у сумі 5883,47грн..

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 12 жовтня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб закрито.

Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог до Національного банку України закрито.

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1- ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі. ОСОБА_1,укладаючи договори банківських внесків покладався на належне виконання своїх обов'язків банком. Жодний з відповідачів не виконав належним чином своїх зобов'язань перед позивачем. Так,договори банківських внесків укладені під час коли НБУ вже підозрювало банк в махінаціях з фінансами,однак не припинило укладання договорів депозиту. Залишок вкладів позивач повинен чекати в четвертій черзі кредиторів банку.

Судом першої інстанції порушені ст.4 ЦК України, ст.ст. 15,16 ЦК України, не враховані положення ст..13 ЦК України. Всупереч вимогам ст. 8 ЦПК України суд не застосував норми матеріального права, які повинні бути застосовані, що призвело до прийняття незаконного рішення.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується телефонограмою, отриманою сторонами (а.с.240) та рекомендованим повідомлення про вручення повісток ОСОБА_1 так його представникові-Смаль О.П., Національному банку України , ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Відповідно до ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність осіб, які не з'явилися до суду, оскільки вони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи і від них не надійшло письмове клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин.

Апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь позивача депозитного вкладу, відсотків за користування депозитом, суд першої інстанції виходив із того, що під час дії тимчасової адміністрації задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банком не здійснюється.

Висновок суду підтверджується встановленими обставинами.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 листопада 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (скорочене офіційне найменування - ПАТ «ВіЕйБі Банк») укладено договір банківського вкладу «НВУ» №861194/2014 про розміщення початкового вкладу в 130000 дол. США з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу строком до 13 лютого 2015 року.

28 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір банківського вкладу «НВУ» про розміщення строкового вкладу на умовах депозитного продукту в національній валюті з сумою початкового вкладу в 150000 грн. строком на три місяці з щомісячною виплатою процентів до 28 січня 2015 року.

30 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладено договір строкового банківського вкладу «Швейцарський »Постійний» «Тридцятимісячний» про розміщення початкового вкладу в 2000 дол. США з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу строком на 13 місяців до 30 січня 2015 року.

25 квітня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи, відповідно до умов якого банк відкрив поточний рахунок на ім'я держателя НОМЕР_7у гривнях та видано держателю міжнародну платіжну картку Maestro AC BASE NO PERS.

ОСОБА_1 неодноразово звертався до ПАТ «ВіЕйБі Банк» з письмовими запитами та заявами щодо надання інформації по його вкладах та з приводу повернення вкладів з відсотками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року №733 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатожоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 листопада 2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» відповідно до якого з 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

24 листопада 2014 року рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №128 призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року.

26.03.2015 року було розміщено оголошення про початок прийому кредиторських вимог та початок виплати коштів вкладникам банку.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 213 від 22.02.2016 року продовжено строки здійснення процедури ліквідації публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до 19.03.2018 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з ч. 5 п. 1 ст. 36 зазначеного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку, нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

За змістом ч. 6 ст. 36 Закону обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом у розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами 200 000 грн., встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

03.04.2015 року Фондом відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивачу було виплачено суму банківського вкладу в розмірі 200000 грн., що не оспорюється позивачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 вказаного Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду щодо ліквідації банку, зокрема, припиняються всі повноваження органів управління банку та органів контролю, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав, припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку.

Таким чином, з моменту запровадження у ПАТ «ВіЕйБі Банк» тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задоволення вимог вкладників та інших кредиторів ПАТ «ВіЕйБі Банк» здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про банки та банківську діяльність в Україні» та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

За встановлених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило здійснення операцій по перерахуванню грошових коштів позивача залучених банком на умовах договору й відповідно після прийняття Національним банком України рішення про запровадження у банку тимчасової адміністрації й призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону.

Доводи скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Красноармійського міськрайонного суду від 24 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Судді: