Справа № 155/384/16-ц Провадження № 22-ц/773/46/17 Головуючий у 1 інстанції: Адамчук Г.М.
Категорія: 5 Доповідач: Карпук А. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Стрільчука В.А., Здрилюк О.І.,

секретарі Кирилюк О.О.

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що він є власником 6/8 часток житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_3 також володіє 1/4 часткою спірного майна. Відповідач перешкоджає позивачу у доступі в будинок, між ними виникають спори про порядок користування та володіння житловим будинком. Враховуючи вищенаведене, просить поділити житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в натурі між власниками і виділити позивачу у власності 6/8 частин цього нерухомого майна.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року позов задоволено.

Постановлено провести розподіл будинковолодіння АДРЕСА_1, виділивши ОСОБА_1 77/100 (6/8) частки даного будинковолодіння, а саме:

Запроектоване приміщення 1-1 загальною площею 7,2 кв.м., підсобною 7,2 кв.м., 1-6 загальною площею 6,8 кв.м., підсобною 6,8 кв.м., 1-7 загальною площею 11,9 кв.м., житловою 11,9 кв.м., 1-6 загальною площею 27,3 кв.м., житловою 27,3 кв.м., 1-4 загальною площею 17,6 кв.м., житловою 17.6 кв.м., що складає разом 63,6 загальної площі, 6,8 підсобної та 56,8 житлової;

літню кухню (Б-1) вартістю 24800,00 гривень, тамбур (б) вартістю 6124,00 гривень, ? частину гаража-хліва (В-1) (ліва частина) вартістю 3731,50 гривень, хлів (в1) вартістю 1825,00 гривень, погріб з шийкою (Г) вартістю 5376,00 гривень, жомову яму вартістю 1232 гривень, всього вартістю 133742,11 гривень.

Виділити ОСОБА_3 23/100 (2/8) вищевказаного будинковолодіння, а саме запроектоване приміщення 1-1 загальною площею 4,1 кв.м., підсобною 4,1 кв.м., запроектоване приміщення 1-2 загальною площею 7,0 кв.м., підсобною 7,0 кв.м., що складає разом 11,1 загальної площі та 11,1 підсобної,

1-3 загальною площею 14,7 кв.м., житлової 14,7 кв.м., ? частину гаража-хліва (В-1) (права частина) вартістю 3731,50 гривень, хлів (в) вартістю 1482 гривень, погріб з шийкою (Ж) вартістю 2725 гривень, всього в розмірі 38940,89 гривень.

В спільному користуванні залишити колодязь (Е) вартістю 7229 гривень.

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виконати наступні переобладнання і будівельні роботи по влаштуванню двох ізольованих квартир:

Двом співвласникам: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-3 і 1-6, 1-3 і 1-4; влаштувати цегляну перегородку товщиною 0.15 м в приміщення 1-1 таким чином, щоб утворилося запроектоване приміщення 1-1 з розмірами, як показано на плані; демонтувати піч в приміщенні 1-3; влаштувати автономні мережі електропостачання та опалення (газові парапетні котли);

Другому співвласнику ОСОБА_3 демонтувати перегородку між приміщеннями 1-1 і 1-2; влаштувати перегородку товщиною 0.10 м в приміщенні 1-1 із дверним прорізом таким чином, щоб утворилися запроектовані приміщення 1-1 та 1-2 з розмірами, як показано на платі; влаштувати дверний проріз із подвійними вхідними дверима в приміщення 1-1 та віконний проріз в приміщенні 1-2; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-1 і 1-3; переобладнати приміщення 1-2 в кухню.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 4229,86 гривень грошової компенсації.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1280 (одну тисячу двісті вісімдесят) гривень сплаченого судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 30.05.2013 року визнано право власності ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом на 5/8 часток житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, визнано право власності ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом на 1/8 частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1, визнано право власності ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом на 1/4 частку житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.4.5).

З договору дарування частки житлового будинку від 24 грудня 2013 року, який було посвідчено нотаріально та зареєстровано в реєстрі за №589 видно, що ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 5/8 часток житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 (а.с.14,15).

З Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2013 року №15300070 вбачається, що ОСОБА_1 належить вся земельна ділянка, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Всього частка вищевказаного будинковолодіння на праві особистої власності позивача ОСОБА_1 складає 6/8 частин, а відповідача ОСОБА_3 1/4 частина цього будинковолодіння.

Отже спірний будинок належить сторонам на праві спільної часткової власності (ч. 1 ст. 356 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Висновком судової будівельно-технічної експертизи № О-55 від 10.06.2016 року, проведеної у справі Горохівського районного суду № 2-900/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі, запропоновано один варіант розподілу будинковолодіння, за яким першому співвласнику виділяється 77/100 (6/8) частин, а другому - 23/100 (2/8) частини, визначено обсяг робіт по переплануванню та переобладнанню, які необхідно провести для влаштування двох ізольованих квартир. Також визначено розмір компенсації за відхилення від ідеальних часток (а. с. 51-61).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач як власник 6/8 частин спірного майна, яке перебуває у спільній частковій власності, має право на його поділ в натурі, а розподіл будинковолодіння з облаштуванням окремих ізольованих квартир є технічно можливим.

Однак такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 1 ст. 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Згідно з роз'ясненнями, даними у п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться за наявності дозволу на це виконавчого комітету місцевої ради (ст. 152 Житлового кодексу (далі - ЖК) України).

Відповідно до ст. 152 ЖК України (в редакції Закону від 12 лютого 2015 року № 191-VIII) виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

За змістом наведеної правової норми у випадку переобладнання та перепланування жилого будинку, що передбачає втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, необхідно отримання документів, що дають право на виконання таких робіт.

З покладеного в основу оскаржуваного рішення суду висновку судової будівельно-технічної експертизи № О-55 від 10.06.2016 року вбачається, що для влаштування двох ізольованих квартир необхідно влаштувати автономні мережі електропостачання та опалення, що не може проводитися без отримання документів, які дають право на виконання таких робіт.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі. Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника. Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування. Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» технічні умови - комплекс умов та вимог до інженерного забезпечення об'єкта будівництва, які повинні відповідати його розрахунковим параметрам, зокрема щодо водо-, тепло-, енерго- і газопостачання, каналізації, радіофікації, зовнішнього освітлення, відведення зливових вод, телефонізації, телекомунікації, диспетчеризації, пожежної та техногенної безпеки. Фізична чи юридична особа, яка має намір щодо забудови земельної ділянки, що перебуває в її власності або користуванні, має право на одержання технічних умов згідно із поданою нею заявою. Технічні умови надаються протягом 10 робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви. Технічні умови повинні відповідати законодавству, містити достовірну інформацію та обґрунтовані вимоги до об'єктів будівництва, а також відповідати намірам заявника щодо забудови земельної ділянки. У технічних умовах враховується, що місце приєднання інженерних мереж замовника до магістральних чи інших інженерних мереж розташовується на межі земельної ділянки замовника або за його згодою на території такої земельної ділянки. Склад, зміст, порядок надання технічних умов та порядок визначення вартості послуг з їх надання визначаються відповідними центральними органами виконавчої влади. Технічні умови є чинними до завершення будівництва об'єкта незалежно від зміни замовника. Зміни до технічних умов можуть вноситися тільки за згодою замовника. За рішенням замовника може бути передбачено застосування автономних систем інженерного забезпечення в установленому законодавством порядку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що поділ спірного будинку в натурі (при необхідності влаштування автономних інженерних мереж) можливий за умови отримання стороною (сторонами) у справі в установленому порядку технічних умов на влаштування автономних інженерних мереж. Суд не може перебрати на себе повноваження органів, які за законом зобов'язані надати замовнику вказану будівельну документацію, і прийняти рішення про поділ будинку на основі лише висновку експертизи.

На виконання вимог ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи апеляційним судом було запропоновано позивачу та його представнику отримати в уповноважених органів і подати суду вищевказану документацію та попереджено про наслідки вчинення або невчинення зазначених процесуальних дій, для чого розгляд справи відкладався. Однак ОСОБА_1 цього не зробив, тому відсутні підстави для поділу спірного будинку в натурі за запропонованим варіантом.

У зв'язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції дійсним обставинам справи та допущеними ним порушеннями вищенаведених норм матеріального права оскаржуване рішення слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України.

Дане рішення апеляційного суду не перешкоджає позивачу після отримання технічної документації, необхідної для обладнання у спірному будинку автономних мереж, повторно пред'явити до суду позов про його поділ.

За правилами ст. 88 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені нею витрати на оплату апеляційної скарги судовим збором в сумі 1408 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 13 жовтня 2016 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ житлового будинку в натурі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1408 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: