Справа № 573/209/17
Номер провадження 2/573/152/17
09 березня 2017 року м. Білопілля
Білопільський районний суд Сумської області у складі:
головуючого судді Кліщ О.В.
при секретарі Сітало Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Білопілля заочно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 господарства «Князівське», третя особа: Служба з державної реєстрації прав Білопільської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію речового права (оренди земельної ділянки),
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Представник відповідача ОСОБА_2 господарства «Князівське» до суду не з»явився, сповіщений належним чином про день, час та місце розгляду справи.
Третя особа Служба з державної реєстрації прав Білопільської міської ради свого представника у судове засідання не направила, від начальника ОСОБА_4 надійшло клопотання про розгляд справи без їх участі.
Відповідно до статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав.
В статті 93 Земельного кодексу України та в ст.1 Закону України «Про оренду землі», зазначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про оренду землі», відносини, повязані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
У відповідності до частини 4 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Частиною 5 статті 126 Земельного кодексу України установлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 31 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.
Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
Відповідно до положень ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Відповідно до положень ст.ст.15, 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до ч.3 ст.17 цього Закону, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення права на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно з ч.1 ст.19 цього Закону, державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі договорів, укладених у порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.
Відповідно до вимог ст.ст.215, 216 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.
Відповідно до рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №32702745 від 03 грудня 2016 року фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 було відмовлено у державній реєстрації права оренди земельної ділянки, власником якої є ОСОБА_1, оскільки було встановлено, що заявлене право вже зареєстроване (а.с.12).
10 листопада 2015 року між позивачем ОСОБА_1 як орендодавцем, з одного боку, та ОСОБА_2 господарством «Князівське» в особі голови ОСОБА_6 як орендарем, з іншого боку, було укладено Договір оренди земельної ділянки, обєктом якого є земельна ділянка загальною площею 4,3092 гектара, в тому числі ріллі 3,6948 га, сіножаті 0,6144 га, вартістю 116 298,66 грн. Власником земельної ділянки є ОСОБА_1 (а.с.14-16, 33-37).
Також відповідачем було надано кадастровий план та схему розташування земельної ділянки площею 3,6948 га, власником якої є позивач ОСОБА_1 (а.с.12,13).
Судом встановлено, що у наданому позивачем договорі оренди землі від 10 листопада 2015 року №122, акті приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2015 року та акті визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) відсутній підпис позивача ОСОБА_1, а в тих же документах, копії яких були надані третьою особою, підпис позивача ОСОБА_1 наявний.
Відповідно до платіжних доручень від 12 серпня 2015 року ОСОБА_2 господарством «Князівське» було сплачено кошти за одержання витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та адміністративний збір за державну реєстрацію Прав та їх обтяжень на нерухоме майно (а.с.28).
Згідно з заявою ОСОБА_2 господарства «Князівське» на ім»я начальника управління юстиції Білопільського РУЮ ОСОБА_7 від 26 січня 2016 року відповідач просить оплату, здійснену в 2015 році, використовувати при реєстрації іншого речового права в 2016 році (а.с.29).
Суд бере до уваги ті обставини, що позивач надала суду договір оренди землі від 10 листопада 2015 року №122, акт приймання-передачі земельної ділянки від 10 листопада 2015 року та акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), в яких немає її підпису, також площа земельної ділянки, зазначена у договорі оренди 4,3092 га, в тому числі ріллі 3,6948 га, сіножаті 0,6144 га, власником вказаної земельної ділянки є ОСОБА_1, а в свідоцтві про право на спадщину за заповітом зазначена площа земельної ділянки, яка належить позивачу, - 3,6948 га.
Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.15 Закону України "Про оренду землі", а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19, цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону.
Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.
Пунктом 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26 жовтня 2011 року, передбачено, що державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з того, що ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки рішення у справі ухвалено на користь позивача, то з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. витрат по сплаті судового збору, понесених позивачем при поданні позову до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.93, 124-126 ЗК України, ст.ст.1,2,13,15,27,31 Закону України «Про оренду землі», ст.ст.203, 215, 216, 638 ЦК України, ст.ст.2,15,16,17,19 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обмежень», ст.ст. 10,11,58,59,60,61,88 ,209,212,214,215,218, 224-228 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 господарства «Князівське», третя особа: Служба з державної реєстрації прав Білопільської міської ради про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним та скасування запису про реєстрацію речового права (оренди земельної ділянки) задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 господарства «Князівське» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 640 (шістсот сорок) грн.
Копію заочного рішення надіслати відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя :