Справа №: 705/2078/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2017 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретарів судового засідання Власової Т.Ю., Шаповал Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

ВСТАНОВИВ:

10.03.2016 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позивач посилається на те, що 13.11.2013 разом з дочкою ОСОБА_5 пас корів і о 17 год. 15 хв., гнав їх до с. Кочержинці по правій стороні узбіччя. Коли до села залишилось приблизно 450 метрів, побачив як зі сторони монастиря в сторону с. Кочержинці на шаленій швидкості мчить автомобіль ВАЗ 217030, д.н.з. НОМЕР_1, водій якого не вибрав безпечну швидкість руху для проїзду повз корів та здійснив наїзд на одну із корів. Оскільки швидкість автомобіля була дуже висока, то після удару автомобіль протягнув корову 28,7 метрів, завдавши їй шкоди, несумісної з життям. Працівники ДАІ, які приїхали на місце пригоди, склали протокол про адміністративне правопорушення не на водія автомобіля ОСОБА_4, а на нього. На підставі вказаного протоколу його було притягнуто до адміністративної відповідальності та винесено постанову від 28.11.2013. Вказану постанову суду він оскаржив в апеляційному порядку. Постановою апеляційного суду постанову Уманського міськрайонного суду від 28.11.2013 скасовано. Скоєною ДТП ОСОБА_4 завдав йому матеріальної шкоди в особливо великих розмірах, так як вартість корови становить 14 300,00 гривень, корова була симентальської породи і 5 місяців тільна, що підтверджується довідкою племінного підприємства, а вартість теляти відповідно становить 600 гривень, а всього - 14 900 гривень. На підставі вказаних подій він втратив сон і спокій, кілька днів не міг нормально їсти, чотири ночі не міг спати. ДТП змінило стиль життя, він став знервованим і розсіяним. На цих підставах він звернувся з позовом до суду та просив суд стягнути із ОСОБА_4 на його користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 900 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000 грн., завданої внаслідок ДТП.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, подавши письмові заперечення проти позову, в яких просив відмовити в позові, та довірив представляти свої інтереси в суді представнику ОСОБА_3

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала, просила суд відмовити в їх задоволенні, пославшись на те, що позивач не довів, яке саме його право порушив відповідач, та не надав суду доказів того, що корова, яка належала йому, взагалі загинула, причини смерті корови, не обгрунтував розмір (розрахунок) матеріальної та моральної шкоди, яка, начебто, була завдана позивачу діями відповідача.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що позивач є її батьком. 13.11.2013 вони пасли корів та після 17 години гнали корів додому. Позаду них на великій швидкості їхала машина, яка збила одну з корів з кличкою «Мальвіна», яка належала батьку. Корова була пошкоджена, загинула і тому її відвезли і викинули на скотомогильник, ніякі її частини не використали. Її батько поїхав за головою сільради, так коли він приїхав, то вже приїхали працівники міліції, які склали протокол не на водія машини ОСОБА_4, а на її батька. При цьому неправильно склали схему місця ДТП, в протоколі про адміністративне правопорушення невірно вказали гальмівний шлях. Її не вказали свідком, та не відібрати її пояснень. Крім того, не визначили, чи був водій ОСОБА_4 в стані алкогольного сп'яніння, чи під впливом інших засобів, оскільки вів він себе неадекватно.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що він є зятем позивача ОСОБА_1 Того дня 13.11.2013 ввечері вийшов назустріч позивачу та ОСОБА_5 на край села. Він бачив як автомобіль Фольксваген Транзит, яким керував водій ОСОБА_4, їхав на великій швидкості і підчепив одну з корів, яких гнали по узбіччю, і протягнув її на протилежну сторону дороги. Збита корова з кличкою Мальвіна належала ОСОБА_1, її туша була побита вся, м'ясо її було чорне, тому корову викинули.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши подані позивачем документи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків.

ОСОБА_1 в своєму позові ставить питання про стягнення з ОСОБА_4, як винуватця ДТП, на його користь матеріальних збитків в сумі 14 900 грн., що завдані йому внаслідок загибелі тільної корови, яка належала йому, від удару транспортним засобом, яким керував відповідач. На підтвердження заявленої суми матеріальних збитків позивач надав суду лист № 43 ПрАТ «Уманське племпідприємство» від 03.03.2016, яким повідомлено, що вартість корови симентальської породи вищої вгодованості тільної п'ять місяців вагою 550 кг., народження 10.03.2009, із розрахунку одного кілограма живої ваги - 26,00 грн., становить 14 300 грн., та теляти вагою 40 кг із розрахунку - 15,00 грн. за один кілограм, становить 600,00 грн., а всього вартість корови становить 14 900,00 грн.

Однак позивач не надав суду підтвердження того, що відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем ВАЗ 217030, 13.11.2013 збив корову з кличкою Мальвіна симентальської породи вагою 550 кг, яка була тільною п'ять місяців з вагою теляти 40 кг, що належала позивачу ОСОБА_1

Так, згідно з паспортом великої рогатої худоби серії НН № 905101 ОСОБА_1 купив навесні 2013 року корову симентальської породи з кличкою Мальвіна, 10.03.2009 року народження. У розділі «Переміщення» є відомості про її прибуття до ОСОБА_1, але відомості про дату та причини її вибуття відсутні. У протоколі про адміністративне правопорушення від 13.11.2013 серії СА1 № 169505, складеному щодо ОСОБА_1, та доданій до нього схемі місця ДТП наявні відомості про те, що 13.11.2013 сталася ДТП з участю автомобіля ВАЗ 217030 під керуванням ОСОБА_4 та корови, яку гнав ОСОБА_1 Відомостей про будь-які ідентифікуючі дані корови, яка була зафіксована на місці ДТП, вказані документи не містять.

Згідно з постановою Апеляційного суду Черкаської області від 06.02.2014 провадження про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП щодо ОСОБА_1 по факту ДТП 13.11.2013 було закрите за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно п.3 ч.1 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Частиною 1 ст.22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1 ч.2 даної статті визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.1166 та ч.1 ст.1167 ЦК України майнова та моральна шкода, задана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Статтею 1187 ЦК України передбачено відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки, зокрема транспортних засобів, в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Згідно з наявними на зворотному боці схеми місця ДТП, яка була досліджена в судовому засіданні і міститься у витребуваних судом для огляду в судовому засіданні матеріалах справи про адміністративне правопорушення Уманського міськрайонного суду Черкаської області № 7056863/13-п, автомобіль ВАЗ 217030, н.з. НОМЕР_1, яким була збита корова, належить на праві власності ОСОБА_7, а не відповідачу ОСОБА_4 Позивач під час судового розгляду не довів, що ОСОБА_4 здійснював експлуатацію вказаного автомобіля на певній правовій підставі і тому повинен відповідати за цим позовом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, на підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що позивач не довів під час судового розгляду наявність всіх обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог до відповідача про відшкодування йому матеріальної шкоди, тому в задоволенні позову в цій частині належить відмовити.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями, відшкодовується собою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті..

З урахуванням того, що позивач не довів, що відповідач ОСОБА_4 знищив його майно - збив корову, яка померла, - та є винною особою, яка має відповідати за шкоду, завдану при експлуатації джерела підвищеної небезпеки, суд дійшов висновку, що вимога ОСОБА_1 до відповідача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Отже, на підставі наведеного вище, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 900,00 гривень та відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, завданої внаслідок ДТП, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 59, 60, 61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 14 900,00 гривень та відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, завданої внаслідок ДТП, відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов