Справа № 372/2626/16-ц Головуючий у І інстанції Висоцька Г. В.
Провадження № 22-ц/780/459/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 23.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Мережко М.В., Сержанюка А.С.,

за участю секретаря Топольського В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Германівської сільської ради Обухівського району Київської області, Обухівської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував наступним:

06 листопада 2004 року помер його батько ОСОБА_4 Після смерті батька залишилась спадщина, що складається із житлового будинку, земельних ділянок, грошового вкладу та цінних паперів. Спадщину прийняли мати позивача - ОСОБА_5 та його рідний брат ОСОБА_3 Оскільки у грудні 2004 році позивач переніс операцію на оці з приводу видалення інорідного тіла, після чого він тривалий час хворів на виразкову хворобу шлунку та гіпертонію, він звернутися в 6-місячний строк після смерті батька для подачі заяви для прийняття спадщини не зміг.

11 квітня 2013 року померла матір позивача - ОСОБА_5

26.07.2016 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про оформлення спадщини після батька, однак з тих підстав, що він не подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та не проживав із батьком на час його смерті, позивачу було відмовлено.

З тих підстав, що встановлений законом строк на прийняття спадщини він пропустив через тяжкий стан здоровя, позивач просив суд визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 на підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити. Обґрунтував скаргу тим, що судом першої інстанції не надано належної оцінки наявним доказам у справі. Судом не взято до уваги, що відповідач визнав позов, відтак підстави для відмови у задоволенні позову у суду були відсутні. Вважає висновки суду такими, що не ґрунтуються на положеннях закону.

У відповідності до положень ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення в повній мірі відповідає наведеним вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не було доведено в ході розгляду справи наявності передбачених законом підстав для встановлення додаткового строку на прийняття спадщини, оскільки такий строк позивачем було пропущено більше ніж на 11 років, а наведені позивачем причини (які належним чином були досліджені та оцінені судом першої інстанції) не обумовлюють поважності підстав для такого пропуску. За таких умов колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції. При цьому колегія суддів критично ставиться до доводів апеляційної скарги щодо безпідставного неприйняття судом визнання позовних вимог відповідачем.

Як зазначено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визнання відповідачем позову має носити безумовний характер. Незважаючи на те, що в засіданні в суді першої інстанції відповідач й заявив, що не заперечує проти задоволення позову, при цьому він зазначив, що не згідний з тим, аби після батька спадкував позивач, з чого вбачається відсутність фактично безумовного визнання ним позову. За таких умов справа підлягає вирішенню на підставі наявних у ній матеріалів, а позивач мав доводити поважність причин пропуску строку на прийняття спадщини в загальному порядку. При цьому невизнання ним позову представник відповідача чітко та недвозначно підтвердив й в апеляційному суді, зазначивши, що заперечує проти задоволення позову та встановлення позивачу додаткового строку на прийняття спадщини.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а його рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права. За таких умов передбачені законом підстави для скасування рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді: М.В. Мережко

ОСОБА_6