КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/245/17
Номер провадження 2/319/199/2017
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03 березня 2017 року смт. Більмак

Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Горбачов Ю.М., отримавши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа- Ярошенко ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

01 березня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому просить суд визнанати за нею право власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, приходжу до висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Так,позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину (пункти 5 і 6 частини другої статті 119 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частини першої статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Від змісту позовної заяви залежать дії судді при вирішенні питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших підготовчих дій для розгляду справи у судовому засіданні та при її розгляді по суті, у тому числі і про її судову юрисдикцію та підсудність, про залучення в процес інших осіб, дослідження доказів тощо.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, котрий, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Вже на стадії предявлення позову позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо несення тягаря доказування і довести при предявленні позову певне коло фактів, що мають процесуальне значення. Мається на увазі доведення фактів наявності передумов права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Цивільний процесуальний закон не вимагає від позивача правового обґрунтування позову, тобто посилання на норму права, яка регулює спірні правовідносини. Однак, позивач у будь-якому випадку повинен зазначити те право, захисту якого він вимагає, вважаючи його порушеним, невизнаним чи оспорюваним відповідачем.

Так, частиною першою статті 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене майно, зокрема на на земельну ділянку.

В судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Позивач ОСОБА_1, як спадкоємець першої черги за законом, у позовній заяві вказала, що нею була подана заява до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину , але їй було відмовлено,через відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю .

До матеріалів справи додано копію державного акту на земельну ділянку, однак відсутні належні докази дійсності даного державного акту, а саме звернення до Управління Держгеокадастру у Куйбишевському районі Запорізької області щодо надання підтвердження про існування державного акту на право приватної власності на землю виданого на ім"я ОСОБА_6., а також, що копія державного акту , яка додана до матеріалів позовної заяви відповідає дійсності.

Отже, за таких обставин, суд пропонує позивачу усунути недоліки позовної заяви.

Відповідно до статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 , ОСОБА_4, третя особа- Ярошенко ОСОБА_5, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - залишити без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви надати позивачу строк в межах пяти днів з дня отримання ним ухвали.

Ухвалу оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.М.Горбачов