АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А [1]

07 березня 2017 року суддя Апеляційного суду м. Києва Прокопчук Н.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року в цивільній справі за позовом

Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості , ―

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2015 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 01.02.2017 року звернулася до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2017 р. вищезазначена апеляційна скарга була залишена без руху, заявнику було надано строк у п'ять днів з дня отримання копії ухвали для сплати судового збору та надання суду оригіналу квитанції на підтвердження цього, а також строк у тридцять днів для звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням підстав для його поновлення.

Копія вказаної ухвали була отримана заявником 23.02.2017 р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи (а.с. 150).

03.03.2017 р. до Апеляційного суду м. Києва надійшла заява за підписом ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2107 р., в якій вона просить: - повністю розкрити суть справи, про яку йдеться в описовій частині ухвали; - роз'яснити, як розраховується ставка судового збору, передбачена в Законі України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду; - роз'яснити, які документи підтверджують сплату судового збору апелянтом відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» та в який термін їх необхідно подавати.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 суддя приходить до висновку про те, що вона задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

За змістом цієї статті незрозумілим є рішення, в якому припускається кілька варіантів тлумачення; роз'яснюються не висновки, яких дійшов суд, а ухвалене судове рішення.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій статтею 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Разом з тим рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається. Резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК (постанова Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»).

Згідно із п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до статті 221 ЦПК України роз'яснення рішення суду можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Відповідно до ст. 210 ЦПК України, ухвала суду, що постановляється як окремий документ, складається з: 1. вступної частини із зазначенням часу і місця її постановлення, прізвища та ініціалів судді (суддів - при колегіальному розгляді); прізвища та ініціалів секретаря судового засідання; імен (найменувань) сторін та інших осіб, які брали участь у справі; предмета позовних вимог. 2. описової частини із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою. 3. мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу. 4. резолютивної частини із зазначенням висновку суду, строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Як убачається зі змісту ухвали від 15.02.2017 р., у її описовій частині у відповідності до вимог ст. 210 ЦПК України зазначається суть питання, яке вирішується ухвалою, а саме вказується, яка саме ухвала оскаржується та якою особою.

Вимоги щодо роз'яснення порядку розрахунку суми судового збору, строку подання квитанції про його сплату до суду апеляційної інстанції та інформації, які документи підтверджують сплату судового збору не підлягають задоволенню, оскільки дані відомості містяться в мотивувальній та резолютивній частині ухвали від 15.02.2017 р.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва від 15.02.2017 року містить усі відомості відповідно до ст.315 ЦПК України; викладена чітко, без ускладнення розуміння його змісту та відповідно до ст.221 ЦПК України, з урахуванням п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року, роз'ясненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 221, 315 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И ЛА:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз'яснення ухвали Апеляційного суду м. Києва від 15 лютого 2017 року - відмовити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Н.О. Прокопчук

Справа № 752/17871/15-ц

№ апеляційного провадження: 06.47/37/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Шкірай М.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.