АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеус А.М.

при секретарі: Юрченко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Верховного суду України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури або суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_1 до Верховного суду України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури або суду - повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції Конституції України.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважала можливим розглянути справу у їх відсутності згідно з вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Верховного суду України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування прокуратури або суду

Справа № 761/37267/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/6239/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя виходив з того, що позовна заява не відповідає ч.2 ст. 119 ЦПК України, а саме: позивачем не чітко визначені позовні вимоги до кожного з відповідачів; позивачем надані неякісні копії позовної заяви, з яких неможливо зрозуміти їх зміст; позовна заява складена російською мовою.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 01 березня 2017 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що позивач недоліки, перелічені в ухвалі від 27 жовтня 2016 року не усунув.

З даним висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, вважає його таким, що відповідає матеріалам справи та положенням процесуального закону.

Як убачається з матеріалів справи, 05 січня 2017 року позивачу була надіслана копія ухвали від 27 жовтня 2016 року про надання терміну для усунення недоліків.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, 30 січня 2017 року ОСОБА_1 звернуся з апеляційною скаргою.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2016 року повернуто особі, яка її подала, оскільки така не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1, оскільки виправленої позовної заяви, яка б відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України (тобто позовної заяви у виправленій редакції), позивач не подав та викладені в ухвалі від 27 жовтня 2016 року недоліки позовної заяви не усунув.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, ім'я (найменування) позивача і відповідача; їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, яким позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Однак, позовна заява не містить викладу обставин щодо того, якими конкретними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідачів (та ким саме) була заподіяна шкода позивачу. Також у позовній заяві не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, викладену у позовній заяві, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як роз'яснив Верховний Суд України у п. 7 Постанови Пленуму № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Враховуючи, що в порушення ст. 119 ЦПК України, позивач не виклав зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, з їх обґрунтуванням та зазначенням, яким саме рішенням, діями чи бездіяльністю порушені його права кожним із відповідачів, в яких правовідносинах вони перебувають, чим передбачені визначені в позові шляхи поновлення кожним з відповідачів порушених прав, із посиланням на докази в підтвердження даних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді від 1 березня 2017 року є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає положенням процесуального закону.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність постановленої ухвали не впливають.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 311, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 01 березня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: