Справа № 163/595/17
Провадження № 2/163/164/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 березня 2017 року м. Любомль

Суддя Любомльського районного суду Волинської області Гайдук А.Л., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернулась в суд з зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 21.07.2016 року, на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: с.Рівне, вул.Прикордонників, 33, Любомльського району Волинської області.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України.

Згідно п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Всупереч зазначеному положенню, позовна заява не відповідає вимогам закону щодо визначення ціни позову та надання доказів на підтвердження вартості спадкового нерухомого майна.

Ціну позовної вимоги майнового характеру, а саме, про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, позивачем визначено у 39094 грн., відповідно, судовий збір сплачено в розмірі 640,00 грн., тобто в мінімальному розмірі, передбаченому п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Така вартість нерухомого майна позивачем визначена на підставі даних, наведених у технічному паспорті на садибний (індивідуальний) житловий будинок №33 по вул.Прикордонників, в селі Рівне, який виготовлено ТОВ «Бюро оцінки та інвентаризації» 06.02.2017 року, виходячи з інвентаризаційної вартості даного майна - 39094 грн. станом на цю ж дату. Однак, інвентаризаційна вартість нерухомого майна не є належним доказом ціни позову при звернені особи до суду за захистом своїх прав.

Порядок визначення ціни позову регламентовано ст.80 ЦПК України.

Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається - вартістю майна.

За змістом даної норми, під вартістю нерухомого майна розуміється грошова сума, за яку зазначене майно може бути продано в цьому населеному пункті чи місцевості на час розгляду справи.

Натомість, інвентаризаційна вартість - оцінка нерухомості, яка розраховується у відповідності з нормативними документами, з урахуванням його зносу.

Отже, інвентаризаційна вартість не може застосовуватись при визначенні вартості майна в розумінні положень ст.80 ЦПК України.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання визначено Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Згідно положень вказаного Закону, документом, що містить висновки про вартість майна, є звіт про оцінку майна. Визначення оціночної вартості здійснюється суб'єктами оціночної діяльності, які мають сертифікат суб'єкта оціночної діяльності за напрямом та спеціалізацією, що відповідають об'єкту оцінки.

Виходячи з наведеного, позивачу необхідно надати суду доказ щодо дійсної вартості спадкового нерухомого майна, яким в даному випадку є звіт про оцінку майна. Якщо вартість майна є більшою, а ніж вона визначена у позовній заяві, вказати відповідну ціну позову та при необхідності доплатити судовий збір у відповідності до п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», якщо його розмір перевищує сплачений, з поданням суду оригіналу такої квитанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Встановлена невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України є підставою для залишення її без руху знаданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и л а :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Рівненської сільської ради Любомльського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк усуне, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У випадку невиконання недоліків у вказаний термін, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Любомльського районного суду

Волинської області ОСОБА_3