Справа № 433/2880/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.01.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі :

головуючого - судді Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря - Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

08.12.2016 року позивач звернулась до суд із дійсним позовом в обґрунтування позовних вимог якого зазначила, що 02 лютого 1999 року помер її дідусь і батько відповідача ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: Луганська область, Троїцький район, смт Троїцьке, вулиця Горицвітна (Котовського), буд.135, який складається з: А-1ж; а; ґ житловий будинок; В; в літня кухня; Б сарай; ПГ погріб; Г убиральня; 2-4 огорожа. Вона за життя дідуся знаходилась на його повному утриманні, дідусь повністю забезпечував її матеріально, допомагав у навчанні. Її батько ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився на її користь, однак заяви у встановленому законом порядку не оформив. Крім того відсутні правовстановлюючі документи та реєстрація права власності зазначеного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що позбавляє її оформити спадщину у нотаріальному порядку. У звязку з цим вона просить визнати за нею право власності на підставі рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявились.

Позивач до початку судового засідання надала суду заяву, згідно якої просила справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Від відповідача на адресу суду також надійшла письмова заява, відповідно до якої він просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Суд, вивчивши та проаналізувавши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Згідно відповіді Троїцького КП БТІ, яка була надана на виконання ухвали суду про витребування доказів, житловий будинок №135, який знаходиться за адресою: вул..Горицвітна у смт Троїцьке зареєстровано за колгоспним двором, головою якого є ОСОБА_3, на підставі свідоцтва про право власності від 30.07.1963 року. Остання дата обстеження домоволодіння 24.10.2016 року, при обстеженні самочинного будівництва та перепланування не виявлено (а.с.29).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №152325 від 03.02.1999 року, виданого Троїцьким райвідділом РАГС Луганської області, ОСОБА_3 помер 02.02.1999 року, про що зроблено актовий запис №19 (а.с.9).

Згідно копії свідоцтва про народження від 14.06.1953 року, батьком відповідача ОСОБА_2 є ОСОБА_3 (а.с.13).

Як вбачається з копій свідоцтва про народження серії ІІ-ЕД №308716, виданого Троїцьким відділом РАЦС Ворошиловградської області, а також копій свідоцтв про укладення шлюбу від 09.05.2003 року та про розірвання шлюбу від 10.08.2010 року, позивач ОСОБА_1 є донькою відповідача ОСОБА_2 та онучкою спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.10-12).

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна №77530066 від 30.12.2016 року, житловий будинок №135 за адресою: вул. Горицвітна, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області під забороною відчуження не перебуває (а.с.28).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Оскільки спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась у 1999 році, тобто до набрання чинності ЦК України 2003 року, відносини спадкування в даному випадку повинні регулюватися нормами, які діяли на момент її відкриття, а саме ЦК Української РСР ( в редакції 1963 р.).

Згідно ч.1 та ч.2 ст.524 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно ст.526 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме,- місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст.527 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті.

Згідно ст. 531 ЦК Української РСР в редакції 1963 року (яка діяла на момент виникнення правовідносин) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до ст..553 ЦК УРСР спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Відповідно до ст..549 ЦК УРСР вважається, що спадкоємець прийняв спадщину у разі якщо якщо: він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як було встановлено судом відповідач ОСОБА_2 жодних дій, визначених ст.. 549 ЦК УРСР, з метою прийняття спадщини у встановлений законом строк не вчинив, спадщину не прийняв, а тому на підставі ст.. 531 ЦК УРСР спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 є його онука - позивач ОСОБА_1, яка була непрацездатною особою у звязку з її навчанням і перебувала на утриманні спадкодавця дідуся ОСОБА_3 не менше одного року до його смерті. Однак оформити право власності у встановленому законом нотаріальному порядку вона можливості не має з незалежних від неї підстав у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та відсутністю реєстрації права власності зазначеного житлового будинку.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки використати позивачем реалізацію її права на спадкове майно через такий механізм, як отримання в нотаріальному порядку свідоцтва про право на спадщину є неможливим з незалежних від неї обставин.

Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яку ратифіковано Україною 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, ст.ст., 524, 525, 526, 527, 531, 553, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 р.), керуючись ст.ст. 10,11.60, 88, ч.3 ст. 209 , 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: вулиця Горицвітна, будинок №135, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, який складається з: А-1ж; а; ґ житловий будинок; В; в літня кухня; Б сарай; ПГ погріб; Г убиральня; 2-4 огорожа.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 10 січня 2017 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

10.01.17

30.12.16