Справа № 500/8539/13-ц
Провадження № 2/500/325/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Бурнусуса О.О.,

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: позивача ОСОБА_1 та представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічне акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» про визнання договору купівлі-продажу недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, який остаточно уточнила доповненою позовною заявою, поданою до суду 28.09.2016 року, та просила визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлової будівлі (майнового комплексу), розташованої за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Болградське шосе, б. 35, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 16 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 5684.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 березня 2003 року ОСОБА_1 уклала договір позики з ОСОБА_5 на загальну суму 86180,5 грн., а 17 лютого 2004 року уклала договір позики на суму 50250 грн., та передала ОСОБА_5 зазначені кошти. Строк дії договорів був передбачений на два роки, проте до теперішнього часу умови договору позики ОСОБА_5 не виконала. 16 листопада 2007 року ОСОБА_5 продала майновий комплекс (нежитлові будівлі) по вул. Болградське шосе, 35 в м. Ізмаїлі Гайдаржі ОСОБА_9 за 760000 грн., проте ОСОБА_5 борг за вищезазначеними договорами позики ОСОБА_1 не повернула. Зазначений майновий комплекс по вул. Болградське шосе, 35 в м. Ізмаїлі належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі продажу № 6995 від 23.03.2002 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі та договору дарування № 1626 від 29.03.2004 року. Таким чином ОСОБА_5 згідно договору купівлі продажу, посвідченого на Одеській товарній біржі належало 67/200 частин майнового комплексу по вул. Болградське шосе, 35. Договір був укладений 23 березня 2002 року без нотаріального посвідчення, а 27.03.2002 року пройшов державну реєстрацію в КП «Ізмаїльському МБТІ». Згідно ст. 657 ЦК України договір купівлі продажу єдиного майнового комплексу укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, договори стосовно отримання на біржових торгах обєктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Тому, як зазначає позивач в позові, на підставі діючого законодавства ОСОБА_5 необхідно було звернутися до суду з відповідною позовною заявою та підтвердити своє право власності на 67/200 частин майнового комплексу по вул. Болградське шосе, 35, а цього ОСОБА_5 на момент продажу майнового комплексу вчинено не було, тому договір купівлі продажу, посвідчений на Одеській товарній біржі, не міг бути підставою для укладення між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 16 листопада 2007 року договору купівлі продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Болградське шосе, б. 35.

З метою уникнення виплати отриманої позики ОСОБА_5, будучи власником майнового комплексу по вул. Болградське шосе, 35, уклала договір іпотеки 22.06.2004 року з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який забезпечував договір займу, укладеного сином ОСОБА_5, ОСОБА_10 А коли ОСОБА_10 був виконаний договір позики, 28.08.2007 року договір іпотеки був розірваний та був скасований арешт на майновий комплекс по вул. Болградське шосе, 35 в м. Ізмаїлі. В той же час, 21 вересня 2007 року ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки з відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8», який забезпечував боргові зобовязання сина ОСОБА_5, ОСОБА_8 згідно кредитного договору ОІО/15-56/07-503, укладеного ОСОБА_8 та відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8». Зазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 і на підставі зазначеного договору відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» став іпотекодержателем майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35. Згідно умов зазначеного договору іпотеки нотаріус одночасно з нотаріальним посвідченням договору накладає заборону відчуження предмету іпотеки і зазначена заборона діє до моменту надання іпотекодержателем нотаріусу письмового повідомлення про повну сплату іпотекодавцем всіх його боргових зобовязань за кредитним договором або припинення зазначеного договору. Згідно п. 5.3 ст. 5 договору іпотеки іпотекодавець має право здійснювати будь які дії відносно предмета іпотеки виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя.

Таким чином, ОСОБА_5 мала право на продаж майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35, відповідно до договору іпотеки тільки при наявності документа про повне погашення договору кредиту, взятого ОСОБА_8 у відкритому акціонерному товаристві «ОСОБА_7 ОСОБА_8», а проведення будь яких дій відносно майнового комплексу по вул. Болградське шосе, 35 в м.Ізмаїлі, в тому числі і в іншу іпотеку передати тільки за наявності письмової згоди від відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_7 ОСОБА_8». Разом з тим, відповідач ОСОБА_5 не маючи офіційного документа про погашення ОСОБА_8 кредитного договору, який він отримав від ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8», ні офіційного документа про те, що договір іпотеки, розірвано, уклала 16.11.2007 договір купівлі продажу з ОСОБА_3 майнового комплексу за адресою: Одеська області, м. Ізмаїл, вул.Болградське шосе, 35. Більш того, як зазначено позивачем в позові, ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8» своїм листом № 81-15-8-01/1749-БТ від 11.03.2016 року повідомило, що договір кредиту, який був укладений між ОСОБА_8 та ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8», був погашений в повному обсязі лише 28.12.2007 року, тобто тільки через місяць з моменту продажу вказаного майнового комплексу. Згоди на продаж зазначеного майнового комплексу у ОСОБА_5 не було і зазначеного дозволу на продаж в архіві приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не має.

Внаслідок цього ОСОБА_5 здійснила вищезазначену угоду щодо продажу майнового комплексу навмисно вводячи в оману покупця комплексу ОСОБА_3 та за допомогою приватного нотаріуса уклала договір купівлі-продажу майнового комплексу не маючи в наявності дозвільних документів від ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8», тим самим порушила вимоги діючого законодавства України щодо заборони відчуження предмета іпотеки.

27.12.2016 року представник позивача ОСОБА_1 надав суду заяву, в якій виклав свою правову позицію щодо вищезазначеної позовної заяви, в якій зазначив, що жодних документів, які б давали ОСОБА_11 право на відчуження вищезазначеного майнового комплексу не було та відповідно цей договір був посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 з порушенням вимог діючого законодавства. Так, згідно ст. 227 Цивільного кодексу України - правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином. Договір купівлі продажу майнового комплексу по вул.Болградське шосе 35 в м. Ізмаїлі носив характер омани, оскільки ОСОБА_5, будучи однією із сторін договору навмисно ввела в оману покупця майнового комплексу не попередивши його про обставини, які перешкоджають укладенню договору (відсутність згоди ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8» на реалізацію іпотеки).

Таким чином, представник позивача вважає, що є вагомі підстави для скасування договору купівлі продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Болградське шосе, б. 35, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 16 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 5684, оскільки приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчила договір по відчуженню житлового комплексу з порушенням вимог діючого законодавства, а саме не було дозволу іпотекодавця ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8» на продаж майнового комплексу. В наслідок чого, зазначений договір згідно вимог ст.ст. 227, 230 ЦК України повинен бути розірваний, оскільки ОСОБА_5Ф ввела в оману покупця ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що 16 листопада 2007 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35. Вказана нежитлова будівля належала продавцю ОСОБА_12 на підставі договору купівлі продажу нерухомого майна № 6995, посвідченого представництвом в м. Ізмаїлі Одеської товарної біржі 23 березня 2002 року та договору дарування частини нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_13 29 березня 2004 року за № 1626. Право власності покупця було зареєстроване в КП «Ізмаїльське бюро технічної інвентаризації» від 27.03.2002 року та від 31.03.2004 року. На момент укладення вказаного договору купівлі продажу нежитлової будівлі сторони домовились щодо усіх його істотних умов, підписали цей договір та посвідчили його нотаріально. На момент укладення договору купівлі продажу майно, що відчужувалось не знаходилось під арештом або забороною, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №15502806 від 16.11.2007 року, довідкою з Єдиного реєстру заборон від 16.11.2007 року та витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 155502921 від 16.11.2007 року. В свою чергу, відповідно до ст. 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, який діяв на момент укладення договору купівлі продажу нерухомого майна, посвідченого представництвом в м. Ізмаїлі Одеської товарної біржі за № 6995 від 23.03.2002 року нотаріальному посвідченню підлягали лише договори купівлі продажу житлових будинків. Обєкт, розташований по вул. Болградське шосе, 35 в м. Ізмаїлі є нежитловою будівлею, тому норми ст. 227 Цивільного кодексу УРСР 1963 до нього не можуть бути застосовані. Посилання позивача на норми ст. 657 ЦК України в даному випадку застосовані бути не можуть, оскільки закон зворотної сили не має і ці норми не застосовуються до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності. Одночасно з укладенням договору купівлі продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35 від 16.11.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8» було укладено кредитний договір № 010/15-56/07-607 від 16.11.2007 року та іпотечний договір від 16.11.2007 року. Укладення іпотечного договору від 16.11.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8» повністю спростовує доводи позивача про те, що останній не надавав дозволу на відчуження нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35. Відповідно до ст. 3 вказаного іпотечного договору предметом іпотеки є нежитлові приміщення № 35 по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області. Іпотекодавцем є ОСОБА_3, право власності якого на предмет іпотеки підтверджується договором купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6

Таким чином, 16.11.2007 року за № 6046975 приватним нотаріусом ОСОБА_6 була зареєстрована заборона на відчуження нерухомого майна нежитлової будівлі № 35 на вулиці Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області відповідно до іпотечного договору №5687 від 16.11.2007 року. Усі ці дії проводились на підставі і внаслідок договірних відносин між ВАТ «ОСОБА_7 ОСОБА_8», ОСОБА_10 та ОСОБА_3, а позивач ОСОБА_1 жодного відношення до вказаних договорів не має і ці правовідносини жодним чином не впливають на її права передбачені законом. Посилання позивача на ст. 227 ЦК України є безпідставними, оскільки норми даної статті розповсюджуються на правочини, вчинені без відповідного дозволу (ліцензії) і жодним чином не можуть бути застосовані до оспорюваного договору, а посилання позивача на ч. 1 ст. 230 ЦК України також є безпідставним, оскільки позивачем у справах про визнання договору недійсним на підставі ч.1 ст. 230 ЦК України може бути саме сторона оспорюваного договору. Позивач по справі не є стороною договору купівлі продажу нежитлової будівлі від 16.11.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округ ОСОБА_6, у звязку із чим не має підстав для задоволення позовних вимог з підстав, вказаних позивачем ОСОБА_1 Так, позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом щодо визнання недійсним договору купівлі продажу, до якого не має жодного відношення.

В судове засідання відповідач ОСОБА_5 не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, надавала письмові пояснення, якими заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що 21 вересня 2007 року нею був посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_12 є іпотекодавцем і майновим поручителем позичальника ОСОБА_10. Іпотекодержателем за вказаним договором є відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8». У звязку із посвідченням зазначеного договору нотаріусом згідно ст. 73 Закону України «Про нотаріат» було накладено заборону відчуження нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35. Також на підставі заяви іпотекодержателя ВАТ «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8» було накладено заборону відчуження нерухомого майна, про що був внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області на підставі довідки ВАТ «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8» № 015/56-64/309 від 16.11.2007 року про повне погашення кредиту і відсутність у іпотекодержателя жодних претензій до позичальника, було знято заборону відчуження предмета іпотеки та вилучено запис про іпотеку, в тому числі і в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна і Державному реєстрі іпотек. 16 листопада 2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 5684 був посвідчений договір купівлі продажу нежитлових будівель, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, Болградське шосе, 35 з одночасною передачею покупцем згаданого майна в іпотеку ВАТ «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8». Сторонами за договором купівлі продажу нежитлових будівель, які розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Болградське шосе,35 були продавець ОСОБА_5 та покупець ОСОБА_3. Після проведення державної реєстрації в Державному реєстрі правочинів 16.11.2007 року нотаріусом був посвідчений іпотечний договір, відповідно до якого ОСОБА_3 є іпотекодавцем і позичальником. Іпотекодержателем за загаданим договором є відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8». Іпотечний договір зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій 16.11.2007 року за № 5687. Предметом іпотеки є нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болгарське шосе, 35, власником яких є ОСОБА_3. У звязку із посвідченням вказаного договору, нотаріусом в порядку ст. 73 Закону України «Про нотаріат» було накладено заборону відчуження зазначеного обєкта нерухомості. Також, на підставі заяви іпотекодержателя ВАТ «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8» було накладено заборону відчуження нерухомого майна, про що був внесений відповідний запис до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та повідомлення про державну реєстрацію іпотек, яке було надано іпотекодержателем ВАТ «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8» і було проведено державну реєстрацію іпотек. У звязку із вищевикладеним, визнання договору купівлі продажу нерухомого майна недійсним, порушить права відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8», який є іпотекодержателем нежитлових будівель, розташований в м. Ізмаїлі, Болградське шосе, 35. В свою чергу, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10 грудня 1991 року біржова угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. У разі відсутності такої реєстрації угода (правочин) не набуде ознак біржової угоди. В судове засідання представник третьої особи комунального підприємства «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Разом з тим, в письмових поясненнях, наданих суду, зазначив зокрема, що на підставі ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2006 року було накладення арешту на домоволодіння № 35 по вул.Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області. В подальшому, був знятий арешт з вищезазначеного обєкта нерухомості на підставі постанови про звільнення з під арешту майна, винесеної 06.11.2006 року державним виконавцем державної виконавчої служби у місті ОСОБА_4 та Ізмаїльському районі. Правових підстав для невидачі витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_5 у КП «Ізмаїльське МБТІ» не було з огляду на те, що ОСОБА_5 була зареєстрована як власник частки майнового комплексу по вул. Болградському шосе, 35 в м. Ізмаїлі на підстав договору купівлі продажу № 6995 від 23.03.2002 року, посвідченого на Одеській товарній біржі та договору дарування від 29.03.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_13 в реєстрі за № 1627.

Представники третіх осіб - відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області та публічного акціонерного товариства «ОСОБА_7 ОСОБА_8» в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічне акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» про визнання договору купівлі-продажу недійсним необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 17.02.2004 року посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 3-167, ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 50250 грн. (тобто сім тисяч пятсот ЕВРО) строком на один рік, до сімнадцятого лютого дві тисячі пятого року.

Відповідно до договору позики від 20.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області за № 3-288, ОСОБА_5 позичила у ОСОБА_1 гроші в сумі 80180 грн. 50 коп. строком на два роки до двадцятого березня дві тисячі пятого року.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 квітня 2006 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 Федорівнипро стягнення боргу було задоволено частково та з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 було стягнуто 30250 грн. основного боргу, 5445 грн. відсотків річних, а також стягнуто судові витрати. Підставою для стягнення вказаної суми боргу та відсотків було те, що ОСОБА_1 передала ОСОБА_12 25.02.205 року 5000 євро, що за курсом НБУ становить 30250 грн., а ОСОБА_12 зобовязалась повернути борг з виплатою 18 відсотків річних.

В свою чергу, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 квітня 2014 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа відділ державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області про стягнення інфляційних збитків, трьох відсотків річних від суми боргу був задоволений частково та з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_1 було стягнуто інфляційні збитки в розмірі 5137 грн. 73 коп., три відсотки річних від суми боргу в сумі 11464 грн. 13 коп.

Згідно письмової відповіді за № 7646 від 08.04.2016 року відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходяться два виконавчих документа щодо стягнення боргу з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 у розмірі 81042,32 грн. та у розмірі 50812,5 грн.

Як було зясовано судом, відповідачу ОСОБА_5 належали нежитлові будівлі, розташовані за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35, на підставі договору купівлі продажу № 6995 від 23.03.2002 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі та на підставі договору дарування від 29.03.2003 року за № 1626, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6

22 червня 2004 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_10 було укладено кредитний договір №1109-08 ОФП, відповідно до якого банк зобовязується надати позичальнику ОСОБА_10, а позичальник зобовязується прийняти належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 28500 доларів США у порядку та на умовах зазначеному в договорі. Надання кредиту здійснюється у термін з 22 червня 2004 року по 22 червня 2006 року.

Також, 22 червня 2004 року між ОСОБА_5 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» було укладеного договір іпотеки (нежитлових приміщень), згідно умов якого іпотекодавець (ОСОБА_5) з метою забезпечення зобовязань ОСОБА_10 за кредитним договором № 1109-08 ОФП, передає в іпотеку Іпотекодержателю нерухоме майно (нежитлові приміщення), що є власністю Іпотекодавця та знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул.Болградське шосе, 35.

В подальшому, 21.09.2007 року між відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8» та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір (майнова порука), посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області за № 4541, згідно умов якого ОСОБА_5 виступає майновим поручителем ОСОБА_10 за кредитним договором № 010/15-56/07-503, укладеним між ОСОБА_10 та відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8», предметом іпотеки виступають нежитлові будівлі № 35 по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області.

21.09.2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 у звязку з посвідчення іпотечного договору № 4541 накладено заборону відчуження зазначеного в договорі нерухомого майна: нежитлових будівель № 35 на вулиці Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області, які належать ОСОБА_5 до припинення договору іпотеки.

В свою чергу, відповідно до договору купівлі продажу житлової будівлі від 16 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 568 ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_3 купив майно у вигляді нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35.

Згідно довідки від 16.11.2007 року за № 1 наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6, повідомлено, що згідно Єдиного витягу заборон нежитлова будівля за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35, власником якої є ОСОБА_3, під забороною не знаходиться.

16.11.2007 року відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 банк ОСОБА_8» та ОСОБА_3 уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 5687, відповідно до умов якого для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_3 боргових зобовязань він передає відкритому акціонерному товариству «ОСОБА_7 ОСОБА_8» в іпотеку нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі № 35 по вул. Болградське шосе в м. Ізмаїлі Одеської області.

16.11.2007 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського округу Одеської області ОСОБА_6 винесено заборону відчуження нежитлових будівель в місті Ізмаїлі Одеської області по вулиці Болградське шосе, 35, які належать ОСОБА_3 до припинення договору іпотеки.

відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ст. 227 ЦК України правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Якщо юридична особа ввела другу сторону в оману щодо свого права на вчинення такого правочину, вона зобов'язана відшкодувати їй моральну шкоду, завдану таким правочином.

Статтею 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним", правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Крім цього, відповідно до Узагальнення Верховного суду України «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 24.11.2008 року, стосовно юридичних осіб судам потрібно мати на увазі, що дія ст. 227 ЦК поширюється на правочини, здійснені юридичною особою, яка не має ліцензії на відповідний вид діяльності. Такі правочини є оспорюваними. Позови про визнання їх недійсними і про застосування наслідків недійсності можуть бути заявлені тільки засновником (учасником) юридичної особи, що не має ліцензії на заняття відповідною діяльністю, державним органом, що здійснює контроль за діяльністю такої юридичної особи, а також прокурором. Умовою для задоволення таких позовів є надання позивачем доказів, які підтверджують, що відповідач знав або згідно із законодавчим актом зобов'язаний був знати про невідповідність правочину вимогам законодавства, тобто, що правочин укладений без ліцензії на заняття відповідним видом діяльності.

Правочин, здійснений під впливом обману, на підставі ст. 230 ЦК може бути визнаний судом недійсним. Вбачається, що саме позивач як сторона, яка діяла під впливом обману, повинен довести наявність умислу з боку відповідача, істотність значення обставин, щодо яких її введено в оману, і сам факт обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка. Варто враховувати, що обман стосовно мотиву, тобто внутрішнього спонукання особи до здійснення правочину, не має істотного значення. Зокрема, обман щодо фінансового становища контрагента як мотиву правочину не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України.

Позивачем зазначається, що з метою уникнення виплати отриманої позики ОСОБА_5, будучи власником майнового комплексу по вул. Болградське шосе, 35, уклала договір іпотеки 22.06.2004 року з акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який забезпечував договір займу, отриманого сином ОСОБА_5, ОСОБА_10 В подальшому ОСОБА_10 був виконаний договір позики та 21 вересня 2007 року, ОСОБА_5 було укладеного договір іпотеки з відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8», який знову забезпечував боргові зобовязання сина ОСОБА_5, ОСОБА_8 згідно кредитного договору ОІО/15-56/07-503, укладеного ОСОБА_8 та відкритим акціонерними товариством «ОСОБА_7 ОСОБА_8». Зазначені договори були посвідчені приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 і на підставі зазначеного договору відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» стало іпотекодержателем майнового комплексу, розташованого за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35.

В свою чергу, 16 листопада 2007 року ОСОБА_5 продала майновий комплекс (нежитлові будівлі) по вул. Болградське шосе, 35 в м. Ізмаїлі Гайдаржі ОСОБА_9 за 760000 грн., проте ОСОБА_5 борг за вищезазначеним договорами позики ОСОБА_1 не повернула.

Разом з тим, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав відповідно до вимог ст.ст. 227, 230 ЦК України для визнання недійсним договору купівлі продажу нежитлової будівлі (майнового комплексу), розташованої за адресою: Одеська область, м.Ізмаїл, вул. Болградське шосе, б. 35, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 від 16 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 за № 5684.

Так, не дивлячись на те, що у відповідача ОСОБА_5 дійсно наявна заборгованість перед позивачем ОСОБА_1, в даному випадку позивачем не доведено настання правових наслідків укладення юридичною особою правочину, якого вона не мала права вчиняти ( ст. 227 ЦК України) та настання правових наслідків вчинення правочину під впливом обману ( ст. 230 ЦК України).

Крім цього, судом приймається до уваги, що безпосередньо сторони оскаржуваного договору та відкрите акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» (в подальшому публічне акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8») не заявляли вимог щодо визнання недійсним вищевказаного договору купівлі-продажу.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити у задоволенні вимог позивача ОСОБА_1 щодо визнання недійсним договору купівлі продажу нежитлової будівлі, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Болградське шосе, 35, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_6 16.11.2007 року за № 568.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57 - 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_6, комунальне підприємство «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації», відділ державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області, публічне акціонерне товариство «ОСОБА_7 ОСОБА_8» про визнання договору купівлі-продажу недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_14