АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Унікальний номер 753/3528/16
Апеляційне провадження 22-ц/796/6307/2017 Головуючий в 1 інстанції - Вовк Є.І.
Доповідач - Желепа О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2017 року, колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Рубан С.М., Іванченка М.М.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача боргу в розмірі 7391130,00 грн. Посилався на те, що 27.10.2015р. між сторонами був укладений договір позики, згідно якого позивач надав ОСОБА_2 позику у сумі 300 000 доларів США строком на два місяці, але кошти в строк ОСОБА_2 не повернув, чим порушив його права.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 7 391 130 (сім мільйонів триста дев'яносто одну тисячу сто тридцять) грн. 00 коп. боргу та 6890 (шість тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В скарзі посилався на те, що позивач не довів факт укладення договору позики, не надав належної правової оцінки розписці, та не врахував, що з неї не вбачається, що кошти передавались в позику. Суд також порушив норми процесуального права не повідомив відповідача про день і час розгляду справи.

В судове засідання апеляційного суду відповідач та його представник не з'явились.

Відповідач надав суду довідку що станом на 22 травня 2017 року хворіє, просив відкласти розгляд справи.

Колегія суддів відхилила зазначене клопотання,так як з довідки не вбачається, що 23 травня 2017 року в день судового засідання відповідач перебуває на стаціонарному лікуванні. Крім того у відповідача є представник, а клопотання не містить жодних доводів про причини неявки представника та неможливості забезпечити відповідачем явку до суду його представника.

Представник позивача доводи скарги заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частина перша статті 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Задовольняючи позов частково, суд вважав встановленими такі обставини.

Як вбачається з розписки (копія а.с.4) 27.10.2015 року між сторонами був кладений договір позики, згідно умов якого позивач надав відповідачу кошти в сумі 300 000 доларів США в гривневому еквіваленті строком на 2 місяці, тобто до 27.12.2015р.

У встановлений договором строк відповідач кошти не повернув, тобто порушив умови договору.

Виходячи з наявних у матеріалах справи доказів, апеляційний суд приходить до висновку, що ті обставини справи які суд вважав встановленими є доведеними, висновки суду про порушення зобов'язань та доведеність позовних вимог відповідають цим обставинам та вимогам закону.

Доводи апеляційної скарги з приводу недоведеності факту укладення договору позики. Колегія суддів не приймає виходячи з наступного.

Договір позики є двостороннім правочином, а також одностороннім договором, адже після його укладення всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або відповідної кількості речей того ж роду й такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Аналогічний правовий висовко зроблено ВСУ при розгляді цивільної справи № 6-2789 цс 16. Який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим до застосування всіма судами України.

Суд перевірив природу укладеного договору та встановив, що зі змісту розписки, чітко видно що відповідач взяв у позивача суму коштів в гривнях, яка відповідала 300 000 Доларів США, також в розписці зазначено, що вказані кошти отримані строком на 2 місяці, тобто визначений строк повернення коштів. Таким чином, суд встановив, що надана суду розписка містила всі істотні умови договору позики. Жодних доказів про те, що відповідач не підписував вказану розписку суду не подано.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що кошти відповідач не отримував, а лише написав розписку, а в дійсності між сторонами виникли інші правові відносини, щодо надання послуг з приводу продажу земельної ділянки, колегія суддів не приймає, так як такі пояснення в апеляційній скарзі жодними доказами не підтверджені є лише однобічним твердженням відповідача, та спростовуються змістом наданої суду розписки. З якої чітко видно, що відповідач отримав кошти на певний строк, відповідно по закінченню цього строку має їх повернути.

Доводи з приводу неповідомлення відповідача про розгляд справи, не можуть бути самостійною підставою для скасування судового рішення, в разі якщо суд встановив всі обставини, які мали значення для її вирішення та вірно застосував Закон.

Відповідач в даній справі мав правову можливість в апеляційному суді надавати докази на підтвердження своїх заперечень, проте своїм правом не скористався.

Інших доводів апеляційна скарга не містить .

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції ухвалене без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді: