Провадження № 22-ц/779/87/2017
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Бойчука І.В., Девляшевського В.А.,

секретар Петрів Д.Б.,

з участю представників ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом кредитної спілки «Станіславська» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2014 року КС «Станіславська» звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на заборгованість ОСОБА_5 за кредитним договором від 05.02.2013 станом на 23.10.2014 у розмірі 12 222,65 грн, просила стягнути з поручителя ОСОБА_4 вказану суму боргу та судові витрати.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 серпня 2015 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_5

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 01 березня 2016 року змінено статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 на співвідповідача із солідарним обов'язком за кредитним зобов'язанням.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КС «Станіславська» 12 222,65 грн заборгованості за кредитним договором № 37 від 05.02.2013, укладеним між КС «Станіславська» та ОСОБА_5 Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що суд не врахував не повідомлення її КС «Станіславська» про зміну процентної ставки із 40 % на 60 % та про затримку платежів позичальником. Помилковим є висновок суду про закінчення договору поруки 05.02.2015, оскільки у п. 3.2 цього договору визначено строк припинення поруки. Так, кредитором 01.04.2014 направлено на її адресу лист з вимогою погасити заборгованість в сумі 5400 грн, тому порука вважається припиненою, оскільки кредитор цією вимогою змінив строк дії договору поруки, а до суду з позовом до поручителя кредитна спілка звернулась 23.10.2014, тобто із пропуском шестимісячного терміну, визначеного у ст. 559 ЦК України, що відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-190цс14 від 21.01.2015. З наведених мотивів просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення грошових коштів у солідарному порядку відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 судове рішення не оскаржила, тому в силу вимог ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав, представник КС «Станіславська» доводи апеляційної скарги заперечив. ОСОБА_5, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилась, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 05.02.2013 між КС «Станіславська» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 37, за яким позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 8 400 грн зі сплатою 40% річних та зобов'язалася повернути кредит до 05.02.2015. Станом на 23.10.2014 заборгованість за кредитним договором складає 12 222,65 грн, з них: 7 515,72 грн заборгованості по кредиту і 4 706,93 грн проценти за користування кредитом. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 05.02.2013 між КС «Станіславська» і ОСОБА_4 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов'язалася перед кредитором відповідати усім своїм майном по зобов'язаннях ОСОБА_5

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив із того, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору у встановлений строк. ОСОБА_5 належно не виконувала умов кредитного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, розрахунок якої позивачем проведено правильно, оскільки згідно п. 2.2.1 кредитного договору у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування ним, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує кредитору підвищений процент у розмірі 60 % річних від суми несплаченого кредиту. У претензіях та вимогах від 01.04.2014, 07.08.2014 року позивач просив відповідачів сплатити поточну заборгованість, а не повернути всю суму кредиту, чим не визначив нового строку виконання основного зобов'язання. З огляду на викладене, суд дійшов вірного висновку про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в солідарному порядку та відсутність підстав для припинення поруки.

При цьому суд першої інстанції правильно керувався положеннями статей 526, 530, 554, 559, 1050, 1054 ЦК України.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з умов кредитного договору № 37, укладеного 05.02.2013 між КС «Станіславська» та ОСОБА_5, проценти за користування кредитом встановлюються у розмірі 40 % річних (п. 2.1). Сторони дійшли згоди, що у разі виникнення прострочення сплати кредиту та процентів за користування ним, якщо час прострочення становить більше 30 днів, позичальник сплачує кредитору підвищений процент у розмірі 60 % річних від суми несплаченого кредиту. Згідно п. 2.2.1 кредитного договору, у випадку нарахування підвищеного проценту кредитодавцем, процент (відсоток), розмір якого встановлений у п. 2.1 цього договору, на прострочений платіж не нараховується.

Відповідно до п. п. 2.1, 2.2, 2.6 укладеного 05.02.2013 між КС «Станіславська» і ОСОБА_4 договору поруки, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором у випадку, коли боржник не виконує або неналежним чином виконує свої грошові зобов'язання за кредитним договором, включаючи сплату основного боргу й процентів. Поручитель ознайомлена з умовами кредитного договору.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 1.2 кредитного договору встановлений кінцевий строк виконання зобов'язань за цим договором - 5 лютого 2015 року.

Пунктом 3.1договору поруки встановлено строк дії договору - 24 місяці. Днем початку строку дії договору є 05.02.2013; днем закінчення строку дії договору є 05.02.2015 року.

За змістом п. 3.2.1. договір поруки припиняється якщо кредитор протягом трьох років від дня закінчення строку дії договору не пред'явить вимогу до поручителя.

Право на повернення кредиту достроково КС «Станіславська» не застосовувала. У претензіях та вимогах від 01.04.2014, 07.08.2014 позивач просив відповідачів сплатити поточну заборгованість, а не достроково повернути всю суму кредиту, чим не визначив нового строку виконання основного зобов'язання. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-190цс14, на яку посилається апелянт, не може бути застосована, оскільки стосується зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання шляхом пред'явлення вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом.

Отже, КС «Станіславська» звернулась до суду з позовом у межах строку, визначеного кредитним договором та договором поруки.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що згідно ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Бойчук І.В.

Девляшевський В.А.