Провадження №2/243/640/2017
Справа № 243/212/17-ц
07 березня 2017 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Гуменному М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
13 січня 2017 ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс - Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк» 23 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № 2239-030/08Р за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 15 802 доларів 00 центів США строком до 23 вересня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. За умовами п. 4.4 Кредитного договору, банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а ОСОБА_1 в свою чергу зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. гідно п. 1.2. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 15 802 доларів 00 центів США . За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 6 938 доларів 67 центів США. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 23 вересня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. Відповідно до п. 4.5. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. кредитного договору порядку, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору. ОСОБА_1 допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 691 доларів 52 центи США. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2, кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Втім, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача суми нарахованої пені.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором, згідно із представленим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року становить 6 938 доларів 67 центів США з яких:
- кредит 3 770 доларів 35 центів США;
- проценти 691 доларів 52 центи США;
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2 127 доларів 57 центів США.,
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 349 доларів 23 центи США.,
В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача про місце, день та час розгляду справи. Згідно із Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання відповідача, що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання та розташування відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, відповідно розяснень ВССУ (вих. № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч. 9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий курєр».
Однак, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суд не повідомив , заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності від нього до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, зі згоди позивача, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» підлягають частковому задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним докази.
В судовому засіданні встановлено що між ОСОБА_1 та АКБ «Правекс - Банк», правонаступником всіх прав та обовязків якого є ПАТ КБ «Правекс - Банк» 23 вересня 2008 року був укладений кредитний договір № 2239-030/08Р за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 15 802 доларів 00 центів США строком до 23 вересня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. За умовами п. 4.4 Кредитного договору, банк зобовязувався надати ОСОБА_1 кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а ОСОБА_1 в свою чергу зобовязувався здійснювати своєчасне погашення заборгованості за кредитом шляхом внесення оплат рівними частинами до 10 числа наступного місяця, а також щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у повному розмірі у строк, визначений кредитним договором. гідно п. 1.2. кредитного договору, видача кредиту здійснюється шляхом видачі коштів із каси банку. Банк належним чином виконав свої зобовязання за кредитними договором, надавши позичальнику кредитні кошти на загальну суму 15 802 доларів 00 центів США . За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 6 938 доларів 67 центів США. Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами, позичальник зобовязаний сплачувати проценти. Так, згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається строком до 23 вересня 2015 року зі сплатою 13,99 % річних. Відповідно до п. 4.5. кредитного договору, проценти за користування кредитом, що нараховуються згідно вказаного у п. 1.2. кредитного договору порядку, підлягають сплаті позичальником щомісячно (за час фактичного користування грошовими коштами протягом календарного місяця) в строк до 10 числа місяця включно, наступного за місяцем нарахування процентів, а також в момент повернення кредиту, вказаний в п. 1.2. даного договору. ОСОБА_1 допустив порушення своїх зобовязань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року за ОСОБА_1 обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 691 доларів 52 центи США. Згідно п. 10.1 кредитного договору, за порушення термінів погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування грошовими коштами позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної відсоткової ставки, зазначеної у п. 1.2, кредитного договору, що діяла в період прострочення, від суми заборгованості за весь період прострочення. Втім, позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача суми нарахованої пені.
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом за кредитним договором, згідно із представленим позивачем розрахунком заборгованості, станом на 07 листопада 2016 року становить 6 938 доларів 67 центів США з яких:
- кредит 3 770 доларів 35 центів США;
- проценти 691 доларів 52 центи США.,
- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 2 127 доларів 57 центів США.,
- розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 349 доларів 23 центи США.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач у судове засідання не зявився, не скористався своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ КБ Правекс Банк в частині стягнення заборгованості за кредитом та процентами підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_1 зобовязань по договору кредиту не виконує, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані кошти в повному обсязі.
Із розрахунків заборгованості доданого до позовної заяви видно, що заборгованість за колонкою "нарахована пеня " нараховувалась пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 2 127 доларів 57 центів США, та пеня за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 349 доларів 23 центи США.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.
За змістом ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»,на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції.
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року № 1275-р, м. Горлівка Донецької області визначено як населений пункт, в якому проводилась антитерористична операція.
Суд також зазначає, що виходячи з аналізу норм ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», за якими банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції, слід дійти висновку, що у випадку нарахування пені та/або штрафів у період проведення АТО, вони повинні бути скасовані.
При цьому, розпорядження КМУ про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року, лише чітко визначає коло осіб, на яких розповсюджується дія норм ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», і у сенсі ч.2 ст.2 ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», не є початком відліку часу з якого розповсюджується заборона на нарахування пені та штрафів.
Як встановлено у судовому засіданні, зареєстроване місце проживання відповідача по справі ОСОБА_1. є м. Горлівка Донецької області, тобто, в населеному пункті, який віднесено згідно із розпорядженням КМУ від 02 грудня 2015 року № 1275-р до населених пунктів, де проводилась антитерористична операція.
З врахуванням встановлених обставин та відповідних їм норм чинного законодавства, за спірними правовідносинами встановлений мораторій на стягнення пені та штрафів.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені підлягає частковому задоволенню.
Як видно із розрахунку заборгованості, станом на 01 квітня 2014 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становив 1 долар. 00 центів США., який утворився за період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2014 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків з врахуванням принципу диспозитивності підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 1 долар. 00 центів США.
Щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 14 квітня 2014 року по 01 серпня 2015 року, то в цій частині у позові слід відмовити.
Як видно із розрахунку заборгованості, станом на 01 квітня 2014 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становив 14 доларів 75 центів США, який утворився за період з 01 вересня 2008 року по 01 квітня 2014 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту з врахуванням принципу диспозитивності підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 14 доларів 75 центів США.
Щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 14 квітня 2014 року по 01 серпня 2015 року, то в цій частині у позові слід відмовити.
Як розяснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за кредитним договором № 2239-030/08Р від 23 вересня 2008 року яка станом на 07 березня 2017 року, застановить 4 477 доларів 62 центів США та складається із:
- кредиту у розмірі - 3 770 долар 35 центів США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 07 березня 2017 року становить 101 874 грн. 86 коп.;
- процентів у розмірі 691 доларів 52 центи США, що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 07 березня 2017 року становить 18 684 грн. 87 коп.
- пені за несвоєчасне повернення кредиту 14 доларів 75 центів США що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 07 березня 2017 року становить 398 грн. 55 коп.
- пені за несвоєчасне повернення відсотків 1 долар США що за курсом відповідно службового розпорядження НБУ від 07 березня 2017 року становить 27 грн. 02 коп.
Що разом становить 120 985 грн. 30 коп.
Склад та розмір витрат, повязаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі.
Як видно із витягу газети «Урядовий Курєр», дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача до суду, вартість якого, згідно із наданою позивачем квитанцією, склала 630 грн. 00 коп.
Також, як видно з платіжного доручення, позивачем був сплачений судовий збір в сумі 2 718 грн. 57 коп.
Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно із розясненнями п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17 жовтня 2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI).
Суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 767 грн. 07 коп., та витрати позивача повязані із публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у розмірі 409 грн. 50 коп., оскільки позов задоволений частково.
Так, сума задоволених вимог від суми вимог позивача становить 65 %, отже 1 767 грн. 07 коп. становить 65 % від суми 2 718 грн. 57 коп., а 409 грн. 50 коп. від суми 630 грн. 00 коп.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 61, 88 ч. 1, 130, 174, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 610, 611, 612, 1050, 1054 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
В частині позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та пені за несвоєчасне повернення відсотків за період з 14 квітня 2014 року по 01 серпня 2015 року відмовити.
До суду відповідачами можуть бути подані заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич