Справа № 755/8601/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" жовтня 2017 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

Головуючого судді САВЛУК Т.В.,

за участі секретаря Бурячек О.В,

розглянувши матеріали заяви представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» - Солодовнік М. В. про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП ,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

13 жовтня 2017 року представник позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» - Солодовнік М. В. звернулась з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частину 3 - кімнатної квартири, загальною площею 77,90 кв. м., реєстраційний номер майна 30920247, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності відповідачу - ОСОБА_3, індивідуальний податковий номер - НОМЕР_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 3 та п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» згідно п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього в інших осіб.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частину трикімнатної квартири, загальною площею 77,90 кв. м., реєстраційний номер майна 30920247, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності відповідачу - ОСОБА_3.

Однак, звертаючись з заявою про забезпечення позову, представником позивача Солодовнік М. В. не наведено грунтовних пістав для застосування заходів забезпечення позову, не надано докази, які мають підтвердити необхідність вжиття негайних заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, в тому числі відсутні відомості щодо вчинення з боку відповідача дій спрямованих на відчуження належної йому на праві власності частини квартири.

Крім того, обираючи такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно, сторона цивільного процесу має підтвердити реальну вартість об'єкту нерухомого майна, оскільки відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства розмір заявлених позовних вимог, має бути співмірним, з видом забезпечення позову, який просить застосувати позивач.

В той же час відсутність зазначених відомостей та обґрунтованих пояснень представника позивача щодо підстав для вжиття заходів забезпечення позову на даній стадії судового розгляду справи, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Оцінивши наведені підстави для вжиття заходів забезпечення позову та долучені до заяви докази, суд приходить до висновку, що заява представника позивача - Солодовнік М. В. про вжиття заходів для забезпечення позову є необгрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 151-153, 209-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» - Солодовнік М. В. про забезпечення позову, яка подана в межах розгляду цивільної справи за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі - Страхування» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

С у д д я