АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2663/17 Справа № 202/7101/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 25 січня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: ОСОБА_4) про поділ майна подружжя,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 25.01.2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя задоволено частково, за кожним з них визнано право власності по ? частині квартири АДРЕСА_1, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за частини автомобілів. У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ квартири АДРЕСА_2 (колишня вул.Героїв Громадянської війни) у м.Дніпро відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане рішення в частині відмови у задоволенні її позову про поділ вказаної квартири з посиланням на невідповідність рішення суду у цій частині вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування у цій частині.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

01.11.1996р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 01.03.2013р. (а.с.10 т.1). Подружжя з дітьми 1997 та 2007 років народження проживали у трикімнатній квартирі АДРЕСА_3 (вул.Щербини) у м.Дніпро (м.Дніпропетровськ), придбаній 13.12.1997р. (а.с.8, 9,12-18, 160 т.1).

Згідно нотаріально посвідченого 14.10.2004р. договору купівлі-продажу покупцем однокімнатної квартири АДРЕСА_4 (тепер. назва вул.ОСОБА_5) у м.Дніпропетровськ загальною площею 38,9кв.м. ціною 15 000грн. значиться ОСОБА_3 (а.с.19,20 т.1).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3 його батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.203 т.1).

Згідно нотаріально посвідченого 14.09.2004р. ОСОБА_6 та ОСОБА_4 продали ОСОБА_7 трикімнатну квартиру №16 у житловому будинку №30 по вул.Уральська у м.Дніпропетровськ загальною площею 60,6кв.м. за ціною 90270грн. (а.с.218,219 т.1).

За відомостями паспортів громадян України ОСОБА_3 був зареєстрованим у квартирі №16 у житловому будинку №30 по вул.Уральська у м.Дніпропетровськ до 21.09.2004р. і після її продажу батьками з 19.11.2004р. зареєструвався у квартирі АДРЕСА_5 (вул.ОСОБА_8) м.Дніпропетровськ (а.с.18.т.2).

З часу придбання однокімнатної квартири АДРЕСА_4 (тепер. назва вул.ОСОБА_5) - 14.10.2004р. у ній були зареєстровані та проживали лише батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Остання підтвердила, що квартира придбана нею з чоловіком для їх проживання, за рахунок коштів, виручених від продажу своєї квартири, та лише оформлена ними на сина, проте ні він, ні його сімя у ній не проживали.

Враховуючи встановлені обставини про недоведеність факту придбання вказаної квартири за спільні кошти подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у позові про її поділ відповідно до вимог ст.ст.60,69 СК України.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що спірна квартира придбана спільні кошти подружжя не можуть бути прийняті до уваги, оскільки доказів на підтвердження вказаного факту ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність врахування судом доказів придбання вказаної квартири за рахунок коштів батьків безпідставні, оскільки вказаний факт підтверджується відповідними письмовими доказами. Спірна однокімнатна квартира придбана рівно через місяць після продажу батьками ОСОБА_3 своєї трикімнатної квартири і саме батьки користувались та проживали у ній з часу придбання. Доказів наявності іншого житла в останніх ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що спірна квартира придбана нею з чоловіком з метою можливого проживання у майбутньому у ній дочки ОСОБА_9, фактично є лише припущенням, яке не може бути прийняте до уваги також і з огляду на те, що на час придбання спірної квартири дочка була лише семирічного віку. Між тим, мета придбання квартири батьками ОСОБА_3 для свого фактичного проживання підтверджена реальним фактом їх проживання у цій квартирі, яка стало їх єдиним житлом. Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 заявляла про існування спору лише відносно квартири АДРЕСА_3 (вул.Щербини) у м.Дніпро (м.Дніпропетровськ) і саме про існування перешкод у користуванні вказаною квартири свідчать її звернення у правоохоронні органи (а.с.90-92,164-167 т.1). Проте відомостей про існування будь-яких перешкод у користуванні спірною квартирою ОСОБА_2 не заявляла та фактично взагалі на неї не прендувала, не оспорювала та не спростовувала ні факту придбання цієї квартири за кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_4, ні їх факту проживання у цій квартирі з часу її придбання. Навпаки, навіть в апеляційній скарзі ОСОБА_2 стверджувала, що оплату комунальних послуг за адресою спірної квартири мала здійснювати і дійсно здійснювала ОСОБА_4, оскільки фактично була у ній зареєстрована. Позовна вимога ОСОБА_2 відносно поділу спірної квартири ґрунтується лише на тому, що придбана вона у період їх шлюбу із ОСОБА_3 Однак відповідно до вимог ч.1 ст.60 СК України право спільної сумісної власності виникає лише на майно, набуте подружжям. Між тим, доказів тому, що саме спільні кошти їх подружжя стали джерелом її придбання ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про безпідставне визнання за ОСОБА_3 одноособового права власності на спірну квартиру не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішення суду першої інстанції такого висновку не містить, а відмова у позові повязана лише з недоведеністю участі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як подружжя у придбанні вказаної квартири.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції в оскарженій частині за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 25 січня 2017 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.