Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Коновалова В.А.
Справа № 428/9666/16-ц
Провадження № 22ц/782/46/17
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря: Попової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року

за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про стягнення заборгованості з оплати лікарняного,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про стягнення заборгованості з оплати лікарняного, в обґрунтування якої вказала, що з 12.09.2006 року і по час звернення до суду з позовом працює у відповідача. В період з 05.09.2014 року по 09.01.2015 року вона перебувала на лікарняному. За цей період їй нарахована, але не виплачена оплата в сумі 37520,28 грн., яка зазначена в самому лікарняному. Роботодавець не оплатив вказаний лікарняний, посилаючись на брак коштів та інші причини.

ОСОБА_2 просила суд стягнути з публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» на її користь заборгованість по оплаті лікарняного в сумі 37520,28 грн. та допустити негайне виконання рішення.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Луганськтепловоз» про стягнення заборгованості з оплати лікарняного відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце повідомлений належним чином і в установленому законом порядку.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу. В межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що ним були встановленні факти про те, що ОСОБА_2 12 вересня 2006 року була прийнята до ВАТ «Холдингова компанія «Луганськтепловоз» (підприємство перейменовано у ПАТ «Луганськтепловоз») учнем слюсаря-електромонтажника.

ОСОБА_2 звернулася до медико-санітарної частини ПАТ «Луганськтепловоз», де 05.09.2016 року їй було видано листок непрацездатності серії АГО № 341142, дані у графі «Діагноз первинний» - «Вагітність 30 тижнів», дані у графі «Діагноз заключний» - «Передбачуваний термін пологів 12.11.2014».

Також судом встановлено, що ПАТ «Луганськтепловоз» проведено нарахування матеріального забезпечення ОСОБА_2 з 05.09.2014 року по 08.01.2015 року та оформлено заяву-розрахунок на суму 37520,28 грн. Вказана заява-розрахунок разом з іншими документами була передана до Жовтневої міжрайонної ВД Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності. Однак, фінансування відділенням Фонду для виплати роботодавцем матеріального забезпечення з тимчасової втрати працездатності ОСОБА_2 не було проведено.

ОСОБА_2 не оскаржувала рішення, дії чи бездіяльність відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності щодо не проведення фінансування відповідача за відповідними виплатами.

Тому, з урахуванням зазначених обставин та керуючись положеннями Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», суд першої інстанції дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідачем не було допущено порушень прав позивача, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що законодавство, яке діяло на час правовідносин, що склалися між сторонами, не передбачало необхідності виплати допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами після перерахування коштів Фондом на рахунок страхувальників, не врахував, що підприємство зобов'язано було нарахувати ти виплатити допомогу по тимчасовій непрацездатності одночасно з виплатою заробітної плати не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 253 КЗпП України особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

Згідно ст. 255 КЗпП України види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням працівникам, а в деяких випадках і членам їх сімей, умови їх надання та розміри визначаються законами України з окремих видів загальнообов'язкового державного соціального страхування, іншими нормативно-правовими актами, які містять норми щодо загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Правові, організаційні та фінансові основи загальнообов'язкового державного соціального страхування громадян на випадок тимчасової втрати працездатності, у зв'язку з вагітністю та пологами, у період виникнення спірних правовідносин сторін, визначалися Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

У відповідності до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, страхувальник відповідно до цього Закону - це роботодавець - для осіб, зазначених у частині першій статті 6 цього Закону.

За приписами ч. 1 ст. 6 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням, підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 27 зазначеного вище закону страхувальник зобов'язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Види матеріального забезпечення та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, та витратами зумовленими похованням передбачені в ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням», до яких належить і допомога по вагітності та пологам.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» фінансування страхувальників-роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється районними, міжрайонними, міськими виконавчими дирекціями відділень Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами відділень Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Районні, міжрайонні, міські виконавчі дирекції відділень Фонду здійснюють фінансування страхувальників-роботодавців протягом десяти робочих днів після надходження заяви.

Порядком фінансування страхувальників для надання застрахованим особам матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, затвердженим постановою правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності № 26 від 22.12.2010 року передбачено, що підставою для фінансування страхувальників-роботодавців робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Для отримання коштів Фонду для виплати матеріального

забезпечення застрахованим особам, нарахованого страхувальником, страхувальник звертається до робочого органу Фонду за місцем обліку в органі Фонду або за місцем обліку, зазначеним в Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування (із заявою-розрахунком за підписом керівника та головного бухгалтера, засвідченою печаткою підприємства).

Робочі органи Фонду здійснюють фінансування страхувальників протягом десяти робочих днів після надходження заяви-розрахунку.

Після надходження суми коштів, зазначених у заяві-розрахунку, на рахунок страхувальника, останній зобов'язаний здійснити виплату відповідного матеріального забезпечення у строки, визначені у статті 52 Закону ( 2240-14 ).

Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що виплату допомоги по вагітності та пологам здійснює роботодавець за умови фінансування з боку Фонду, тобто лише після отримання коштів від Фонду соціального страхування роботодавець оплачує листок непрацездатності.

Судом встановлено, що 05.09.2016 рокуОСОБА_2 видано листок непрацездатності серії АГО № 341142, дані у графі «Діагноз первинний» - «Вагітність 30 тижнів», дані у графі «Діагноз заключний» - «Передбачуваний термін пологів 12.11.2014».

ПАТ «Луганськтепловоз» проведено нарахування матеріального забезпечення ОСОБА_2 з 05.09.2014 року по 08.01.2015 року та оформлено заяву-розрахунок на суму 37520,28 грн. Вказана заява-розрахунок разом з іншими документами була передана до Жовтневої міжрайонної ВД Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності, яке у встановлені строки вказану заяву не профінансувало.

У зв'язку зі зміною юридичної адреси ПАТ «Луганськтепловоз» було проведено процедуру перереєстрації за новим місцезнаходженням.

Згідно листа Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності від 15.02.2017 року № 01-10-83 ПАТ «Луганськтепловоз» взято на облік у Сєвєродонецькій міській виконавчій дирекції ЛОВ ФСС 14.07.2015 року, рег. № 74. До зазначеної дати страхувальник перебував на обліку в Жовтневій міжрайонній виконавчій дирекції Луганського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності. При взятті на облік страхувальника в Сєвєродонецькій міській виконавчій дирекції ЛОВ ФСС з ТВП від Жовтневої міжрайонної виконавчої дирекції Луганського обласного відділення ФСС з ТВП була прийнята заборгованість за Фондом в сумі 1961288,74 грн., в тому числі по заяві-розрахунку від 20.11.2014 року до якої включений лікарняний листок АГО № 3411142 ОСОБА_2 на суму 37520,28 грн.

Заборгованість перед ПАТ «Луганськтепловоз» з фінансування виплати допомоги за період з липня 2014 року по лютий 2015 року, яка передана від Жовтневої міжрайонної виконавчої дирекції Луганського обласного відділення ФСС з ТВП до Сєвєродонецької міської виконавчої дирекції ЛОВ ФСС з ТВП, підтверджується копією звіту по коштах загальнообов'язкового державного соціального страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що відповідачем виконано покладене на нього законодавством зобов'язання щодо нарахування матеріального забезпечення у зв'язку з вагітністю та пологами, подання до Жовтневої міжрайонної виконавчої дирекції Луганського обласного відділення ФСС з ТВП заяви-розрахунку, однак зазначена у заяві сума 37520,28 грн. не була перерахована Фондом на рахунок ПАТ «Луганськтепловоз». Сума матеріальної допомоги у зв'язку з вагітністю та пологами не відноситься до сум, які підлягають виплаті за рахунок коштів роботодавця.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідачем не було порушено прав позивача.

Посилання апелянта на те, що допомога по тимчасовій непрацездатності входить до структури заробітної плати у відповідності до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» не заслуговує на увагу, оскільки є суб'єктивним тлумаченням ним даної норми права.

Так, пунктом 3.2 розділу 3 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 5 від 13.01.2004 року встановлено, що не належать до фонду оплати праці допомоги та інші виплати, що здійснюються за рахунок коштів фондів державного соціального страхування: допомога по вагітності та пологах.

Також є помилковим посилання в апеляційній скарзі на Закон України «Про розмір внесків на деякі види загальнообов'язкового державного соціального страхування» від 11 січня 2001 року, оскільки закон втратив чинність з 01 січня 2011 року, а правовідносини сторін з оплати лікарняного виникли в вересні 2014 року.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись, ст.ст. 303, 307, 308, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: