АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1824/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06.03.17 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Швецової Л.А.,

за участю секретаря: Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини, -

встановила:
У жовтні 2016 року позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому в обґрунтування позовних вимог зазначила, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. З червня 2009 року ОСОБА_1 проживає з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та з неповнолітньою дочкою від першого шлюбу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою мешкання АДРЕСА_1 , однак, діти зареєстровані за адресою відповідача.
Оскільки згоди щодо місця проживання дитини між сторонами не досягнуто, позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 разом з позивачем за вказаною адресою.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на ст. ст. 4, 5, 19, 160, ч. ч. 1, 2 ст. 161 СК України, ст. ст. 61,174, 291-295, 303, 309 ЦПК України, просить рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року скасувати і ухвалити нове рішення та визначити місце проживання малолітнього сина разом з нею.
Апелянт вказує на те, що предметом спору є визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, а не оскарження відмови відповідача в реєстрації місця проживання.
Апелянт зазначає, що наданими нею доказами підтверджується, що дитина мешкає з нею, де створені гарні умови для виховання дитини, її розвитку, лікування тощо.
Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, було надано висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судовим розглядом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_3 , визнали ці обставини і сторони.
Ч.1 ст.60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як докази на підтвердження своїх позовних вимог позивач надала суду: копії картки платника податків, паспорту позивача, свідоцтва про народження дітей, відповіді ГУ ДМС України в Харківській області від 05.08.2015 року, довідки КП «Жилкомсервіс» від 20.07.2016 року, форми А, свідоцтв про шлюб та розірвання шлюбу між сторонами, рішення Київського районного суду м.Харкова від 07.06.2010 року, свідоцтва про право власності на житло, Інформаційної довідки від 19.07.2016 року, актів обстеження, характеристик позивача та дитини, відповіді Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області від 05.06.2015 року, відповідей служби у справах дітей Московського району від 22.07.2016 року, КЗОЗ «Харківська міська дитяча поліклініка №23» від 22.07.2016 року, 26.05.2015 року.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції послався на те, що надані позивачем докази не свідчать про те, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично позивач має складнощі з реєстрацією місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , що не заперечував і сам позивач в судовому засіданні, але ця обставина не може розглядатися судом як те, що сторони не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина.
Тому суд вважав, що питання реєстрації дитини повинно вирішуватися не шляхом визначення місця проживання дитини, щодо якого у сторін немає спору, а іншим, передбаченим законодавством шляхом.
Також суд не погодився з висновком органу опіки та піклування від 14.12.2016 року, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, зробленим на підставі пояснень позивача і не враховував тієї обставини, що спір щодо місця проживання дитини між сторонами відсутній.
Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може.
Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.
Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони проживають окремо. Дитина проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджуються свідоцтвом про народження ОСОБА_3 . (а.с.7).
Шлюб з відповідачем було розірвано Київським районним судом м. Харкова від 07.06.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_1 від 22 липня 2010 року. З відповідачем проживають окремо. (а.с.12-13).
Згідно довідки дільниці № 34 КП «Жилкомсервіс`від 29.11.2016 рокі місце проживання малолітнього ОСОБА_3 зареєстровано разом з батьками за адресою: АДРЕСА_2 .
Фактично дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .
Згоди щодо місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю між сторонами не досягнуто.
При зверненні до ГУ ДМС України в Харківській області з заявою про зняття з реєстрації за місцем проживання відповідача та реєстрацію за місцем проживання ОСОБА_1 відповідач заперечував проти проживання та реєстрації місця проживання сина за її фактичним місцем проживання, тому позивачка не змогла знятися з реєстрації разом з дитиною та зареєструватися за адресою своєї матері, де фактично вони проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 відмовився дати згоду на перереєстрацію сина за вказаною вище адресою.
На виклик до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для вирішення питання про визначення місця проживання дитини відповідач не з`явився.
Відповідно до акту обстеження житлових умов від 17.10.2016 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживають ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 . Стан житлового приміщення задовільний, в квартирі чисто, діти мають окрему кімнату, всі необхідні меблі та речі для навчання та проживання. (а.с.16-17).
Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_3 від 08 травня 2015 року та 12 вересня 2016 року встановлено, що дитина фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , умови проживання хороші, родина проживає в 3-кімнатній квартирі, санітарний стан житла відмінний, є все необхідне для життя та відпочинку, у дитини є все необхідне для навчання та розвитку, свій учбовий куток, ліжко, багато книг та іграшок. Стосунки між усіма членами родини дружні, теплі та довірливі. Дитина проживає у комфортних умовах, оточена увагою та піклуванням. (а.с.18-19).
Управлінням служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 14.12.2016 року № 720 питання щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. З метою всебічного та об`єктивного розгляду питання, батько дитини був запрошений до служби у справах дітей московського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради для надання пояснень з викладеного питання, але за запрошенням не з`явився.
Згідно висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись ст. ст. 19, 160, 161 СК України, та рекомендацією комісії в інтересах дитини, Управління служб у справах дітей вважало за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір» ю ОСОБА_1 . (а.с.52-53).
Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішувати органом опіки та піклування або судом.
Під час вирішення спору щодо місяця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Відповідно ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. У разі якщо особа не може самостійно звернутися до органу реєстрації, реєстрація може бути здійснена за зверненням її законного представника або представника на підставі довіреності, посвідченої в установленому законом порядку (далі - представник).
Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг): письмову заяву; документ, до якого вносяться відомості про місце проживання.
Якщо дитина не досягла 16-річного віку, подається свідоцтво про народження; квитанцію про сплату адміністративного збору; документи, що підтверджують право на проживання в житлі, перебування або взяття на облік у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту, проходження служби у військовій частині, адреса яких зазначається під час реєстрації; військовий квиток або посвідчення про приписку (для громадян, які підлягають взяттю на військовий облік або перебувають на військовому обліку).
У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника, крім випадків, коли законними представниками є батьки (усиновлювачі). Реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.
За таких обставин, враховуючи інтереси дитини, ставлення кожного з батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, відповідно до вимог ст. 160, ст. 161 СК України, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно з п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, і ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити.
Згідно частин першої, третьої та п`ятої статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційну скаргу та позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути 551, 20 грн., сплачених при подачі позовної заяви (а.с. 1), та 606,32 грн., що були сплачені при подачі апеляційної скарги (а.с. 69). А всього з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 належить стягнути 1157,52 грн. судового збору.
Керуючись ст. ст. 88, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -
вирішила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 17 січня 2017 року - скасувати.
Ухвалити нове рішення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) гривень 52 копійки за подання позовної заяви та апеляційної скарги.
Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.
Головуючий -
Судді :