провадження № 2/756/1228/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 лютого 2017 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Приходько І.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договорами позики,
Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь:
за нотаріально посвідченим договором позики від 10.10.2013 року, реєстровий номер №1212:
відсотки за користування позикою згідно з п.1.2 договору у розмірі 152623,97 грн. за період з 08.04.2014р. по 10.10.2016р. (включно) (101250:365х917х60% = 152623,97 грн.),
пеню згідно з п.3.2 договору у розмірі 127068,75 грн. за період з 08.04.2014р. по 14.12.2014р. (включно) (101250 х 0,5% х 251 = 127068,75 грн.),
3% річних згідно з п.3.1 договору у розмірі 8529,96 грн. за період з 21.12.2013 року по 10.10.2016 року (101250 : 365 х 1025 х 3% = 8529,96 грн.),
всього 379752,68 грн.
Позивач вказує, що відповідач свої зобов'язання за вказаними договорами позики не виконує.
08.07.2014 року Ірпінський міський суд Київської області у справі №367/2029/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу прийняв заочне рішення, яким позов задовольнив та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 631974,64 грн., з яких:
104500,50 грн. (що було еквівалентом 8970 дол. США) - не повернута позика за розпискою від 10.10.13 року;
Проте відповідач ні рішення суду, ні виконавчий напис не виконав, заборгованість не сплатив.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З рішення суду та копії позову, за яким воно прийнято, вбачається, що 08.07.2014 року Ірпінський міський суд Київської області у справі №367/2029/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу прийняв заочне рішення, яким позов задовольнив та стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики в розмірі 631974,64 грн., з яких:
104500,50 грн. (що було еквівалентом 8970 дол. США) - не повернута позика за розпискою від 10.10.13 року;
На підставі виконавчого напису нотаріуса від 02.04.2014 року, зареєстрованого в реєстрі за №303, та на підставі виконавчого листа № 367/2029/14-ц, виданого за рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 08.07.2014 року ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві відкриті виконавчі провадження про стягнення заборгованості з відповідача.
З пояснень позивача та інформації про виконавче провадження вбачається, що виконавчий напис та рішення суду боржником не виконані, суми позики та інші стягнуті за договорами суми позивачу не сплачені.
Доказів сплати заборгованості за договорами позики відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч.1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
13.03.2012 року між ОСОБА_1 (позикодавець) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявкою Н. М. та зареєстрований в реєстрі за №860.
Згідно з п.2 договору зазначену вище суму грошей позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві готівкою в строк до 14.05.2012 року.
Крім того, 14.08.2012 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, оформлений письмово у формі розписки, з якої вбачається, що відповідач позичила у позивача 5000 дол. США строком на 6 місяців, а саме до 14.01.2013 року включно та зобов'язалась повернути вказану грошову суму в повному обсязі до 15.01.13 року.
Крім того, цього ж дня, 15.02.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, оформлений письмово у формі розписки, з якої вбачається, що відповідач позичила у позивача 6900 дол. США строком до 15.05.2013 року.
Крім того, 10.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, оформлений письмово у формі розписки, з якої вбачається, що відповідач позичила у позивача 8970 дол. США строком до 15.12.2013 року.
Станом як на 10.10.2016 року, так і на час ухвалення рішення позика у розмірі 8970 дол. США, що було еквівалентом 104500,50 грн. станом на 07.04.14 року та яка була стягнута за рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 08.07.14 року не повернута.
Крім того, 10.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено договір позики грошових коштів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мінюковою-Кручиною Т. П. та зареєстрований в реєстрі за №1212.
Відповідно до п.1.2 договору за користування позикою позичальник сплачує позикодавцю 60 відсотків річних, до дня фактичного повернення позики (ч.1 ст.1048 ЦКУ).
Згідно з п.3.1 договору сторони домовилися, що при простроченні повернення позики (її частини) позичальник, понад сплату відсотків, встановлених умовами даного договору, додатково сплачує проценти у розмірі 3% річних від простроченої суми до моменту повернення позики.
Згідно з п.3.2 договору у разі прострочення сплати позики чи її частини, Позичальник сплачує Позикодавцю пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.
Однак, станом як на 10.10.2016 року, так і на час ухвалення даного рішення зобов'язання за вказаним договором позики, рішення суду та виконавчий напис відповідачем не виконані.
У зв'язку з цим з відповідача на користь позивача за нотаріально посвідченим договором позики від 10.10.2013 року слід стягнути:
відсотки за користування позикою згідно з п.1.2 договору у розмірі 152623,97 грн. за період з 08.04.2014р. по 10.10.2016р. (включно) (101250:365х917х60% = 152623,97 грн.),
пеню згідно з п.3.2 договору у розмірі 127068,75 грн. за період з 08.04.2014р. по 14.12.2014р. (включно) (101250 х 0,5% х 251 = 127068,75 грн.),
3% річних згідно з п.3.1 договору у розмірі 8529,96 грн. за період з 21.12.2013 року по 10.10.2016 року (101250 : 365 х 1025 х 3% = 8529,96 грн.),
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 5539 грн. 94 коп.
Керуючись ст.ст. 526, 530, 533, 549, 1046-1048, 1050, ст.ст. 10, 60, 61, 88, 212-215, 224, 226 ЦПК України,
Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за договорами позики у розмірі 553993 грн. 91 коп. та судові витрати у розмірі 5539 грн. 94 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на заочне рішення суду може бути подано позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко