Справа № 344/3868/16-ц
Провадження № 22-ц/779/416/2017
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови м. Івано-Франківська Марцінківа Р., Івано-Франківської міської ради, третьої особи ОСОБА_6 про скасування розпоряджень про звільнення з роботи та призначення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

у березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому посилаючись на незаконність звільнення з посади директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка», уточнивши позовні вимоги просив: визнати незаконним розпорядження міського голови від 18.12.2015 № 191-1 «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_2», скасувати розпорядження міського голови від 29.02.2016 № 25/1-с «Про звільнення з роботи ОСОБА_2» та розпорядження від 01.03.2016 № 28/1-с; скасувати розпорядження від 23.03.2016 № 44/1-с «Про внесення змін до розпорядження міського голови від 29.02.2016 № 25/1-с; визнати дискримінацією в трудових відносинах протиправні дії Р.Марцінківа (невиплата премії); стягнути премію в сумі 3500 грн до Дня комунальника; стягнути з відповідачів 4025 грн невиплаченої премії за січень, лютий 2016 року; поновити його на роботі та скасувати запис в трудовій книжці, надавши рівноцінну посаду з оплатою, не нижче попередньої; стягнути на його користь з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 21.03.2016 по день ухвалення рішення, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 112 368,88 грн, моральну шкоду у розмірі 90 000 грн та судові витрати.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, міського голови м. Івано-Франківська Марцінківа Р., Івано-Франківської міської ради, третьої особи ОСОБА_6 про скасування розпоряджень про звільнення з роботи та призначення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та інших виплат, відшкодування моральної шкоди, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що призначений директором Івано-Франківського міського парку культури та відпочинку за трудовим контрактом строком до 04.08.2012 з продовженням його дії до 04.08.2015, а в подальшому цей контракт був продовжений на невизначений строк, оскільки він фактично виконував трудові функції без заперечень роботодавця. Суд не врахував, що при відсутності у контракті та в Положенні про порядок призначення керівників підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, механізму регулювання продовження роботи після закінчення строку контракту, його трудові відносини з відповідачем були продовжені на умовах раніше укладеного контракту. Він погодився на укладення нового контракту, подав на ім'я міського голови заяву з проектом контракту, вчинивши усі дії, спрямовані на продовження трудових відносин. Однак, 29.02.2016 розпорядженням міського голови його звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці та відмовою міського голови від укладення контракту, хоча істотні зміни в умовах його праці відсутні, що вказує на незаконність звільнення. Чинним законодавством не передбачено відмови власника від укладення контракту, як підставу звільнення працівника. Умова попередження про звільнення не менш ніж за 2 місяці не дотримана, так як у розпорядженні від 18.12.2015 вказувалось лише на необхідність підписання контракту. У день звільнення 29.02.2016 він був на лікарняному. Розпорядження про зміну дати його звільнення прийняте 23.03.2016, а сама дата звільнення змінена на 21.03.2016, що вказує на звільнення заднім числом. Оскільки профком не дав згоди на його звільнення, то неврахування судом такого рішення можливе лише у випадку його необґрунтованості. Крім того, його як керівника позбавлено премії до Дня комунальника, а пов'язані з виробничими завданнями премії входять до заробітної плати і повинні виплачуватись у повному обсязі. Так як дату його звільнення перенесено на 21.03.2016, то ОСОБА_6 01.03.2016 незаконно призначено на займану ним посаду. Відповідачі, позбавивши його права на працю, завдали йому моральної шкоди. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду позивач і його представник апеляційну скаргу підтримали, представник відповідачів доводи апеляційної скарги заперечила. Третя особа, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, не з'явилась, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 11.07.2006 працював на посаді директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка». 04 серпня 2011 року між міським головою та ОСОБА_2 було укладено контракт як з керівником підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківськ терміном з 04.08.2011 по 04.08.2012. Відповідно до п. 4.2 цей контракт припиняється: після закінчення строку дії контракту; за згодою сторін; з інших підстав, передбачених законодавством і цим контрактом. Додатковою угодою від 05.08.2012 контракт продовжено по 04 серпня 2015 року включно.

Розпорядженням міського голови від 18.12.2015 № 191/1-0 з 01 березня 2016 року змінено істотні умови праці ОСОБА_2, уклавши з ним контракт. Розпорядженням міського голови від 29.02.2016 № 25/1-с ОСОБА_2 звільнено з посади директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» 29 лютого 2016 року в зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці та відмовою міського голови від укладення контракту, п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Оскільки на день звільнення ОСОБА_2 перебував на лікарняному, розпорядженням міського голови від 23.03.2016 № 44/1-с внесено зміни до розпорядження від 29.02.2016 № 25/1-с «Про звільнення з роботи ОСОБА_2» в частині дати звільнення: дату 29.02.2016 змінено на дату 21.03.2016.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що згідно рішення Івано-Франківської міської ради від 17.03.2011 № 107-VІІІ призначення на посади керівників підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська здійснюється тільки шляхом укладання з ними контракту у випадках, передбачених законами України.

Положенням про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська (додаток до рішення міської ради від 15.09.2011 № 400-14) установлено, що прийняття на роботу керівника підприємства, закладу, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, здійснюється шляхом укладання з ним контракту терміном від одного до трьох років. Контракт може бути переукладений в порядку, передбаченому вказаним Положенням. Укладання контракту на новий термін відбувається із дотриманням процедури погодження, передбаченою цим Положенням.

Вимогу щодо повідомлення Позивача про зміну істотних умов праці не пізніше ніж за два місяці до зміни таких умов Відповідач 2 виконав, а з'ясувавши, що на момент звільнення Позивач перебував у стані тимчасової непрацездатності, правомірно змінив дату звільнення останнього з роботи. У рішенні профспілкового комітету від 12.02.2016 немає обґрунтування відмови в наданні згоди на розірвання трудового договору з ОСОБА_2

З огляду на дискреційні повноваження міського голови щодо призначення керівника комунального закладу та укладання з ним контракту (на виконання вимог нормативно-правових актів), суд першої інстанції дійшов висновку про законність розпоряджень міського голови: від 18.12.2015 № 191/1-0 про зміну з 01 березня 2016 року істотних умов праці ОСОБА_2, від 29.02.2016 № 25/1-с про його звільнення з посади директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» 29 лютого 2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України та від 23.03.2016 № 44/1-с про внесення змін до розпорядження від 29.02.2016 № 25/1-с «Про звільнення з роботи ОСОБА_2» в частині дати звільнення.

Зазначені висновки суду відповідають обставинам справи, які правильно встановлені, та узгоджуються з нормами матеріального права, що застосовані до цих правовідносин.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Так, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", зокрема статтею 42 передбачено, що міський голова має право призначити на посади та звільняти з посад керівників відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади.

Згідно з п. 9 Положення про порядок укладання контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 170, контракт набуває чинності з моменту його підписання або з дати, визначеної сторонами у контракті, і може бути змінений за згодою сторін, складеною у письмовій формі. Контракт є підставою для видання наказу (розпорядження) про прийняття (найняття) працівника на роботу з дня, встановленого у контракті за угодою сторін.

Пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 "Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності" рекомендовано місцевим органам виконавчої влади при укладанні контрактів з керівниками підприємств, що є у комунальній власності, застосовувати порядок, передбачений Положенням, затвердженим цією постановою.

Відповідно до п. 6 Положення про порядок укладання контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, при найманні на роботу, затвердженим постановою КМ України від 19.03.1993 № 203, з керівником підприємства, раніше обраним чи призначеним на посаду, також укладається або переукладається контракт. У разі відмови органу управління майном укласти контракт з керівником підприємства, трудовий договір розривається на підставі пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України.

Згідно Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, затвердженим рішенням Івано-Франківської міської ради від 15.09.2011 № 400-14, яке є чинним та відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України підлягає обов'язковому виконанню, прийняття на роботу керівника підприємства, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Івано-Франківська, здійснюється міським головою шляхом укладання з ним строкового контракту, який може бути переукладений в порядку, передбаченому цим Положенням. Відмова від погодження проекту контракту унеможливлює його укладання.

На контрактну форму трудового договору не поширюється положення ст. 9 КЗпП України про те, що умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними.

Окрім того, 11.03.2016 Івано-Франківською міською радою винесено рішення № 61-4 про припинення КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» шляхом її ліквідації, а 17.03.2016 рішенням виконкому за № 198 створено ліквідаційну комісію для здійснення заходів щодо ліквідації цього підприємства.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2017 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 205 УПК України у зв'язку з ліквідацією юридичної особи, яка була однією із сторін у справі.

З огляду на викладене, оспорювані позивачем розпорядження міського голови щодо повідомлення ОСОБА_2 про зміну істотних умов праці та про його звільнення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, оскільки відповідач як власник комунального підприємства мав право на визначення форми та умов договору з керівником цього підприємства, у тому числі шляхом укладення контракту, як особливої форми трудового договору, в якому установлюються строк його дії, права і обов'язки сторін та організація праці працівника, а також умови розірвання договору.

Щодо доводів апелянта в цій частині скарги, то колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення вказівку на те, що робота позивача у період з 05.08.2015 і до часу звільнення відноситься до роботи на загальних умовах безстрокового трудового договору, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України трудові договори, що були переукладені один чи декілька разів, вважаються такими, що укладені на невизначений строк, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 23 КЗпП України, тобто щодо строкових трудових договорів укладених у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Згідно з ч. 3 ст. 21 КЗпП України, ч. 4 ст. 65 ГК України та п. п. 1.2, 1.3 Положення про порядок укладання контрактів з керівниками підприємств, закладів, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Івано-Франківська, при прийманні на роботу обов'язковим є зазначення строку дії контракту з керівником підприємства, що є у комунальній власності.

З урахуванням характеру роботи ОСОБА_2, суд першої інстанції помилково вважав, що робота позивача після 05.08.2015 і до часу звільнення має ознаки безстрокового трудового договору лише на тій підставі, що позивач у цей період фактично виконував трудові функції, оскільки трудові відносини з позивачем як керівником підприємства, що є у комунальній власності, обов'язково носять строковий характер, що свідчить про застосування судом закону, який не підлягав застосуванню, так як норма ст. 39-1 КЗпП України містить виняток у випадку укладення строкового контракту.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги, то вони спростовуються правильними висновками суду першої інстанції про те, що станом на 02.03.2016 посада директора КО «Івано-Франківський міський парк культури та відпочинку ім. Т.Г.Шевченка» була вакантною, і міський голова на підставі п. 10 ч. 4 ст. 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" розпорядженням № 28/1-с від 01.03.2016 правомірно призначив ОСОБА_6 керівником цього комунального закладу згідно укладеного контракту.

31.03.2016 ОСОБА_6 звільнена із займаної посади за угодою сторін.

Щодо виплати премій, колегія суддів ураховує ту обставину, що оплата праці та матеріальне забезпечення керівника підприємства визначаються у контракті, проводяться за рахунок коштів підприємства і встановлюються у прямій залежності від результатів виробничо-господарської діяльності підприємства.

Порядок преміювання ОСОБА_2 урегульовано Положенням про порядок оцінювання роботи та преміювання керівників комунальних підприємств, підвідомчих департаменту комунального господарства, транспорту і зв'язку виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, затвердженим розпорядженням від 26.01.2012 № 38-р, згідно якого премії та їх конкретні розміри встановлюються за наявних для неї умов і відповідно до критеріїв оцінювання роботи керівника комунального закладу.

В матеріалах справи відсутні відповідні дані, які б давали право суду прийти до висновку про незаконність дій міського голови при нарахуванні та виплаті премій позивачу.

ОСОБА_2 виплачені усі належні при звільненні суми.

Правові підстави для стягнення моральної шкоди відсутні.

З огляду на викладене апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду про відмову у задоволенні позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне й обгрунтоване рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2017 року вказівку на те, що робота позивача у період з 05 серпня 2015 року і до часу звільнення відноситься до роботи на загальних умовах безстрокового трудового договору.

В іншій частині рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга на ухвалу може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Горейко М.Д. Ясеновенко Л.В.