Справа № 487/1090/17
Провадження № 2/487/1087/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 року Суддя Заводського районного суду м.Миколаєва Андрощук В.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки ти піклування адміністрації Заводського району Виконкому Миколаївської міської Ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

23.02.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа орган опіки ти піклування адміністрації Заводського району Виконкому Миколаївської міської Ради про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та позбавлення батьківських прав.

Дослідивши матеріали позову, приходжу до наступного.

Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду з зазначеним позовом та до повноліття дитини.

Відповідно до ст..122 ч.2 п.2 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження по справі, якщо є такі, що набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження по справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладення мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до положень ст..223 ч.2 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти та правовідносини.

До матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 було додано копію рішення Нахімовського районного суду м.Севастополя від 13.01.2014 року, постановленого по справі №765/6179/13-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

За рішенням суду з відповідача на користь ОСОБА_4 було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини від усіх видів заробітку(доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.12.2013 року та до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, ОСОБА_3 (після шлюбу, укладеного 19.07.2014 року ОСОБА_1) М.О. уже зверталася з аналогічним позовом, який був предметом розгляду судом, та за яким було постановлено рішення, що набрало законної сили.

З урахуванням викладеного, приходжу до висновку, що згідно ст. 122 ч. 2 п. 2 ЦПК України у відкритті провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_3:

Відповідно до ч.1 ст.109 ЦПК України, позови до фізичних осіб предявляються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх перебування або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання.

Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Стаття 3 вище вказаного Закону дає визначення терміну реєстрації місця проживання та перебування особи, відповідно до якого це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Таким чином, з вище викладених норм законодавства вбачається, що належним доказом на підтвердження підстав звернення з даним позовом до Заводського районного суду м.Миколаєва є довідка про реєстрацію місця проживання або місця перебування відповідача на території Заводського району м.Миколаєва

Місцем проживання відповідача, на момент звернення до суду з зазначеним позовом, ОСОБА_1 зазначає АДРЕСА_1 АРК.

З урахуванням вищевикладеного, приходжу до висновку, що справа не підлягає розгляду Заводським районним судом м.Миколаєва.

Разом з тим, положеннями ст..12 ч.1 п.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 05.04.2014 року № 1207-VII було змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних місцевим загальним судам, розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, - місцевими загальними судами міста Києва, що визначаються Апеляційним судом міста Києва.

З урахуванням зазначеного, позивач має право на звернення з даною позовною заявою до Апеляційного суду міста Києва, для визначення підсудності справи.

Керуючись ст..115, п.4 ч.3 ст.121, ст. 122 ч.2 п.2 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В

У відкритті провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - відмовити.

Позовну заяву в частині заявлених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки ти піклування адміністрації Заводського району Виконкому Миколаївської міської Ради про позбавлення батьківських прав повернути позивачу.

Ухвала набуває законної сили через 5 днів після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, визначеному ст.294 ЦПК України.

Суддя: В.В.Андрощук