ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1 ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5081/16-ц
Провадження № 2/210/590/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" березня 2017 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Чайкіної О.В.,

за участі секретарі: Семко Н.А.

представники сторін, які беруть участь у справі: позивача: - адвокат ОСОБА_2, відповідача ПАТ «АМКР » - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг" про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся Позивач ОСОБА_4 з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 30 років та 3 місяці. У травні 2016 року рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини позивачу було встановлене професійне захворювання: вібраційна хвороба другої стадії, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФС другого ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з пері артрозом, ліктьових (Пф другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функції ходи) суглобів. По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання. За висновком МСЕК позивачу була встановлена втрата професійної працездатності у розмірі 60% та третя група інвалідності. Через професійні захворювання доводиться постійно зазнавати моральних та фізичних страждань, змінилися його образ та якість життя, так як повне одужання позивача неможливе, і перспектива в майбутньому переносити болі, постійно лікуватись спричиняє йому моральні страждання. Моральну шкоду Позивач оцінює в 145000,00 грн. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача заподіяну моральну шкоду 145000,00 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» - ОСОБА_5 надала до суду письмові заперечення та просила суд відмовити у задоволені позовних вимог Позивача у повному обсязі

Вислухавши думку сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, Позивач працював на підприємстві Відповідача на посаді помічника машиніста тепловоза, машиністом тепловоза, залізничний цех, залізничний цех № 2, Криворізький коксохімзавод, ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» з 07.02.1983 року 28.05.1983 року, 08.08.1985 року по 17.03.2004 року та з 17.03.2004 року по 23.07.2015 року машиністом екскаватора (помічник в карєрі), звільнений 23.07.2015 року за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію (а.с. 25-28).

Відповідно до виписок-епікризів, та виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4, йому поставлений діагноз: вібраційна хвороба другої стадії, синдром церебрально-периферичної ангіодистонії, ускладненої дисциркуляторною енцефалопатією з вестибулопатією; синдром полірадикулоневропатії з вираженими статико-динамічними порушеннями на шийному та поперековому рівнях, стійким больовим компонентом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періатрозу (ПФС другого ст.), деформуючого артрозу, в сполученні з пері артрозом, ліктьових (Пф другого ст.) і колінних (ПФ другого ст. з порушенням функції ходи) суглобів. Та зазначено, що це захворювання є професійним. (а.с.11-24).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 08 червня 2016 року, причиною виникнення у Позивача професійного захворювання є: вібрація (а.с.4-7).

Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 11.05.2016 року за № 690, захворювання Позивача професійне (а.с. 9-10). Як вбачається з виписки із акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 26.07.2016 року серії 12 ААА № 043084 позивачу ОСОБА_4 первинно встановлено втрату професійної працездатності 60 %, та третю групу інвалідності (а.с.8).

Як вбачається з форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями № 507 від 26.07.2016 року Позивачу рекомендовано: нагляд лікарів, щорічні курси реабілітації, оздоровлення в санаторії-профілакторії, санаторно-курортне лікування, відновна терапія (а.с.33-34).

Ураховуючи наведене, суд вважає, що самим фактом втрати Позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через тривалу роботу в умовах вібрації, йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України має бути відшкодована за рахунок відповідача.

За таких обставин, вимоги Позивача до ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», з урахуванням ст.ст. 57-61 ЦПК України, не надав суду доказів на спростування тверджень Позивача та на обґрунтування своїх заперечень проти позову. З урахуванням встановлених судом обставин та наданих в порядку ст. 60 ЦПК України доказів, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди.

Наявність професійного захворювання у Позивача також підтверджується зібраними у справі доказами, зокрема наданими виписними епікризами та виписками з медичних карток стаціонарного хворого, з яких убачається, що Позивач з приводу отриманих професійних захворювань неодноразово проходив стаціонарне та амбулаторне лікування в закладах охорони здоровя. Відповідно медичних документів Позивачу рекомендовано: спостереження лікарів, щорічні курси реабілітації, прийом медикаментів групи НПЗП, оздоровлення в санаторіях, профілакторіях, санаторно-курортне лікування. (а.с.11-24).

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За таких обставин, відповідальність за шкоду, завдану Позивачу, покладено саме на роботодавців.

Позивачем втрачена професійна працездатність в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача, йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України Про охорону праці обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця.

Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин.

З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення Позивачу моральної шкоди, яку йому повинен відшкодувати Відповідач ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг», як власник підприємства, яке не створило працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 08.06.2016 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого.

У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю Позивача була заподіяна шкода, він отримав професійне захворювання, втратив працездатність в розмірі 60% та отримав третю групу інвалідності. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманого професійного захворювання, Позивачеві порушено звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки, у звязку з чим останній переносить моральні страждання та переживання.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що позивач має право на відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» Позивачеві шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у Позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в умовах фізичного перевантаження на підприємстві Відповідача, а саме більш ніж 30 років, у порівнянні з іншими роботодавцями, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг» - 45000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які Позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина Відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі та ступінь втрати працездатності, і Відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» Позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КЗпП України, ст. 23. 1167 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг" про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг" (, місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50095, Україна) на користь ОСОБА_4 (12.08.1963р.н., р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1) на відшкодування моральної шкоди 45000,00 (сорок п"ять тисяч) гривен без утримання податку з доходів фізичних осіб.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал ОСОБА_1 Ріг" (, місцезнаходження: вул. Криворіжсталі (Орджонікідзе), 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50095, Україна) на користь держави судові витрати у розмірі 551,20 (п"ятсот п"ятдесят одну грн. двавдцять коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з часу його проголошення через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 09 березня 2017 року.

Суддя: О. В. Чайкіна