АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 672/720/16-ц
Провадження № 22-ц/792/419/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів

судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

у складі:

Пастощука М.М. (головуючий)

Федорової Н.О., Ярмолюка О.І.

секретар судового засідання Шевчук Ю.Г.

з участю: ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Городоцького районного суду від 14 грудня 2016 року цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до акціонерного товариства «ОТП Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», третя особа - ОСОБА_5, про визнання недійсним кредитного договору.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись в суд з позовом до АТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг Україна», з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_4 вказувала, що 6 червня 2008 р. між нею та АТ «ОТП Банк» був укладений кредитний договір № СМSМЕМ00/040/2008, 7 грудня 2009 року укладено додатковий договір до кредитного договору. ОСОБА_5 виступав поручителем ОСОБА_4 за договором.

Укладений між сторонами кредитний договір є недійсним, оскільки його умови суперечать Цивільному Кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові Правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Перед укладенням кредитного договору банк не надав ОСОБА_4, як споживачу, інформації в письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача, тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Відповідачем не були доведені до відому позивача кредитні умови, як того вимагає ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

ЗАТ «ОТП Банк» фальсифікував відсоткову ставку за користування кредитними коштами, та безпідставно отримані кошти зарахував собі у власність без будь-яких на те підстав. Банк допустив самовільне виправлення відсоткової ставки у кредитному договорі з 4,05% на 4,5%.

Максимальний відсоток передбачений умовами договору має становити 22.05%, проте на сторінці 4 додатку № 1 до кредитного договору банк застосував відсоткову ставку 25,96%.

Таким чином, до кредитного договору банк включив положення, які відповідно до ст.ст. 11. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливими, оскільки містять умови про зміни у витратах у зв'язку з чим відсоток за користування кредитними коштами збільшився, є дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить споживача в тяжке, несправедливе становище в договірних зобов'язаннях.

На підставі договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 23.09.2011 р. до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором та договором поруки.

Тому, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсним кредитний договір № СМSМЕМ00/040/2008, укладений 06.06.2008 р. між нею та АТ «ОТП Банк».

Рішенням Городоцького районного суду від 14 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду та постановити нове рішення, яким позов задоволити.

На підтвердження незаконності рішення суду зазначається, що при постановленні рішення суд не врахував, що кредитний договір є недійсним, оскільки він суперечить Цивільному Кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

При укладенні кредитного договору банк не надав позичальнику інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг; банк здійснив фальсифікацію з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами, застосовуючи відсоткову ставку іншу ніж передбачено умовами договору, та безпідставно отримані кошти зарахував собі у власність.

Суд прийшов по помилкового висновку, що перед укладенням кредитного договору позивач була належним чином ознайомлена з видами та умовами кредитування в АТ «ОТП Банк», відповідно до яких їй була надана можливість самостійно вибирати валюту кредитування, а також ознайомлено з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту, підтвердженням чого є анкета-заява на отримання кредиту від 03.06.2008 р. на якій міститься напис: «Підписанням цієї анкети підтверджую, що банк надав мені у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 р.».

Анкета-заява заповнюється для отримання кредиту на купівлю нерухомості, проте позивач будь-якої нерухомості не купувала, а кошти були надані на споживчі цілі не пов'язані з купівлею нерухомості. Вказана анкета є стандартним бланком для отримання кредиту на купівлю нерухомості і не містить відомостей про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Відповідач не надав суду доказів, що перед укладенням договору ОСОБА_4 надавалася вся інформація стосовно вартості кредиту.

Відповідно до п. 2.4. Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 р. № 168 банки зобов'язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищевказаною інформацією.

Крім того, анкета не стосується предмета доказування, так як кредит було надано в інших цілях, на інших умовах та за іншим видом договору.

Також суд прийшов до помилкового висновку, що кредитний договір містить всю інформацію щодо сукупної вартості кредиту.

Судом не враховано, що відсутність у кредитному договорі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, є підставою для визнання договору недійсним в цілому, а не для визнання недійсними лише окремих умов договору.

Крім того, суд безпідставно у рішенні послався на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 20.09.2016 р., яким з ОСОБА_4 стягнуто заборгованість за кредитним договором, так вказане рішення не має жодного значення для вирішення справи.

В засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній мотивів.

Третя особа ОСОБА_5 апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить задовольнити.

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна», ПАТ «ОТП Банк» в судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У клопотанні про розгляд справи без участі представника відповідачів, відповідачі заперечують проти апеляційної скарги ОСОБА_4, рішення суду першої інстанції просять залишити без змін.

Колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 6 червня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір № СМ-SМЕМ00/040/2008, за яким банк надав позичальнику кредит у розмірі 87114 грн на споживчі цілі, зі сплатою плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого відсотка в розмірі 4,5% і FIDR процентної ставки по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів банку ставка FIDR може змінюватися банком (збільшуватися чи зменшуватися) в порядку, передбаченому цим договором. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також у приміщенні банку (як в головному офісі, так і в інших установах банку) на інформаційних стендах.

Датою остаточного повернення кредиту є 5 червня 2018 р. ( п. 2 ч. 1 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5.1 договору погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору) шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

7 грудня 2009 року між сторонами укладений додатковий договір № 1 до кредитного договору. Відповідно до п. 2.1.2 додаткового договору повернення відповідної частини кредиту та сплата процентів буде здійснюватися шляхом сплати позичальником платежів у розмірі, строки та з періодичністю, що визначені у графіку платежів, який є невід'ємною частиною цього додаткового договору (додаток № 1) та шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

На забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_5 7 грудня 2009 року укладений договір поруки, за яким ОСОБА_5 зобов'язався відповідати за повне і своєчасне виконання ОСОБА_4 боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань.

23 вересня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого до ТОВ «ОТП Фактоинг Україна» перейшло право вимоги за кредитними договорами, в тому числі й кредитним договором № СМ-SМЕМ00/040/2008 від 6 червня 2006 р. та забезпечувальними договорами.

Згідно графіка повернення кредиту та сплати відсотків, який є додатком до кредитного договору № СМ-SМЕМ00/040/2008 від 06.06.2008 р., щомісячна сума погашення кредиту складає 725,95 грн.

Додатковим договором від 07.12.2009 р. сторони погодили інший графік погашення кредиту, а саме: з 7 грудня 2009 р. по 5 лютого 2010 р. погашення основної суми кредиту повинно здійснюватися розмірі 175,61 грн, а з 5 березня 2010 року - в розмірі 742,47 грн.

Перед укладенням кредитного договору позивач ОСОБА_4 була належним чином ознайомлена з видами та умовами кредитування в АТ «ОТП Банк», їй була надана можливість самостійно вибирати валюту кредитування, а також ознайомлено з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту; кредитний договір містить всю інформації щодо сукупної вартості кредиту; укладений договір є результатом домовленості сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Тому, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав, передбачених ч. 1 ст. 215 ЦК України та статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів», для визнання кредитного договору № СМ-SМЕМ00/040/2008, укладеного між сторонами 06.06.2008 р., недійсним.

Норми матеріального права застосовані судом правильно, порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено. Тому наявні підстави для відхилення апеляційної скарги на підставі ст. 308 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що кредитний договір є недійсним, оскільки він суперечить Цивільному Кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові Правління Національного банку України від 10.05.2007 р. № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»; що при укладенні кредитного договору банк не надав позичальнику інформації про орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, спростовуються наступними обставинами.

За ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою ст. 203 ЦК України.

Встановлено, що при укладенні кредитного договору № СМ-SМЕМ00/040/2008, його сторонами були погоджені усі умови договору у встановленому законом порядку, позичальник проти таких умов не заперечувала.

Таким чином, договір є результатом домовленості сторін та відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченими ст. 3 ЦК України.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 10.05.2007 р. «Про затвердження правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» кредитний договір № СМ-SМЕМ00/040/2008 містить усю інформацію щодо сукупної вартості кредиту, зокрема:

- згідно п. 2 ч. 1 кредитного договору розмір кредиту та валюта кредиту становить 87114 грн., річна база нарахування процентів - 365 днів у році, дата остаточного повернення кредиту - 5 червня 2018 року, у цьому пункті також містять положення щодо комісії;

- у п. 3 ч. 1 договору визначений розмір та порядок нарахування процентів (фіксований відсоток 4,5% + FIDR);

- пунктом 1.5.1 ч. 2 кредитного договору передбачено, що погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки. визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів (додаток № 1 до цього договору);

- п. 4 ч. 2 кредитного договору передбачені можливі санкції за порушення зобов'язань.

Також кредитний договір містить усі інші умови передбачені ч. 4 ст. 11 закону України «Про захист прав споживачів».

Безпідставними є доводи про те, що банк здійснив фальсифікацію з відсотковою ставкою за користування кредитними коштами, застосовуючи відсоткову ставку іншу ніж передбачено умовами договору.

Згідно п. 3 ч. 1 кредитного договору сторони домовилися, що для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватися плаваюча процентна ставка: фіксований відсоток 4,5% + FIDR.

Фіксований відсоток у договорі зазначений 4,5%, у дужках помилково вказано прописом чотири цілих п'ять сотих відсотків, та виправлено з сотих на десятих. І в кредитному договорі міститься застереження «Закресленому «сотих», виправленому «десятих» вірити», вказане застереження підписане сторонами договору.

Таким чином, позивач ОСОБА_4 безпідставно вказує в апеляційній скарзі, що банк самовільно виправив у договорі фіксований відсоток з 4,05% на 4,5%.

Не впливають на законність рішення суду і доводи про помилковість висновку суду, що перед укладенням кредитного договору позивач була належним чином ознайомлена з видами та умовами кредитування в АТ «ОТП Банк», відповідно до яких їй була надана можливість самостійно вибирати валюту кредитування, а також ознайомлено з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту, підтвердженням чого є анкета-заява на отримання кредиту від 03.06.2008 р. на якій міститься напис: «Підписанням цієї анкети підтверджую, що банк надав мені у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 01.12.2005 р.», так як анкета-заява заповнюється для отримання кредиту на купівлю нерухомості, проте позивач будь-якої нерухомості не купувала, а кошти були надані на споживчі цілі не пов'язані з купівлею нерухомості.

Суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ОСОБА_4 перед укладення кредитного договору належним чином була ознайомлена з видами та умовами кредитування в АТ «ОТП Банк», їй була надана можливість самостійно обирати валюту кредитування та ознайомлено з розрахунком орієнтовної сукупної вартості кредиту.

В анкеті-заяві на отримання кредиту підписаною позичальником ОСОБА_4 підтвердила, що банк наддав їй у письмовій формі та в повному об'ємі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Анкета-заява на отримання кредиту була заповнена та підписана ОСОБА_4 саме на отримання кредиту за кредитним договором № СМ-SМЕМ00/040/2008, тому твердження позивача, що вказана анкета-заява не є належним доказом по справі, безпідставні.

Інші підстави в межах доводів апеляційної скарги для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Городоцького районного суду від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Суддя: Суддя:

підпис підпис підпис

З оригіналом згідно: суддя Апеляційного суду М.М. Пастощук

===============================================================

Головуючий у І інстанції - Сакенов Ю.К.

Доповідач - Пастощук М.М. Категорія № 27