печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 листопада 2017 року Печерський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Батрин О.В.

при секретарі Павленко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» (надалі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № К200А+28537355 від 23.12.2013 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що за заявою відповідача про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №К200А+28537355 від 23.12.2013 р., відповідач виразив бажання щодо приєднання до умов та правил надання банківських послуг, в зв'язку з чим було укладено договір фінансового лізингу. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача у платне користування автомобіль марки Богдан, модель 21104-82-4, рік випуску 2013, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі:НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору. Прийняті на себе зобов'язання по сплаті лізингових платежів за договором фінансового лізингу в обумовлені договором строки відповідач не виконує, в зв'язку з чим у останнього станом на 19.10.2016 року виникла заборгованість за фактичний строк користування предметом лізингу, яка становить 128 022 грн. 61 коп., з яких: заборгованість по залишку вартості предмету лізингу - 60 010 грн. 61 коп., заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу - 22 108 грн. 68 коп., заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу - 5265 грн. 41 коп., заборгованість за пенею - 33 242 грн. 22 коп., заборгованість за страховою винагородою - 7395 грн. 69 коп.

Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, то заборгованість до стягнення становить 90 000 грн з яких: заборгованість по залишку вартості предмету лізингу - 60 010 грн. 61 коп., заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу - 22 108 грн. 68 коп., заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу - 5265 грн. 41 коп., заборгованість за пенею - 2615 грн. 30 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів на його користь.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи в порядку заочного провадження у його відсутність.

Відповідач до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.

Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_3 виразив бажання та надав заяву про приєднання до умов та правил надання фінансового лізингу №К200А+28537355 від 23.12.2013 р., в зв'язку з чим було укладено договір фінансового лізингу.

Відповідно до вказаного договору відповідач отримав від позивача у платне користування автомобіль марки Богдан, модель 21104-82-4, рік випуску 2013, тип ТЗ: Седан/Лифтбек, № кузова/шасі:НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2 та зобов'язався сплачувати щомісячні платежі, пов'язані з виконанням договору лізингу, у строк та у розмірі, встановлених у Додатку 2 Графіку лізингових платежів, з переходом права власності на предмет лізингу по закінченню строку виконання договору.

Згідно з ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні, (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч.2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановленим цим параграфом та законом.

Згідно ч.1, ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про фінансовий лізинг», предметом договору лізингу (далі - предмет лізингу) може бути неспоживна річ, визначена індивідуальними ознаками та віднесена відповідно до законодавства до основних фондів.

Згідно ч.2, ч.3 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач має право: обирати предмет лізингу та продавця або встановити специфікацію предмета лізингу і доручити вибір лізингодавцю; відмовитися від прийняття предмета лізингу, який не відповідає його призначенню та/або умовам договору, специфікаціям; вимагати розірвання договору лізингу або відмовитися від нього у передбачених законом та договором лізингу випадках; вимагати від лізингодавця відшкодування збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов договору лізингу. Лізингоодержувач зобов'язаний: прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; своєчасно сплачувати лізингові платежі; надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; письмово повідомляти про порушення строків проведення або не проведення поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором. Умови ремонту і технічного обслуговування предмета лізингу можуть визначатися окремим договором. Лізингоодержувач може мати інші права та обов'язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та нормативно-правових актів.

Згідно ч.1, ч.2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», укладає Договір між відповідачем та позивачем.

Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав предмет лізингу, встановлений договором, про що свідчить складений сторонами акт приймання-передачі від 10.02.2014 р.

Відповідно до п. 2.9.4.8.2.1 Умов та правил надання банківських послуг, у разі настання події дефолту, лізингодавець надає лізингоодержувачу письмове повідомлення про настання події дефолту та повернення предмету лізингу. У повідомленні про дефолт, окрім зазначеної інформації, лізингодавець ставить вимогу про повернення заборгованості за фактичний строк користування предметом лізингу та виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобов'язань за цим договором. Повернення предмету лізингу здійснюється за адресою, вказаною у повідомленні про дефолт.

Згідно з п. 2.9.4.8.2.4 договору лізингу, якщо протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення про дефолт, лізингоодержувачу не усунув подію дефолту, лізингоодержувачу зобов'язаний негайно повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором, які відповідно до розділу 2.9.4.1 «Визначення термінів та тлумачення» означає, залежно від контексту, грошові зобов'язання лізингоодержувачу перед лізингодавцем, строк слати за якими настав або (і) суму коштів за такими грошовими зобов'язаннями.

17.06.2016 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про погашення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Разом з тим, вказану вимогу було залишено відповідачем поза увагою.

Статтями 525 та 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язань.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 ЦК України). Виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 549, 551 ЦК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Оскільки, відповідачем порушувалося зобов'язання, встановлені умовами договору фінансового лізингу, то станом на 19.10.2016 року у останнього утворилась заборгованість, яку просить стягнути позивач, у розмірі 90 000 грн. з яких: заборгованість по залишку вартості предмету лізингу - 60 010 грн. 61 коп., заборгованість за винагородою за користування предметом лізингу- 22 108 грн. 68 коп., заборгованість за винагородою за проведення моніторингу предмету лізингу - 5265 грн. 41 коп., заборгованість за пенею - 2615 грн. 30 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком, правильність якого перевірена судом.

Зазначений розрахунок заборгованості відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за договором фінансового лізингу №К200А+28537355 від 23.12.2013 року в розмірі 90 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 526, 610, 611, 612, 625,806 ЦК України, ст. 10, 57, 60, 88, 209, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» заборгованість за договором фінансового лізингу у розмірі 90 000.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» 1 378 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Апеляційного суду м. Києва протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Батрин