Справа № 573/313/17
Номер провадження 2/573/188/17
РІШЕННЯ

іменем України

16 березня 2017 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання права власності на земельну частку (пай),

в с т а н о в и в :

10 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай). Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 березня 2016 року померла ОСОБА_2. Рішенням Білопільського районного суду від 12 жовтня 2016 року встановлено юридичний факт його проживання однією сімєю з померлою більш ніж пять років до часу відкриття спадщини. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на земельну часку (пай) площею 5,57 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Павлівської сільської ради, посвідчену сертифікатом серії СМ №0159901. Вказану земельну ділянку остання успадкувала після ОСОБА_3, який помер 10 жовтня 1998 року, про що отримала в нотаріуса відповідне свідоцтво, яке разом із сертифікатом здала до відділу Держгеокадастру у Білопільському районі для внесення відомостей про перехід права на земельну частку (пай). В процесі оформлення спадщини ОСОБА_2 померла, так і не отримавши правовстановлюючого документа на землю на своє імя. Внаслідок цього він не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом. Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після померлої 16 березня 2016 року ОСОБА_2 право власності на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,57 в умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Павлівської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159901, виданим на імя ОСОБА_3.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує (а. с. 60).

Представник відповідача Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. В. о. сільського голови ОСОБА_4 надіслала листа про розгляд справи у відсутність їх представника, з позовом згодні (а. с. 32, 61).

Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Сумській області у судове засідання не зявився. Завідувач держнотконтори ОСОБА_5 надіслала листа про розгляд справи без участі їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 28).

У звязку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних доказів, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозвязку, суд приходить до наступних висновків.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

В силу ст. 1264 ЦК України особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини мають право на спадкування за законом у четверту чергу.

Спадкоємець за законом має право прийняти спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 1, ч.3, ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Судом встановлено, що 16 березня 2016 року в с. Павлівка, Білопільського району, Сумської області померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП №260763 (а. с. 6).

Рішенням Білопільського районного суду від 12 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2016 року, встановлено юридичний факт проживання однією сімєю позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кінця 2006 року по день смерті останньої 16 березня 2016 року, за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Павлівка, вул. Хілкова, 52, тобто понад пять років до часу відкриття спадщини (а. с. 7-8).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Сумської області ОСОБА_6, зареєстрованого у реєстрі за №106, ОСОБА_2 успадкувала після ОСОБА_3, який помер 10 жовтня 1998 року, право на земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Мирний» та належала спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159901, виданого 17 грудня 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією Сумської області, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 17 грудня 1997 року за №501 (а. с. 10-11).

Згідно з довідками Павлівської сільської ради ОСОБА_2, яка померла 16 березня 2016 року, була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, але фактично з 2006 року по день смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 у господарстві свого племінника ОСОБА_1. Останній здійснив поховання тітки та прийняв спадщину шляхом постійного проживання з нею на день смерті (а. с. 13).

Спадкова справа після ОСОБА_2, яка померла 16 березня 2016 року, заведена 26 травня 2016 року за заявою позивача, номер у Спадковому реєстрі 59020332 (а. с. 35, 50).

Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону.

Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 16 березня 2016 року, позивач має право на земельну частку (пай), розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану на території Павлівської сільської ради Білопільського району, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159901, виданим на імя ОСОБА_3, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у звязку з тим, що за життя ОСОБА_2 не встигла переоформити спадщину ОСОБА_3 на себе та отримати правовстановлюючий документ на землю.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 328, 373, 1216, 1218, 1220, 1264, 1268 ЦК України, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року ст. ст. 4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська районна державна нотаріальна контора Головного територіального управління юстиції у Сумській області про визнання права власності на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2, яка померла 16 березня 2016 року, право власності на земельну частку (пай) розміром 5,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ №0159901, виданим 17 грудня 1996 року Білопільською районною державною адміністрацією на підставі рішення від 10 грудня 1996 року №353, на імя ОСОБА_3, зареєстрованим 17 грудня 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №501.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: