Справа №489/3353/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, виконавчого комітету Миколаївської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення, свідоцтва про право власності,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, який обґрунтувала тим, що її донька ОСОБА_3 була членом житлово будівельного кооперативу «Керамик-2». Коли у 1990 р. житловий будинок був зданий до експлуатації ОСОБА_3 отримала у користування квартиру№70 по вул. Казарського,5Б у м. Миколаєві. У 1990 р. за її допомогою ОСОБА_3 повністю сплатила пайові внески за квартиру в сумі 9370 рублів. 25 серпня 2010 донька померла. Спадкоємцями 1 черги після доньки за законом була вона та син померлої ОСОБА_4 Власником квартири за порадами усіляких юристів був оформлений її онук як такий що сплатив пай. Зазначає, коли пайові внески були виплачені, внук був неповнолітнім, він не писав заяву про вступ до кооперативу та не був його членом. Отже, право власності на квартиру у ОСОБА_3 виникло з часу повного погашення пайових внесків у 1992 р., але вона не оформила свої права. 25 березня 2011 р. виконком Миколаївської міської ради вирішив оформити право власності на вказану квартиру за членом ОСББ «Керамик-2» ОСОБА_4В, її онуком, яким помер 29 липня 2014 р. Спадщину після онука прийняла вона та його батько відповідач. Зазначає що пайові внески за доньку сплачувала вона і має право на спадкування в спадщині після неї.

Просила визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 р. за №319 в частині визнання права власності за ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_1, визнати свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 серпня 2015 р. видане відповідачу недійсним, визнати за нею право власності на ? частину квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4

Ухвалою суду від 24 жовтня 2016 р. позовні вимоги про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 25 серпня 2017 р., та визнання права власності позивачки на ? частину квартиру розєднані в самостійне провадження (а.с.57).

В судовому засіданні позивачка з представником позов підтримали.

Відповідач з представником просили позов залишити без задоволення.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивачка є матірю ОСОБА_3, яка померла 25 серпня 2010 р., бабусею онука ОСОБА_4, який помер 29 липня 2014 р. Відповідач є колишнім чоловіком ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_4 (а.с.17,18)

ОСОБА_3А, за життя була членом житлово будівельного кооперативу «Керамик-2» проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, пайовий внесок виплачений у 1992 р. (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв лише її син ОСОБА_4 (а.с.81, 143), а після його смерті спадщину прийняла позивачка у 2 чергу за законом та відповідач в 1 чергу за законом (а.с.87-114).

ЖКБ «Керамик 2» створений згідно рішенням виконавчого комітету Миколївської міської ради від 14 лютого 1986 р. та у 2005 р. реорганізований в ОСББ «Керамик-2» (а.с.125-141).

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 березня 2011 р. №319 за ОСОБА_4 оформлено право власності квартиру АДРЕСА_1 на підставі довідки ОСББ «Керамик-2» про його членство в ОСББ, повне погашення пайового внеску (а.с.76,77). Підставою такої дії зазначений п. 6.1. Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затверджений наказом Мінюсту України N 7/5 від 07 лютого 2002 р., де право органу місцевого самоврядування оформлюватися право власності з видачею свідоцтва передбачалося до внесення змін наказом Мінюсту України від 28 липня 2010 р. N1692/5

Після смерті ОСОБА_4 нотаріальним свідоцтвом про право на спадщину від 27 серпня 2015 р. право власності на квартиру АДРЕСА_1 оформлено за відповідачем.

Згідно зі ст. 15 Закону України "Про власність", який діяв на час погашення пайового внеску в 192 р., член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю (постанова Верховного Суду України від 18 грудня 2013 р. в справі 6-138цс13).

Доказів про погашення пайового внеску ОСОБА_3А, за рахунок коштів спільних з позивачкою судом не здобуто.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні (постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 р. в справі № 6-94цс13).

Членство ОСОБА_4 в ОСББ не спростоване (а.с.ас.124). Спадщину після смерті доньки позивачка не прийняла Тому захист саме спадкових прав позивачки після смерті ОСОБА_3, що підтвердила в судовому засіданні представник позивачки, баз наявності такого права не може слугувати підставою для задоволення цивільного позову, оскільки права позивачки цим рішенням не порушуються.

Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачці за цією вимогою не відшкодовується.

Керуючись ст. 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д.Г. Губницький