Справа № 646/6376/16-ц
№ провадження 2/646/194/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.03.17 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Журавель В.А.

при секретарі - Писаренко Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про відшкодування моральної шкоди

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду, посилаючись на те, що їй за правом власності належить квартира № 27 по Мереф"янському шосе № 20-а в м. Харкові. Оскільки позивач є самотньою людиною, вона вирішила укласти спадковий договір, для чого оформила довіреність на ім"я відповідача ОСОБА_3., а договір мала укласти з ОСОБА_2 При цьому позивач вирішила укласти договір стосовно 1/2 частини належної їй квартири, однак з текст договору мав посилання щодо його укладено на всю квартиру позивачки, чим відповідачі ввели її в оману. Внаслідок такої поведінки у позивача піднявся артеріальний тиск, вона стала задихатися, не пам"ятає. які документи і як підписувала. Відповідачі до позивачки не приходять, не дбають про неї, фактично допомогу позивачці надає соціальний працівник, тому вона просила визнати недійсними правочини щодо оформлення довіреності та укладання спадкового договору та стягнути з відповідачів моральну шкоду в розмірі 10 000 грн.

02 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 уточнила заявлені позовні вимоги та просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., витрати на правову допомогу 5000 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп.

Ухвалою суду від 04 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання правочинів недійсними закрито у зв"язку із відмовою від позову.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повністю підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала та пояснила судові, що була знайома з позивачкою багато років, з 2010 року відповідачі з власної ініціативи стала допомагати ОСОБА_1 вести домашнє господарство, придбавати ліки та продукти харчування, оскільки остання є самотньою людиною, витрачаючи свої особисті кошти. Після чого у 2015 році позивач запропонувала укласти спадковий договір, після чого їй було запропоновано для ознайомлення проект договору, в який вона декілька разів вносила правки, а після того як вона запропонувала внести в договір умову, що стороння особа буде контролювати дії ОСОБА_2 стосовно догляду за ОСОБА_1, вони вирішили такий договір не укладати. Ніякого тиску на позивача ні вона, ні її син не оказували, всі правки вона вносила самостійно, у себе вдома, без будь-якого примусу, тому вважає, що своїми діями ніякої моральної шкоди позивачу не завдала.

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував.

Третя особа - приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_4 Т.д. проти задоволення позову заперечувала та пояснила судові, що перед складанням проекту спадкового договору вона довго спілкувалася телефоном з позивачкою, роз"яснюючи їй умови укладання такого договору та, відповідаючи на її питання, після чого вона зустрілася з ОСОБА_1 в неї вдома та передала їй проект спадкового договору. ОСОБА_1 була спокійна, люб"язна, з приводу зустрічі з нотаріусом не нервувала. Нотаріус ОСОБА_4 знову поспілкувалася з нею, відповіла на її запитання, в тому числі що вона може вносити правки до договору, та залишила проект договору. Через деякий час ОСОБА_2 привезла проект договору з правками позивача, потім позивач ще тричі вносила правки,а після того, як вона виявила бажання, щоб третя особа контролювала дії ОСОБА_2 стосовно виконання договору, сторони вирішили такий договір не укладати. Довіреність на ім"я ОСОБА_3 позивач скасувала ще у червні 2016 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні квартира № 27 по Мереф"янському шосе № 20-а в м. Харкові належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30-ю дистанцією цивільних споруджень 20 грудня 1994 року за № 550, свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 1 Харківською державною нотаріальною контрою 16 грудня 1997 року за р. № 6-5333, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 2-ю Харківською державною нотаріальною конторою 12 березня 2004 року за р. № 3-311 / а. с. 7-9/.

Оскільки позивач є літньою, самотньою людиною, вона вирішила укласти з ОСОБА_2 спадковий договір, але враховуючи, що сторони не дійшли згоди щодо усіх істотних умов такий договір між сторонами укладено не було, проти чого сторони не заперечували в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач послалася на те, що моральна шкода завдана їй неправомірними діями відповідачів, пов"язаних з укладанням спадкового договору, що привело до погіршення стану її здоров"я.

Однак в судовому засіданні встановлено, що будь-якого примусу та омани з боку відповідачів щодо умов укладання спадкового договору у відношенні позивача не було, остання виявила бажання не укладати такий договір.

Як вбачається з медичної документації, наданої позивачкою, в період з 16 лютого по 04 березня 2016 року вона перебувала на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні центральної клінічної лікарні Укрзалізниці з діагнозом: двостороння м"язово-тонічна люмбоішалгія, дорзалгія внаслідок остеохондрозу, спонділоартрозу, діфузного остеопорозу, рецидивуючий стан, стан загострення тощо / а. с. 14-15/ . Таким чином, лікування позивачка пройшла ще за кілька місяців до виявленого бажання укласти спадковий договір.

Також в період з 01 лютого по 13 лютого 2016 року, та в період з 16 по 28 січня 2017 року позивач проходила щорічні курси лікування з аналогічними діагнозами.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших

негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі

незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або

ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість

продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час розгляду справи судом не встановлено, що внаслідок дій відповідачів, пов"язаних з бажанням сторін укласти спадковий договір, погіршився стан здоров"я позивача. Судом встановлено, що позивач є людиною похилого віку, внаслідок чого страждає рядом захворювань, у зв"язку із чим проходить періодичні курси лікування. Доказів того, що внаслідок будь-яких дій відповідачів позивачу було завдано моральну шкоду судові не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки позивачем не доведено факт спричинення відповідачами моральної шкоди, її вимоги щодо відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. задоволенню не підлягають.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позову в частині стягнення понесених судових витрат, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову щодо відшкодування моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 1167 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. - відмовити.

У задоволенні позову ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. та судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя - В.А.Журавель