Провадження № 2/638/404/17
27.02.2017 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
представника позивача ОСОБА_1,
третя особа ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_3 Зосіма Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техгранд-Арсенал», третя особа ОСОБА_2, про стягнення матеріальної та моральної шкоди,
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог підтримала в повному обсязі та просила задовольнити.
Відповідач ТОВ «Техгранд-Арсенал» в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог заперечував, в судовому засіданні зазначив, що відшкодовувати шкоду зобовязана страхова компанія.
Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 30 вересня 2013 року на вул. Динамівській в м. Харкові сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2
Автомобіль Toyota, державний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_3, що підтверджується про реєстрацію транспортного засобу від 21.06.2011 року. ОСОБА_2 знаходився на момент скоєння ДТП з ТОВ «Хладик-Трейд» у трудових відносинах. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено покарання. Зокрема, у вироці встановлено, що ДТП сталася з вини водія ОСОБА_2, який порушив вимоги Правил дорожнього руху України та факт знаходження водія ОСОБА_2, у трудових відносинах на момент скоєння ДТП з ТОВ «Хладик-Трейд».
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю ОСОБА_3 завдані механічні пошкодження.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Відповідно до ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду завдану їхнім працівником під час виконання трудових обов'язків. Оскільки ОСОБА_2 на момент ДТП, перебував у трудових відносинах з ТОВ «Хладик-Трейд» , обов'язок відшкодування шкоди у зв'язку з ДТП необхідно покласти на власника джерела підвищеної небезпеки, яким є автомобіль Mercedes, державний номерний знак НОМЕР_2 - ТОВ «Хдадик-Трйд», яке на відповідній правовій основі, здійснював експлуатацію транспортного засобу.
Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 30.09.2013 року ТОВ «Хладик-Трейд» має код 34951625. В подальшому станом на 24.11.2016 року здійснена зміна назви даної юридичної особи на ТОВ «Техгранд-Арсенал» та зміна юридичної адреси: м.Харків, вул.Академіка Прскури, 1.
Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
З матеріалів справи встановлено, що страховою компанією було виплачено ОСОБА_5 на відшкодування шкоди 49 000грн.
На підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди до матеріалів справи залучені наступні документи, а саме:
- висновок судової автотоварознавчої експертизи № 9368 від 18.11.2013 року Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. ОСОБА_6, відповідно до якого матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП 30.09.2013 року складає 139237,59 грн.
- рахунок фактура №С-00000054 від 26 лютого 2016 року виданий СПДФЛ ОСОБА_7, видаткова накладна та акт №С-00000005 здачі-прийняття робіт. Вартість робіт по відновлюваному ремонту складає 305 690,00 грн.
Враховуючи, що при розгляді кримінальної справи проведено судову автотоварознавчу експертизу № 9368 від 18.11.2013 року, відповідно до якої матеріальна шкода, спричинена власнику автомобіля Toyota, державний номер НОМЕР_1, пошкодженого в результаті ДТП 30.09.2013 року складає 139237,59 грн., суд вважає за доцільне для визначення розміру матеріальної шкоди, завданої ДТП прийняти до уваги саме висновок судової експертизи, а не письмові докази надані позивачем до справи, а саме: рахунок фактуру №С-00000054 від 26 лютого 2016 року, видаткову накладну та акт здачі-прийняття робіт №С-00000005.
Щодо наявності підстав для стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно ч.ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз'яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"(зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Виходячи з приписів ст.ст. 23, 1167 ЦК України, підставою відповідальності за завдану моральну шкоду є склад цивільно-правового правопорушення, що складається з наступних елементів: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Умовою відповідальності є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов'язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). За загальним правилом, зобов'язання відшкодувати моральну шкоду виникає з вини відповідача. Відповідальність без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.
Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Доводи третьої особи про покладання обов'язку відшкодування матеріальної та моральної шкоди особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, на страхову компанію є безпідставними.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб.
При розгляді справи справі 6-2808цс15 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_3 Зосіма Олександровича задовольнити частково.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техгранд-Арсенал» (код 34951625) на користь ОСОБА_3 Зосіма Олександровича, ІПН НОМЕР_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, сплачений судовий збір в розмірі 55,12 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техгранд-Арсенал» (код 34951625) на користь держави судовий збір у розмірі 902,37 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -