Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/585/14-ц
Провадження № 2-др/499/1/17
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
"27" лютого 2017 р. смт. Іванівка
Іванівський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Кравчука О.О., учасника цивільного процесу секретаря судового засідання Кирилової С.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки із спільної власності,
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач) про виділення в натурі частки із спільної власності ( т. 2 а.с. 189-198, далі - рішення).

21 грудня 2016 року позивач звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання щодо судових витрат (далі - заява).

Позивач та її представник у судовому засіданні просили ухвалити додаткове рішення та стягнути з відповідача судові витрати повязані зі: сплатою судового збору у загальному розмірі 2401 гривня 50 копійок (т. 1 а.с. 1, а.с. 78, а.с. 81, а.с. 180); проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4428 гривень 00 копійок (т.1 а.с. 173); правової допомоги у розмірі 8457 гривень 45 копійок (т.1, а.с. 175, 220); явки до суду позивача та представника у розмірі 5526 гривень 29 копійок , а загалом у розмірі 20813 гривень 24 копійки.

Відповідач у судовому засіданні заперечував проти стягнення з нього судових витрат та просив відмовити в задоволенні заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення виходячи з наступного.

Вирішуючи справу керуючись процесуальними нормами суд виходив з такого.

Представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у статті 41 цього Кодексу (ч. 1 ст. 40 ЦПК України).

Повноваження представників сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені такими документами: довіреністю фізичної особи . Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на службі, стаціонарному лікуванні чи за рішенням суду, або за місцем його проживання. (п. 1 ч.1 , ч.2 ст. 42 ЦПК України).

Учасниками цивільного процесу, крім осіб, які беруть участь у справі, є секретар судового засідання, судовий розпорядник, свідок, експерт, перекладач, спеціаліст, особа, яка надає правову допомогу. (ч.1 ст. 47 ЦПК України).

Правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі (ч.1, 2 ст. 56 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз (ч. 1, п. 2, 3, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги (ч.1 ст. 84 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять (ч. 1, 2 ст. 85 ЦПК України).

Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів, найманням ними житла, а також проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучення спеціаліста, перекладача та проведення судової експертизи (ч.2 ст.86 ЦПК України).

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України(ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України).

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди II групи (п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»).

Застосовуючи зазначенні в рішенні нормативно-правові акти, беручи до уваги докази, суд виходить з таких мотивів.

Визначені ЦПК України види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обовязок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК України. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 ЦК України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Відмовляючи в задоволенні вимог у частині стягнення судових витрат повязаних зі сплатою судового збору суд виходив з такого.

Частиною 2 статті 88 ЦПК України передбачено, що тільки у випадку якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» установлено, що коли обидві сторони у цивільній справі звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави Державною судовою адміністрацією в їх фактичному розмірі, але не більше від граничних розмірів компенсації таких витрат, згідно з додатком (далі - Постанова № 590).

При цьому, додатком Постанови № 590 встановлена лише можливість компенсації судових витрат, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, її представникові, а також свідкам, спеціалістам, перекладачам та експертам: за втрачений заробіток, за відрив від звичайних занять - у зв'язку з явкою до суду, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту, за наймання житла пов'язані з проведенням судової експертизи, пов'язані з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, за оплату послуг спеціаліста, перекладача.

Додатком Постанови № 590 компенсація стороні, на користь якої ухвалено судове рішеннясправленого судового збору не передбачено.

Відповідно до довідки МСЕК від 17 травня 2016 року №800435 відповідач являється інвалідом другої групи, внаслідок загального захворювання (т. 2, а.с. 92), тому з урахуванням положень п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Позивач від сплати судового збору не звільнена.

З наведеного вбачається, що лише одна сторона звільнена від оплати судових витрат, тому вимоги позивача в частині стягнення судового збору з відповідача не можуть бути задоволенні. При цьому слід констатувати, що Кабінетом Міністрів України порядок компенсації за рахунок держави таких витрат не визначено, а ч. 2 ст. 88 ЦПК України передбачає можливість здійснення компенсації у разі звільнення обох сторін від оплати судового збору, й такі витрати не можуть стягуватися як збитки.

Відмовляючи в задоволенні вимог у частині стягнення судових витрат повязаних з явкою позивача та її представника до суду, проведення експертизи, суд виходив з такого.

У частині 3 статті 79 ЦПК України визначений перелік видів судових витрат, які є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством.

Витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла несуть самі сторони.

Виходячи з положень ч.2 ст. 85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною лише добові, а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Тобто, витрати повязані з проїздом позивача та її представника на судові засідання, й для проведення експертизи несе позивач.

За таких обставин, понесені позивачем витрати повязані з придбанням пального для прибуття позивача та її представника на судові засідання, проведення експертизи не можуть бути стягнуті з відповідача.

Відмовляючи в задоволенні вимог у частині стягнення витрат на правову допомогу суд виходив з такого.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 42 ЦПК України ОСОБА_3 була допущена до участі у справі, як представник позивача на підставі довіреності, посвідченої за місцем проживання позивача.

Представник - це особа, яка здійснює процесуальні дії від імені та в інтересах довірителя, а особа, що надає правову допомогу, від свого імені. Тобто, виходячи з положень статті 47 ЦПК України особа, що надає правову допомогу відноситься до осіб, які є іншими учасниками цивільного процесу.

Виходячи з положень ст. 56 ЦПК України, заяв про залучення до участі у справі ОСОБА_3, як особи, що має право на надання правової допомоги позивач та її представник не заявляли, додатково підтвердивши ці обставини в ході розгляду справи.

Представник позивача, у порядку передбаченому ч. 2 ст. 56 ЦПК України, до участі у справі, як особа, що надавала правову допомогу позивачу допущена не була.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Вказана правова позиція підтверджується пунктом 11 постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що особа, яка надає правову допомогу, не є особою, яка бере участь у справі, а належить до інших учасників цивільного процесу, тому вона не може замінювати в процесі особу, якій надає правову допомогу, та бути її представником і в ході розгляду справи має лише ті права, які зазначені в частині 2 статті 56 ЦПК України.

Також подібну позицію висловила колегія Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справв: ухвалі від 16 березня 2016 року по справі № 6-36175ск15, ухвалі від 15 червня 2016 року по справі № 276/1173/15-ц.

Задовольняючи вимоги у частині стягнення витрат за проведення судової експертизи суд виходив з такого.

Рішенням було задоволено позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Позивач сплатила вартість проведення судової будівельної, земельно-технічної експертизи у розмірі 4428 гривень 00 копійок, що підтверджується копією квитанції (т. 1, а.с. 81).

Витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи, однак після закінчення розгляду справи витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу на загальних підставах, визначених статтею 88 ЦПК України.

Положення ЦПК України та законодавства в сфері основ соціальної захищеності інвалідів в Україні не передбачають звільнення відповідача, як інваліда другої групи від сплати витрат за проведення судової експертизи.

За таких обставин, суд стягує з відповідача витрати повязані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи на користь позивача у розмірі 4428 гривень 00 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст. 220 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати повязані з проведенням судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 4428 (чотири тисячі чотириста двадцять вісім) гривень 00 копійок.

У частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат повязаних зі сплатою судового збору, правової допомог и, явки до суду відмовити.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду апеляційної скарги.

СуддяОСОБА_4