Справа № 128/369/17
РІШЕННЯ

Іменем України

09.03.2017 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області про визнання права в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 в с. Ільківка, Вінницького району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з різного спадкового майна, в тому числі, з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» с. Ільківка, розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 329, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 282. Вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті матері. Інші спадкоємці першої черги за законом, які прийняли спадщину, відсутні. ЇЇ брат та син померлої - ОСОБА_3 спадщину не прийняв, про що написав заяву про відмову від прийняття спадщини, яку посвідчив нотаріально. Вона спадщину прийняла належним чином, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Однак, в зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2, виданий вже після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1, коли правоздатність особи припинилася, вона не має можливості оформити свої спадкові права після смерті матері в нотаріальній конторі. За даних обставин ОСОБА_1 просить суд визнати за нею право на вищевказану земельну частку (пай).

В судове засідання сторони по справі не з'явились, попередньо подали через канцелярію суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, при цьому позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 в поданих заявах підтримують позовні вимоги та просять їх задовольнити, а представник відповідача - сільський голова Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області в поданій заяві зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнають повністю і не заперечують щодо їх задоволення.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки та позиції сторін, викладені у поданих до суду письмових заявах, дослідивши письмові докази в справі та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Ільківка, Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого Ільківською сільською радою Вінницького району Вінницької області 27.01.1997 року (а.с.4).

Згідно довідки № 45, виданої виконкомом Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.01.2017 року, на момент своєї смерті ОСОБА_2 була зареєстрована і постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається з різного спадкового майна, в тому числі з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» с. Ільківка, розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належала спадкодавцю згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 329, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 282, що підтверджується копією вказаного сертифіката (а.с.12).

Таким чином, сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданий 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2, виданий вже після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1, коли правоздатність особи припинилася.

Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Позивач ОСОБА_1 є спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 як дочка спадкодавиці, що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії НОМЕР_4, виданого Ільківською сільською радою Немирівського району Вінницької області 04.11.1963 року (а.с.9), та копією свідоцтва про укладення шлюбу позивача (дошлюбне прізвище ОСОБА_1) з ОСОБА_5 серії НОМЕР_5, виданого Вінницьким міським бюро РАЦС 26.10.1982 року (а.с.8).

Інші спадкоємці першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, які прийняли спадщину, та спадкоємці за заповітом відсутні, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 03.02.2017 року за № 238/02-31, в якій зазначено, що станом на 03.02.2017 року у Вінницькій районній державній нотаріальній конторі спадкова справа не заводилась, заяви про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини не надходили (а.с.21). Батько позивача та чоловік спадкодавиці - ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6, виданого Ільківською сільською радою Вінницького району Вінницької області 22.12.1997 року (а.с.5), а син спадкодавиці - ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7, виданого виконкомом Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 19.04.2008 року (а.с.6). Інші спадкоємці - ОСОБА_3 та ОСОБА_8 склали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері, посвідчені нотаріально, що підтверджується копіями таких заяв, які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Спадщину після смерті своєї матері позивач прийняла, так як протягом шести місяців з моменту її смерті вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки періодично проживала в спадковому будинку АДРЕСА_1 після смерті матері, робила в ньому поточний ремонт, розпорядилася особистими речами матері. Цей факт підтверджується довідкою виконкому Ільківської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 19.01.2017 року за № 46 (а.с.20). Таким чином, згідно статті 549 ЦК України в редакції 1963 року, яка була чинною на момент смерті матері позивача, ці дії свідчать про фактичне прийняття нею спадщини.

Однак, в зв'язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_2 виданий 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 вже після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1, коли правоздатність особи припинилася, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане спадкове майно в нотаріальному порядку, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій Вінницької районної державної нотаріальної контори від 03.02.2017 року за № 238/02-31 (а.с.21).

Той факт, що за життя ОСОБА_2 дійсно набула право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» с. Ільківка розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), підтверджується наступними доказами: копією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 05 серпня 1997 року на ім'я ОСОБА_2 (а.с.12); довідкою-випискою з списку членів КСП «Маяк», правонаступником якого є СВК «Маяк», за № 47 від 19.01.2017 року (а.с.15); ксерокопією розпорядження № 163 від 12.02.2005 року Вінницької районної державної адміністрації «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації по складанню проекту організації території земельних часток (паїв) на території Ільківської сільської ради» (а.с.14); ксерокопією списку громадян членів КСП, в якому під № 414 значиться ОСОБА_2 (а.с.16-18); ксерокопією викопіювання з плану землекористування по Ільківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, на якому позначена земельна ділянка ОСОБА_2 (а.с.19).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток» право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно п.17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ст.ст.41, 55 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно пункту 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 на законних підставах володіла та користувалася належним їй майном, а позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті.

З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позасудового шляху вирішити даний спір у позивача не має, позивач спадщину після смерті своєї матері прийняла у встановленому законом порядку, тому задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін і відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб.

Крім того, оскільки позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору, суд вважає залишити їх за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.524, 529, 548, 549 (в редакції 1963 року), ст.ст.10, 11, 15, 59-61, 158, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_2 на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк» с. Ільківка, Вінницького району Вінницької області, розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_2 згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_2, виданого 05 серпня 1997 року на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації від 27 червня 1997 року за № 329, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 282.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф.Карпінська