Провадження №4-с/523/21/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" березня 2017 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Бузовського В.В..

при секретарі - Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови, зобовязання вчинення певних дій,-

встановив:

ОСОБА_4 звернулася до Суворовського районного суду міста ОСОБА_2 зі скаргою на неправомірні дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 (далі державний виконавець) в якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця Шевчук О.Ю. по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 23.05.2016 року; визнати неправомірною та скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 23.05.2016 року.

В обґрунтування вимог посилалась на те, що 23.06.2016 року на адресу Суворовського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява скаржника ОСОБА_4 про примусове виконання виконавчого листа по цивільній справі №523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом міста ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_5 на користь скаржниці витрат, повязаних з правовою допомогою в розмірі 568 гривень 40 копійок та судові витрати у розмірі 487 гривень 20 копійок, а всього 1 055 гривень 60 копійок. При цьому заявниця зазначає, що при подачі заяви про відкриття провадження була додана належна довіреність її представника. Однак всупереч вимогам ст.ст.2, 9,17,18,19, 82 Закону України "Про виконавче провадження", п.2.11, 2.11.1, 2.11.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, вимог ст.246 ЦК України, постановою від 11.07.2016 року ВП №51605087, їй було відмовлено у відкритті виконавчого провадження з безпідставним посиланням на вимоги статті 26 Закону України "Про виконавче провадження". Крім того в своїй постанові державний виконавець зазначає, що на підтвердження повноважень представника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 надана копія довіреності, яка посвідчена нотаріально, не була завіреною, що не відповідає вимогам ст.ст. 9, 19 Закону України "Про виконавче провадження", п.п.2.11, 2.11.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Заявниця та її представник в судове засідання не зявились, надіславши до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності(а.с. 35).

ОСОБА_2 державний виконавець Шевчук О.Ю., вимоги скарги не визнала та пояснила, що діяла виключно в межах діючого законодавства.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що Суворовським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист № 523/14979/15-ц від 23.05.2016р., про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 витрат, повязаних з правовою допомогою в розмірі 568 гривень 40 копійок та судові витрати у розмірі 487 гривень 20 копійок, а всього 1 055 гривень 60 копійок.

23.06.2016 року представник ОСОБА_4 ОСОБА_6В звернувся до Суворовського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Одеській області з заявою про примусове виконання виконавчого листа по цивільній справі №523/14979/15-ц, виданий Суворовським районним судом міста ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_5 на користь скаржника витрат, повязаних з правовою допомогою в розмірі 568 гривень 40 копійок та судові витрати у розмірі 487 гривень 20 копійок, а всього 1 055 гривень 60 копійок.

11.07.2016 року державний виконавець винесла постанову по виконавчому провадженню № 51605087 про відмову у відкритті виконавчого провадження відповідно до ст.ст. 9, 19 Закону України "Про виконавче провадження", п.п.2.11,1 2.11.2 Інструкції з організації примусового виконання рішень (а.с.10);

Частиною 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку проявлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) предявлення виконавчого документа до органу ДВС не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим ст.. 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувану за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших, передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Отже, положення ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для відмови державного виконавця у відкритті виконавчого провадження. Ненадання стягувачем належним чином засвідченої копії довіреності свого представника разом із заявою про відкриття виконавчого провадження відповідно до ст.. 26 Закону не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

П. 2.11.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом МЮ України № 512/5 від 02.04.2012 р. передбачено, що після пересвідчення наявності у представника належним чином оформленої довіреності оригінал такої довіреності, у разі потреби повертається представникові сторони виконавчого провадження.

Положеннями частин 1, 4, 5 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що сторони можуть реалізовувати свої права і обов'язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників. Участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Відповідно до п. l ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного у ст. 17 Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

З доданої до заяви про відкриття виконавчого провадження копії довіреності, наданої 23.06.2016 року ОСОБА_6, яка посвідчена державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори - ОСОБА_7Є (зареєстровано в реєстрі за №3-122), вбачається, що цією довіреністю ОСОБА_1 уповноважує ОСОБА_6 бути представником, зокрема з метою пред'явлення виконавчого листа до стягнення, а також в усіх правоохоронних органах та будь-яких інших органах, організаціях та установах незалежно від їх підпорядкування, в органах влади та управління, архівних установах, прокуратурі усіх рівней, виконавчих службах відповідних Управлінь юстиції з усіх питань, повязаних з зазначеною довіреністю. Довіреність видана 24.02.2014 року та дійсна до 24.02.2017 року (а.с.17);

За змістом ч. 1 ст. 238 ЦК України представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє.

Підстави припинення представництва за довіреністю та скасування довіреності також визначені ст.ст. 248, 249 ЦК України.

При зверненні представника стягувача із заявою про відкриття виконавчого провадження, довіреність ОСОБА_1 на імя ОСОБА_6 не скасована.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчі документи і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбачених цим законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем невірно застосовано норми Закону України «Про виконавче провадження», що призвело до винесення незаконної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 23.05.2016 року.

Отже, постанова Суворовського Відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа №523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 23.05.2016 року підлягає скасуванню.

В частині вимог щодо зобовязання державного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист 523/14979/15-ц, виданого Суворовським районним судом м.Одеси від 23.05.2016 року суд вважає, що така вимога підлягає задоволенню частково, а саме шляхом зобовязання державного виконавця вирішити питання про прийняття до виконання вказаного виконавчого листа, відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки можуть виникнути інші підстави, які можуть вплинути на вирішення питання щодо відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

При таких обставинах, скарга ОСОБА_1 до Суворовського Відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій неправомірними, про визнання неправомірною та скасування постанови Суворовського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 11.07.2016 року підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 209,210,385,387 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст. 9,17,25,26 Закону України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними, скасування постанови, зобовязання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати дії головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 по винесенню постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/14979/15-ц неправомірними.

Постанову головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 11.07.2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 523/14979/15-ц скасувати.

Зобовязати головного державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_2 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_3, вирішити питання про прийняття до виконання виконавчого листа № 523/14979/15-ц виданого 23.05.2016 року Суворовським районним судом м. Одеси, відповідно до вимог чинного законодавства.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя: