АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1406/17 Справа № 200/4780/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Єлісєєва Т. Ю. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м. Дніпро

14 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Демченко Е.Л., Максюта Ж.І.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ІнтерМікро Дельта, Інк» про стягнення моральної шкоди внаслідок невиплати заробітної плати, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 у березні 2016 року звернулася до суду з позовом до ПрАТ «ІнтерМікро Дельта Інк» та після уточнення позовних вимог просила суд стягнути з відповідача нараховану але не виплачену заробітну плату, вихідну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, індексацію заробітної плати та компенсацію втрати її частини. Також у відшкодування за затримку заробітної плати просила стягнути з відповідача моральну шкоду /а.с.2-6, 31-33/.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року позовна заява в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку повернуто позивачу /а.с.18-19/.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року заявлені позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. В частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати, суми індексації та компенсації втрати її частини судом відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с.40-41/.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації втрати її частини скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних позовних вимог, посилаючись на те, що судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, та рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права /а.с.51-60/.

Керуючись ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що починаючи з 05 лютого 2013 року по 06 липня 2015 року позивач працювала в ПрАТ «ІнтерМікро дельта Інк.» на посаді провідного економіста з планування.

06 липня 2015 року була звільнена з займаної посади на підставі п.1 ст.40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі місячної заробітної плати, що підтверджується наказом № 692-к від 01 липня 2015 року.

Проте, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України грошові кошти позивачу виплачені не були. Посилаючись на дане порушення норм законодавства про працю з боку відповідача, ОСОБА_2 звернулася до суду з вимогами про стягнення коштів в порядку ст. 117 КЗпП України середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, індексації заробітної плати та компенсації втрати її частини, що передбачено ст.. 33, 34 ЗУ «Про оплату праці».

Відповідно до ч.2 ст. 116 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (частина перша ст. 117 КЗпП України).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було надано будь-якого доказу в розумінні ст. 57-60 ЦПК України на підтвердження розміру своєї заробітної плати за останні 2 календарних місяця роботи на підприємстві для обчислення судом розміру сум компенсації за порушення відповідачем строків виплати належних працівнику коштів.

Звертаючись з даними вимогами позивач просила суд витребувати у відповідача відомості про нарахування її заробітної плати за період квітень-липень 2015 року.

Відповідно ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Але з матеріалів справи вбачається, що судом по справі постановлено заочне рішення і позивач не була присутня у судовому засіданні, а тому не могла реалізувати своє право

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

За загальними положеннями ЦПК України на суд покладено обов'язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Враховуючи те, що судом першої інстанції не розглянуто питання щодо стягнення на користь ОСОБА_2 заборгованості по нарахованій але не виплаченій заробітній платі, колегія суддів вважає можливим рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за весь час затримки по день фактичного розрахунку залишити без змін, так як ці питання є взаємопов'язаними і їх необхідно розглядати в одному провадженні.

Наведені позивачем розрахунки в своїй апеляційній скарзі, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки вони не були досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи. Рішення по суті спору ухвалюється судом першої інстанції, а на стадії апеляційного провадження здійснюється лише перевірка законності й обґрунтованості рішення суду в межах заявлених позовних вимогах та наданих доказів у суді першої інстанції.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 5 000 грн. та судових витрат сторонами не оскаржено.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись ст.ст.303, ст.307, 308 ЦПК України, колегії суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

Максюта Ж.І.