Справа № 310/8175/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2017 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І. П.

при секретарі Бевз О. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, посилаючись на те, що 06.07.2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір №б/н, відповідно до відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Заборгованість станом на 31.08.2016р. становить 69177,18 грн., яка складається з заборгованості за кредитом 9741,06грн., заборгованості по процентам 59436,12 грн.

Посилаючись на ст. 526,527,530,1050,1054 ЦК України, Банк просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 69177,18 грн. та судові витрати.

Представник позивача у судове засідання не зявився. Подав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника відповідача.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зьявився. Подав заяв про розгляд справи за його відсутності. Подав заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача. У письмових запереченнях посилається на те, що у договорі від 06.07.2005р. сторони узгодили, що банк видає платіжну картку (кредитну картку) MasterCard зі строком дії 2 роки. Базова процентна ставка встановлена у розмірі 3% в місяць із розрахунку 360 днів на рік. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Тариф на зняття готівки 3% від суми. Погашення заборгованості по кредитному ліміту здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від загальної суми заборгованості. Отже сторони кредитного договору встановили строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі цього договору. Строк дії картки закінчився 13 липня 2007 року, з того часу він міг тільки погашати заборгованість. Останній платіж був здійснений ним 09 липня 2009 року. А банк звернувся до суду тільки 30 листопада 2016 року, тобто за межами строку позовної давності. У розрахунку сума заборгованості у розмірі 9741,06 грн. виникла 29 липня 2011 року. У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Посилаючись на правові висновки Верховного суду України, ст.ст. 267,261,253 ЦК України, просить застосувати позовну давність до вимог позивача і відмовити у задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

06.07.2005р. ОСОБА_1 уклав з ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір (а.с.12-14), за яким банк відкрив клієнту картковий рахунок і видав платіжну картку з кредитним лімітом 5000,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,00% на місяць, зі строком дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії картки два роки. Погашення заборгованості за кредитом і процентами здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця (розділ 1 договору).

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором станом на 31.08.2016 року заборгованість за кредитом становить 9741,06 грн., по процентам за користування кредитом -59436,12 грн. (а.с.7-11).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України, згідно з якою зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов договору від 06.07.2005 року сторони встановили як строк дії договору, який збігається із строком дії картки, зобовязання за цим договором припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов'язань. Також договором встановлений строк виконання зобовязань із щомісячним погашенням платежів у розмірі 7% від загальної суми заборгованості за кредитом.

Таким чином, умовами Договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору від 06.07.2005р. передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Саме така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі N 6-20цс14, від 03.06.2015р. №6-31цс15, від 06 квітня 2016р. у справі N 6-2520цс15.

З розрахунку заборгованості видно, що відповідач останнє погашення кредиту здійснив 09.07.2009 року у розмірі 92,87 грн.

За умовами договору погашення заборгованості за кредитом і процентами позичальник мав здійснювати щомісячними платежами в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця.

Відповідач щомісяця погашення кредиту в розмірі 7% від залишку заборгованості по кредитному ліміту на кінець звітного місяця, починаючи з серпня 2009 року не здійснював. Внаслідок чого станом на 28.07.2011 року заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9741,06 грн. стала простроченою. Таким чином початок перебігу позовної давності за кожний черговий щомісячний платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Позивач звернувся до суду з позовом тільки 30.11.2016 року, тобто за межами загальної позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України..

За змістом ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги.

Відповідач подав заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту і простроченими процентами, які нараховані банком станом на 31.08.2016р. необхідно відмовити за пропуском позовної давності.

Керуючись ст.ст. 257,267, 526, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 06.07.2005р. №б/н.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2