АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/695/17 Головуючий 1 інст. - Зяброва О.Г.
Справа № 644/420/16-ц Доповідач - Кругова С.С.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого Кругової С.С.,

суддів Гуцал Л.В.,

Піддубного Р.М.,

секретаря Прологаєвої А.Д.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договорів та стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з позовом, в якому просила розірвати договір на виготовлення балконних дверей з вікном та обладнання балкону вікнами з білого профілю марки LIDER на суму 17825 грн від 05.12.2014 р. № 229 L та договір на виготовлення трьох вікон з білого профілю марки LIDER на суму 14172 грн від 08.12.2014 р. № 234 L, укладені між нею та ФОП ОСОБА_3, стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на її користь сплачені за товар грошові кошти за вказаними договорами на загальну суму 31997 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 5000 грн, а також витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 05.12.2014 р. нею було укладено договір № 229L на виготовлення балконних дверей з вікном та обладнання балкону вікнами з білого профілю марки LIDER на суму 17825 грн, за умовами якого аванс склав 9000 грн. та договір № 234 L від 08.12.2014 р. на виготовлення трьох вікон з білого профілю марки LIDER на суму 14172 грн, аванс за даним договором склав 7000 грн. 10.12.2014 року ОСОБА_2 сплатила частину суми в розмірі 4000 грн., що підтверджується товарним чеком. 27.01.2015 р. позивач отримала лист від відповідача про необхідність сплатити борг в розмірі 4825 грн. та прийняти замовлені нею ПВХ конструкції згідно умов договору. Проте, незважаючи на те, що до середини січня 2015 р. роботи за вказаними договорами не були виконані, вона змушена була внести повністю всі суми передбачені договорами, а саме 4825 грн. та 7127 грн., що підтверджується товарними чеками від 29.01.2016 р. та 30.01.2015 р. Після сплати вказаних грошових коштів відповідач не виконав роботи передбачені договорами, лише 28.02.2015 року позивачу були доставлені два вікна, дверний блок з вікном з ПВХ синього кольору і розрізнені частини ПВХ синього кольору, які за розміром не підходять для балкону. Після цього ОСОБА_2 неодноразово зверталася до відповідача з вимогою виконати умови укладених договорів, проте, не отримувала ніякої відповіді. На теперішній час відповідач не виконав свої зобов'язання за договорами, тому ОСОБА_2 просить розірвати зазначені вище договори та стягнути з відповідача сплачені за товар кошти. Крім того, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не виконуючи умови договорів завдав їй моральну шкоду, яку вона просить відшкодувати.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на неповне з"ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Стверджує, що надала суду всі наявні у неї письмові докази - договори, квитанції, листи з погрозами, відповіді з правоохоронних органів, проте в оскаржуваному рішенні зазначено, що нею не надано жодних доказів на підтвердження позовних вимог.

В її квартирі зберігаються некондиційні вироби з синього ПВХ, які не відповідають умовам договорів. Вказані товари мають істотні недоліки, які роблять неможливим використання товару відповідно до його цільового призначення та які виникли з вини виробника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не надано до суду жодних доказів на підтвердження істотних порушень з боку ФОП ОСОБА_3 умов вищезазначених договорів, укладених між сторонами у справі, та завдання позивачу моральної шкоди.

З таким висновком суду, колегія суддів погоджується, з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 05.12.2014 р. між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір DP229L на виготовлення балконних дверей з вікном та обладнання балкону вікнами з білого профілю марки LIDER на суму 17825 грн, за умовами якого аванс склав 9000 грн.

08.12.2014 р. між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір DP234 L на виготовлення трьох вікон з білого профілю марки LIDER на суму 14 172 грн., аванс за даним договором склав 7000 грн.

Згідно товарних чеків без номеру 10.12.2014 р ФОП ОСОБА_3 було сплачено за вікно та балкон 4000 грн., 29.01.2015 р. ФОП ОСОБА_3 було сплачено 4825 грн. та 30.01.2015р. сплачено 7172 грн.

Позивач посилається в обгрунтування позову на те, що отримала товар з істотними недоліками, що є підставою для розірвання договору.

Статтями 10,60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Законодавцем у ст. 8 Закону № 1023-ХІІ«Про захист прав споживачів» розмежовано товари неналежної якості на такі категорії:

-товари, що мають недоліки,

-товари, що мають істотні недоліки,

-фальсифіковані товари.

Відповідно до визначення термінів у ст. 1 Закону № 1023-ХІІ недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем).

Якщо ж недолік робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад 14-ти календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

Продукція, яка виготовлена з порушенням технології або неправомірним використанням знака для товарів та послуг, чи копіюванням форми, упаковки, зовнішнього оформлення, а також неправомірним відтворенням товару іншої особи - є фальсифікованим товаром.

Істотні недоліки, що виникли з вини виробника (продавця, виконавця) чи фальсифікований товар, у разі виникнення потреби у визначенні причини втрати якості товару, гарантійний термін якого не вичерпався, підтверджуються висновком експертизи, яку продавець відповідно до п. 13 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 506 від 11 квітня 2002 р., зобов'язаний організувати у триденний термін з дня одержання письмової заяви від споживача.

Законом № 1023-ХІІпередбачено право споживача вимагати розірвання договору:

на підставі п. 1 абз. 2 ч. 1 ст. 8 у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач має право на розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Отже, матеріали справи не містять доказів істотних недоліків, які виникли з вини виробника, що є безумовною підставою для розірвання договору і стягнення суми.

У вирішенні позову в іншій частині колегія суддів виходить з наступного.

Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з подальшими змінами) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За діючою редакцією п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону № 1023-ХІІ споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

У ст. 1 Закону № 3390-VI визначено поняття шкоди як завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Відповідно до ст. 711 ЦК (в ред. Закону № 3390-VI) шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю у зв'язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень глави 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені параграфом 3 глави 82 ЦК.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що у спорах про захист прав споживачів діюче цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Проте, позивач в обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди посилалась на те, що така шкода спричинена їй незаконними діями відповідача і полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок порушення її прав як споживача, тому підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Надані позивачем договори і квитанції підтверджують факт укладення договору, а не порушення його істотних умов виробником.

Лист відповідача і відповідь з правоохоронних органів також не підтверджує істотні недоліки товару.

Доказів отримання позивачем виготовленого за договорами з відповідачем товару, позивач суду також не надала.

За таких умов, суд апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий С.С. Кругова

Судді Л.В. Гуцал

Р.М. Піддубний