Справа № 202/7463/16-ц
28 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.
при секретарі - Шишляннікові О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, про захист прав споживача, стягнення авансового платежу, винагороди, неустойки та відшкодування збитків, -
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 у якому просить суд:
1.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь суму авансу в повному розмірі - 2500, 00 доларів США за курсом НБУ діючим на день ухвалення;
2.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь неустойку в розмірі 296 250 грн. 00 коп.;
3.Розірвати договір № 007 про надання ріелторських послуг від 28.05.2016 р.;
4.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь держави судовий збір;
5.Стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на його користь вартість збитки, завдані невиконанням істотних умов договору № 007 про надання ріелторських послуг від 28.05.2016р. у загальному розмірі 12 000,00 гривень відповідно до умов договору № 1 субаренди квартири від 06.09.2016 р.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що 28 травня 2016 року між ним та приватним підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір № 007 про надання ріелторських послуг, відповідно до умов якого відповідач прийняв на себе зобовязання з надання йому за плату комплексу ріелторських послуг, які полягали як у підборі обєкту нерухомого майна так і у
забезпеченні його придбання на визначених ним умовах в терміни та відповідно до змісту зазначеного договору.
Змістом пункту 1.2 договору ним та відповідачем було визначено конкретні обєкти
Положеннями пункту 2.3 договору № 007 визначений конкретний перелік послуг, який відповідач повинен був надати йому на договірному етапі, зокрема: 2.3.1 аналіз повноти і відповідності вимогам чинного законодавства поавовстановлюючих та інших документів потенційного продавця Об'єкта, необхідних для вчинення і належного оформлення правочину купівлі-продажу Об'єкту; перевірка відсутності у потенційного продавця Об'єкта будь-яких правових чи інших обмежень щодо можливості відчуження Об'єкта або його фактичного звільнення, в тому числі перевірка відсутності в інших осіб будь-яких прав на Об'єкт; консультування Клієнта з питань порядку, форм та умов можливого надання потенційному продавцю Об'єкта юридичної чи іншої допомоги в отриманні і оформленні правовстановлюючих та інших документів, необхідних для вчинення і належного оформлення правочину купівлі-продажу Об'єкту (за наявності прохання Клієнта в письмовому вигляді чи нотаріальної довіреності на виконання цих дій); перевірка, відсутності у потенційного продавця Об'єкта заборгованості перед
житлово-експлуатаційними організаціями та підприємствами (установами), які надають комунальні послуги; консультування Клієнта з питань порядку і умов переоформлення правовідносин з житлово-експлуатаційними організаціями та підприємствами (установами), які
надають комунальні послуги, у зв'язку з ймовірною зміною власника Обєкта; проведення переговорів з потенційним продавцем Об'єкта про можливі умови купівлі-продажу Об'єкта; розробка і надання Клієнту типових форм договорів, актів та інших документів, необхідних для належного оформлення попередньої домовленості Клієнта і потенційного продавця Об'єкта щодо умов правочину купівлі-продажу Обєкта, а також щодо захисту майнових прав та інтересів Клієнта; сприяння Клієнту в захисті його майнових прав та інтересів у випадку порушення потенційним продавцем Об'єкту умов попередньої домовленості щодо купівлі-продажу Об'єкта; консультування Клієнта з питань визначення умов правочину купівлі-продажу Об'єкта; організація нотаріального оформлення правочину купівлі-продажу Об'єкта; координація проведення розрахунків між Клієнтом і продавцем Об'єкта.
Проте, з всього вищенаведеного переліку послуг які відповідач повинен був надати, передбаченого умовами п.п.2.3.1-2.3.11 договору №007, він лише частково отримав послугу, передбачену змістом п.п.2.3.6, тим самим отримавши лише 10% від загальної кількості послуг, передбачених на договірному етапі та визначених змістом пункту 2.3 Договору №007.
Отже, 28 травня 2016 року в момент письмового оформлення між продавцем обєкта і ним попередньої домовленості щодо умов правочину купівлі-продажу обєкта, відповідно до положень пункту 5.3 зазначеного договору №007, ним було сплачено відповідачу частину винагороди в розмірі 50 % від її загального розміру, визначеного згідно з п.п.5.1 та 5.2 договору.
Таким чином ним було своєчасно та у повному обсязі виконано свої зобовязання щодо розрахунків з відповідачем шляхом сплати винагороди за договором № 007 в розмірі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) доларів США. Зазначене також засвідчено змістом розділу 9 цього ж договору.
Разом з зазначеним, 28 травня 2016 року між ним, відповідачем та продавцем визначених для продажу обєктів нерухомості ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та за маючи повноваження на підставі довіреності від імені ОСОБА_3, був укладений договір наміру № 018 про купівлю-продаж нерухомості, відповідно до умов якого продавець мала намір продати, а він висловив намір придбати (купити) у строк не пізніше 06 вересня 2016року, відповідно до положень пунктів 2.1, 3.1 договору № 018 обєкти нерухомості (5-ти кімнатну квартиру №36/37 загальною площею-117,4 кв.м., розташовану у будинку 13 по вулиці Олександра Конинського (попередня назва вул. Володарського) у м. Дніпрі та гараж № 6 загальною площею-39,4 кв.м., який знаходиться за адресою: ОСОБА_5 (попередня назва вул. Володарського) у м. Дніпрі), визначені положенням п. 1.1. зазначеного договору.
Проте, укладання договору купівлі-продажу, у визначений договорами № 007 та № 018 термін, не відбулося у звязку з тим, що 06 вересня 2016року у нотаріальній конторі приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 на етапі нотаріальної перевірки обєктів нерухомості на відсутність будь-яких арештів та заборон відчуження став відомий факт про наявність арешту на все майно ОСОБА_4 та заборони на відчуження будь-якого її майна на підставі постанови державного виконавця ВДВС Полтавського РУЮ від 05 вересня 2013 року.
Змістом п. 6.1 Договору № 007 зазначене про те, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.
Разом з зазначеним, у звязку з тим, що договір купівлі-продажу не був укладений в строк до 06.09.2016р. продавці листом від 20 вересня 2016 року висловили свій намір повернути йому аванс у повному обсязі.
Слід також наголосити, що змістом цього ж листа ОСОБА_4 повідомила його та відповідача про свою необізнаність щодо наявності арешту та заборони відчуження на обєкти нерухомості яки виступали у якості предметів купівлі-продажу, зазначивши при цьому про те, що обєкти купівлі-продажу під спором не перебували та на них були відсутні права третіх осіб ж в майбутньому так і у теперішній час.
Отже, таким чином, укладання договору купівлі-продажу обєктів нерухомості, визначених п. 1.2 Договору № 007 та п. 1.1 Договору № 018, у визначений договором термін не відбулося з причин бездіяльності відповідача в частині виконання умов п.п. 2.3.2 договору №007 щодо перевірки відсутності у потенційного продавця обєкта будь-яких правових чи інших обмежень щодо можливості відчуження обєкта або його фактичного звільнення, в тому числі перевірки відсутності в інших осіб будь-яких прав на обєкт.
При цьому, слід наголосити про те, що для надання йому послуг, передбачених змістом розділу 2.3 договору №007 у відповідача було понад 3 календарних місяці. Таким чином, у разі виконання відповідачем своєчасно, в повному обсязі та належним чином своїх обовязків, відповідно до умов підпункту 3.2.1 договору №007, то продавець за 3 місяці до визначеної дати правочину мав би час на здійснення процесуальних дій щодо виключення предмету купівлі-продажу з акту опису і арешту майна та скасування обмежень відчуження майна.
Таким чином бездіяльність відповідача, визначена положеннями ст. 610 ЦК України, стала наслідком невиконання його зобовязань, обумовлених положеннями п.3.2.1 та п.3.2.3 Договору № 007 зокрема, своєчасно і в повному обсязі надати Клієнту погоджений обсяг робіт (п.3.2,1) та «забезпечити придбання обєкта на визначених клієнтом умовах (п.3.2.3), та взагалі призвела до порушення предмету договору № 007, його істотних умов та його прав.
Через невиконання/неналежне виконання відповідачем взятих на себе обов'язків відповідно до умов пункту 3.2 договору №007 та п. 4.2 договору № 018, з 06 вересня 2016 року він несе певні збитки з найму житла для проживання його сімї (у тому числі 2-х малолітніх дітей) у загальному розмірі 18 000,00 грн., тобто 6 000,00 гривень щомісячно, відповідно до положень договору №1 суборенди квартири від 06.09.2016 р.
Отже, з огляду на зазначене, та з метою реалізації фінансової можливості звернення за послугами до іншого ріелтора, 11 жовтня 2016 року ним було вручено відповідачу лист-вимогу щодо повернення раніш сплаченої винагороди у розмірі 2500,00 (дві тисячі п'ятсот) доларів США, у зв'язку з не виконанням усіх належних умов договору № 007 про надання ріелторських послуг від 28.05.2016р. та договору наміру № 018 від 28.05.2016р., а також щодо відшкодування вартості збитків, завданих невиконанням/неналежним виконанням умов договору №007 про надання ріелторських послуг від 28.05.2016р. та договору наміру № 018 від 28.05.2016р. у розмірі 12 000,00 (дванадцять тисяч) гривень.
29 жовтня 2016 р. він отримав лист-відповідь відповідача на вищезазначений лист. Змістом зазначеної відповіді відповідач повідомив його про наступне: «... пункт 3.2.3 договору №007 від 28.05.2016р. «Про надання ріелторських послуг» ним виконано належним чином, ним здійснено перевірку наявності обмежень обєкту нерухомості який належить продавцю ОСОБА_4, яка переконала його про відсутність будь-яких обмежень на квартиру та гараж, та будь-якої заборгованості перед ЖКГ. Іншого конкретного засобу перевірки обмежень нерухомості договором не передбачено.
Пунктом 4.2 договору № 018 від 28.05.2016р. «договору наміру купівлі-продажу нерухомості» також зазначено його зобовязання щодо перевірки документів наданих продавцем та покупцем у межах своїх повноважень.
Отже, змістом зазначеної відповіді, стверджуючи про те що складом перевірки відсутності у потенційного продавця обєкта будь-яких правових чи інших обмежень щодо можливості відчуження обєкта стали лише запевнення продавця, таким чином відповідач засвідчив свою бездіяльність щодо взятих на себе зобовязань передбачених умовами п.п.3.2.1 договору №007.
При цьому слід зазначити, що з жовтня 2015 р. уряд України та міністерство юстиції України, на виконання Закону України від 14 липня 2015 року № 597-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення прозорості у сфері відносин власності з метою запобігання корупції», зробили вільним доступ до реєстрів прав власності на нерухоме майно. Таким чином інформацію за обєктом нерухомого майна чи за субєктом речового права на нерухоме майно для фізичних та юридичних осіб можливо отримати в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної), або в паперовому вигляді державним реєстратором чи нотаріусом. При цьому критерії пошуку можна встановити як за адресою нерухомості так і за конкретною особою.
Отже, на виконання умов п.п. 2.3.2 договору №007, відповідач не використав жодного з зазначених ресурсів інформації, що в свою чергу призвело до порушення істотних умов договору № 007.
Окрім зазначеного, змістом своє відповіді від 19.10.2016р. відповідач, ігноруючи одну із істотних умов договору №007 (строк укладання договору купівлі-продажу) та факту розірвання договору наміру № 018 про купівлю-продаж нерухомості, у звязку з невиконанням відповідачем своїх обовязків, відповідач продовжує наполягати на обов'язку продавця щодо укладанні договору купівлі-продажу у судовому порядку, зазначаючи: «... Отже у судовому порядку ОСОБА_7 буде зобовязано укласти з Вами договір купівлі-продажу нерухомості. З боку відповідача буде повне сприяння на відновлення Вашого права на укладання договору купівлі-продажу майна.
При цьому, слід зазначити про те, що відповідач до теперішнього часу не здійснив жодної належної дії, спрямованої на захист його прав та інтересів, в порушення умов п.п.2.3.8. договору №007.
Отже, через не виконання зобов'язань відповідачем, за результатом чого унеможливилося своєчасне виконання умов договору № 018 з боку продавця, відповідач, ігноруючи зобовязання щодо надання йому інших своїх послуг за договором №007, не повертає раніш сплачений йому аванс, та навпаки продовжує наполягати на укладанні договору купівлі-продажу у невизначені строки. При цьому, слід наголосити, що він виконав усі свої зобов'язання належним чином в той час як відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Таким чином, з огляду на те, що відповідач не повертає йому аванс, тим самим позбавляючи його фінансової можливості на звернення до іншого ріелтора, та при цьому відповідач нав'язує йому такі умови одержання послуги, які ставлять його у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, а також порушує принцип рівності сторін договору, учасником якого він є як споживач.
Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини вважає, що відповідач припустив порушення наступних положень: ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України щодо свого зобов'язання вчинити на його користь роботу, надати послугу; ст. 526 ЦК України, щодо виконання своїх зобов'язань відповідно до умов договору належним чином; ст. 629 ЦК України щодо обов'язковості виконання сторонами умов договору; ст. 901 ЦК України щодо невиконання своїх зобов'язань (виконавця) за договором про надання послуг за завданням замовника надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії та/або здійснення певної діяльності; умов п.п. 2.3.2 договору № 007 від 28.05.2016р щодо перевірки відсутності у потенційного продавця об'єкта будь-яких правових чи інших обмежень щодо можливості відчуження об'єкта; істотних умов п.п. 3.2.1,3.2.3 договору №007 від 28.05.2016р щодо своєчасного та в повному обсязі надання клієнту погодженого обсягу робіт та забезпечення придбання обєкта на визначених клієнтом умовах у строк до 06.09.2016р.
З огляду на вищезазначене вважає порушеними його права, як споживача послуг, відповідно до приписів ч. 1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів».
При цьому, за приписами ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.
Так, станом на 24.11.2016 року прострочення виконання зобов'язання з боку відповідача склало 149 днів (06.09.2016 р. - 24.11.2016 р.), а відповідно розмір неустойки розрахований за кожен день прострочення складає 296 250 грн. (79 днів * 3750,00 грн. (3% від 125 000,00 грн.).
Водночас змістом п.4 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності у послузі істотних недоліків.
Оскільки у теперішній час він вимушений винаймати житло та у нього взагалі відсутня реєстрація місця проживання, позовна заява подається за місцем його проживання/перебування.
В судовому засіданні представники позивача підтримали предявлений позов та просили позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування позиції посилалися на викладені у позовній заяві обставини. У судове 28.02.2017 року ані позивач, ані його представники не з'явилися, представником завчасно сповіщено суд про неявку та можливість розгляду справи за відсутності представника. Позовні вимоги просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду й вирішення справи.
Відповідач заперечень проти позову не надав, повідомлявся у встановленому Законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин не повідомив, свого представника до суду не направив, заперечень не надав, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно.
Суд, вислухавши пояснення представників позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Так, 28 травня 2016 року між ОСОБА_1 (клієнтом) та Приватним підприємцем ОСОБА_2 (агентом, виконавцем послуги) було укладено договір про надання ріелторських послуг.
За умовами вказаного договору позивач доручив відповідачу, а останній прийняв на себе зобовязання, за плату, надати комплекс ріелторських послуг, які полягають в підборі для клієнта (позивача) обєкта нерухомого майна за визначеними замовником послуги характеристиками та забезпечити його придбання клієнтом (позивачем) на визначених останнім умовах (п. 1 договору). У п.п. 1.2 договору сторони погодили, що обєктом, в придбанні якого позивач має зацікавленість, відповідає наступним характеристикам: пяти кімнатна квартира загальною площею 117,4 кв.м., 10/10 поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1/37, а також гараж № 6, площею 39,4 кв.м., по вул. Володарського, 13-Г, в м. Дніпро. Вартість обох обєктів 102000,00 доларів США, що еквівалентно 2 550 000,00 грн.
З метою виконання зазначених умов, п. 2 договору сторони визначили зміст та обсяг послуг, що відповідач мав надати позивачу. Зокрема, відповідач взяв на себе зобовязання: здійснити аналіз повноти і відповідності вимогам чинного законодавства правовстановлюючих та інших документів потенційного продавця об'єкта, необхідних для вчинення і належного оформлення правочину купівлі-продажу об'єкта; перевірити відсутність у потенційного продавця об'єкта будь-яких правових чи інших обмежень щодо можливості відчуження об'єкта або його фактичного звільнення, в тому числі перевірити відсутності в інших осіб будь-яких прав на об'єкт; консультувати клієнта з питань порядку, форм та умов можливого надання потенційному продавцю об'єкта юридичної чи іншої допомоги в отриманні і оформленні правовстановлюючих та інших документів, необхідних для вчинення і належного оформлення правочину купівлі-продажу об'єкту (за наявності прохання клієнта в письмовому вигляді чи нотаріальної довіреності на виконання цих дій); перевірити відсутність у потенційного продавця об'єкта заборгованості перед житлово-експлуатаційними організаціями та підприємствами (установами), які надають комунальні послуги; консультувати клієнта з питань порядку і умов переоформлення правовідносин з житлово-експлуатаційними організаціями та підприємствами (установами), які надають комунальні послуги, у зв'язку з ймовірною зміною власника обєкта; проводити переговори з потенційним продавцем об'єкта про можливі умови купівлі-продажу об'єкта; розробити і надати клієнту типові форми договорів, актів та інших документів, необхідних для належного оформлення попередньої домовленості клієнта і потенційного продавця об'єкта щодо умов правочину купівлі-продажу обєкта, а також щодо захисту майнових прав та інтересів клієнта; сприяти клієнту в захисті його майнових прав та інтересів у випадку порушення потенційним продавцем об'єкту умов попередньої домовленості щодо купівлі-продажу об'єкта; консультувати клієнта з питань визначення умов правочину купівлі-продажу об'єкта; організувати нотаріальне оформлення правочину купівлі-продажу об'єкта; координувати проведення розрахунків між клієнтом і продавцем об'єкта.
У пункті 5 договору сторони погодили, що вартість послуг агента (відповідача), що є його винагородою, становить 125000,00 гривень, що еквівалентно 5000 доларів США.
При цьому, у п. 5.3 договору сторони погодили, що в момент письмового оформлення між продавцем і клієнтом (покупцем) попередньої домовленості щодо умов правочину купівлі-продажу об'єкту клієнт (покупець) сплачує агенту частину винагороди в розмірі 50 % від її загального розміру, визначеного згідно п.п. 5.1, 5.2 договору.
У пункті 9 договору, в якості додаткової умови, сторони визначили і підтвердили, що покупець передав гроші у розмірі 2500 доларів США, а залишок до сплати становить 2500 доларів США на момент згоди.
Як зауважує позивач, з вищенаведеного переліку послуг які відповідач зобовязався надати позивачу, останній лише частково отримав послугу, передбачену змістом п.п. 2.3.6 договору (проведення переговорів з потенційним продавцем про можливі умови купівлі-продажу об'єкта). Інших своїх обовязків за договором відповідач не виконав.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового оборогу або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У відповідності до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною; істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до вимог ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються; якщо договір розірваний у зв'язку з істотним порушення договору однією зі сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Частиною 2 ст. 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог п.7 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення правовідношення.
Згідно п.1, п.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодувати збитки, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором.
Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування збитків.
Відповідачем не були спростовані належними, допустимими та достатніми доказами обставини, на які посилається позивач у позові.
Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.
Відповідачем не доведено, що він вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання, не доведено що порушення сталося внаслідок винних дій позивача, випадку або непереборної сили.
Відповідно до ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача неустойки з підстав, визначених ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки такий від забезпечення виконання зобовязання, в даному випадку, застосовується лише у разі, коли виконавець послуги прострочує виконання.
Статтею 623 ЦК України передбачено, що розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.
Не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування збитків у вигляді витрат позивача на оренду житла. З наданих позивачем копій документів не встановлено, яке саме житло винаймав позивач для проживання. Також не було надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження здійснення розрахунків за договором про суборенду житла, зокрема платіжних документів, які б за формою і змістом відповідали вимогам чинного законодавства. До матеріалів справи долучені лише копії розписок про отримання гр. ОСОБА_8 грошових коштів від позивача на виконання договору суборенди житла, які не можуть вважатися належними, допустимими та достатніми доказами.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 209, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Розірвати договір про надання ріелторських послуг № 007 від 28 травня 2016 року укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави суму судового збору в розмірі 1316,25 грн.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційний суд Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Д.С. Шклярук