У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 січня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль Вікторії Вікторівни, заінтересована особа ОСОБА_1,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення заявника та заінтересованої особи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

29 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. в обгрунтування якої покликається на те, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.11.2016 року з нього стягнуто на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в розмірі ? частини заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

З 11.10.2016 року по 22.11.2016 року він добровільно сплатив ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей в загальному розмірі 23000 грн. Однак, старший державний виконавець Кузнецовського МВ ДВС Довгаль В.В. не врахувала даної суми 22.12.2016 року при винесенні постанови про стягнення з нього заборгованості по аліментах, що призвело до стягнення аліментів у подвійному розмірі за жовтень та листопад 2016 року. Також вказує на порушення державним виконавцем ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", яке полягає у неповідомленні його як боржника про розрахунок заборгованості.

З наведених підстав, просив суд зобов'язати старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. зупинити виконавче провадження, здійснити перерахунок заборгованості із сплати аліментів та зарахувати сплачені ним аліменти розмірі 23000 грн. за період з 11.10.2016 року по 22.11.2016 року по виконавчому листу №565/1456/16 від 13.12.2016 року, з урахуванням наданих квитанцій за вказаний період.

Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 січня 2017 року вимоги скарги задоволено частково.

Зобов'язано старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу державної виконавчої служби головного управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_2 із сплати аліментів на користь ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №565/1456/16, виданого Кузнецовським міським судом Рівненської області, з врахуванням сум, які сплачено згідно квитанцій TS210548 від 27.10.2016 року на суму 5000 грн., TS210231 від 7.11.2016 року на суму 7000 грн. та TS210548 від 22.11.2016 року на суму 5000 грн.

В решті задоволення вимог скарги відмовлено.

В поданій на вказану ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на її незаконність в зв'язку з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що, зобов'язавши державного виконавця здійснити перерахунок заборгованості платника аліментів та врахувати в якості аліментів суми коштів, сплачених ОСОБА_2 до ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, суд зменшив розмір аліментів на утримання малолітніх дітей на 17000 грн.

Вважає, що державним виконавцем правомірно не було зараховано, сплачені ОСОБА_2 кошти до розрахунку заборгованості по аліментах, оскільки у наданих ним квитанціях були відсутні відомості про призначення платежу.

Крім того, кошти ОСОБА_2 були сплачені та використані нею не лише на утримання дітей, а й на своє утримання.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28.11.2016 року у справі, яке набрало законної сили 9.12.2016 року, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дітей в розмірі 1/2 частки заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття.

19.12.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Кузнецовського міського відділу ДВС ГТУЮ в Рівненській області із заявою, в якій просив при визначенні суми аліментів, які підлягають стягненню з нього, зарахувати суму добровільно сплачених аліментів за жовтень 2016 року в розмірі 11000 грн. та листопад 2016 року в розмірі 12000 грн. та не стягувати їх повторно.

До вказаної заяви ОСОБА_2 було додано копії квитанцій TS202857 від 11.10.2016 року на суму 6000 грн., TS210548 від 27.10.2016 року на суму 5000 грн., TS210231 від 7.11.2016 року на суму 7000 грн., TS210548 від 22.11.2016 року на суму 5000 грн.

22.12.2016 року старшим державним виконавцем Кузнецовського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль В.В. було винесено постанову, якою постановлено звернути стягнення на заробітну плату із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей в розмірі 1/2 частки заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 19.10.2016 року до досягнення дітьми повноліття. Проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику та нараховувати заборгованість по аліментах з 19.10.2016 року по даний період, згідно його нарахованої за цей період заробітної плати і до погашення боргу утримання проводити в розмірі 70% заробітку боржника, а потім відповідно виконавчого листа в розмірі ? частини заробітку.

Вказана постанова державного виконавця сторонами виконавчого провадження не оскаржувалась та є чинною.

Частково задовольняючи скаргу ОСОБА_2 та, зобов'язуючи державного виконавця провести перерахунок заборгованості по аліментах, суд першої інстанції виходив з того, що при визначенні суми його заборгованості із сплати аліментів на користь ОСОБА_1 старшому державному виконавцю Кузнецовського МВ ДВС Довгаль В.В. необхідно було врахувати суми, які сплачено згідно квитанцій TS210548 від 27.10.2016 року на суму 5000 грн., TS210231 від 07.11.2016 року на суму 7000 грн. та TS210548 від 22.11.2016 року на суму 5000 грн.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження», проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (ч. 3 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Таким чином вимога скарги боржника про зобов'язання ст. державного виконавця зупинити виконавче провадження по виконанню в/листа про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 задоволенню не підлягає, і суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у її задоволенні.

Разом з тим, відповідно до ч. 3, 4 ст. 71 ЗУ "Про виконавче провадження" (в редакції чинній на момент винесення державним виконавцем постанови про нарахування заборгованості по аліментах) визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов'язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов'язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Однак, ні постанова державного виконавця від 22.12.2016 року, ні матеріали справи не містять, обчисленого державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, перерахунок якого суд першої інстанції зобов'язав виконавця здійснити.

Положеннями ст.195 Сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а у разі спору - судом.

Такі ж положення містить і ч.8 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом.

Як роз'яснено у п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам необхідно враховувати, що розмір заборгованості за виконавчим документом про стягнення аліментів державний виконавець повинен визначати, керуючись вимогами ст. 74 Закону «Про виконавче провадження», відповідними нормами сімейного законодавства, а також постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (з наступними змінами) "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". При цьому він не може вирішувати питання про повне або часткове звільнення від сплати заборгованості.

Спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Із матеріалів справи вбачається, що заявником подано скаргу в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, однак останній не просить суд визнати дії чи бездіяльність державного виконавця неправомірними, постанову від 22.12.2016року не оспорює, а просить лише зобов'язати виконавця здійснити перерахунок розміру заборгованості по аліментах, який останнім не проводився.

Стягувач вважає, що кошти, сплачені ОСОБА_2 за квитанціями TS202857 від 11.10.2016 року на суму 6000 грн., TS210548 від 27.10.2016 року на суму 5000 грн., TS210231 від 7.11.2016 року на суму 7000 грн., TS210548 від 22.11.2016 року на суму 5000 грн. є аліментами, сплаченими на утримання дітей і є доказом неналежного виконання батьківських обов'язків до ухвалення рішення, в квитанціях зазначено про поповнення певного карткового рахунку на вказані суми, а будь-які дані про те ким сплачувались ці кошти, на чий рахунок, а також про призначення платежу у даних квитанціях відсутні.

Тобто, фактично між сторонами (стягувачем і боржником) виник спір щодо розміру заборгованості за аліментами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_2

Враховуючи викладене, оскаржувана ухвала постановлена судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 312-315, 317, 383-387 ЦПК України, ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", ст.195 СК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від 17 січня 2017 року скасувати.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Кузнецовського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області Довгаль Вікторії Вікторівни, заінтересована особа ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Григоренко М.П.

Шимків С.С.