Провадження №2/447/125/17
Справа №447/1880/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.01.2017 року Миколаївський районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Головатий А. П.

за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу батька ,-

в с т а н о в и в:

14.09.2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом, в якому просить винести рішення про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька в період з 01.01.2017 року по 01.06.2017 року. Свій позов позивач обґрунтовує наступним. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак до суду подано заяву про розірвання шлюбу. Від шлюбу у них є дитина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час дитина проживає разом з позивачем. Позивач має намір з метою оздоровлення дитини тимчасово поїхати з дитиною за межі України, однак, відповідач згоди на виїзд дитини за кордон безпідставно не надає. Крім оздоровлення це позитивно вплине на розвиток дитини, розширить її кругозір. Батьки зобов'язані дбати також і про розвиток дитини, що зводиться не тільки до особистих побачень з дитиною.

В ході судового розгляду справи представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд надати дозвіл на тимчасовий виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Республіку Італія, місто Венеція, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 в період з 01.02.2017 року по 15.02.2017 року, а також просив допустити негайне виконання рішення суду.

У судове засідання позивач не з'явилася, уповноважила на представництво своїх інтересів ОСОБА_1

Представник позивача в обґрунтування позову навів доводи викладені у позовній заяві, просив позов задоволити.

Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили, подали заперечення на позов, в обгрунтування яких навели наступне. Дитина здорова і не потребує виїзду за межі України для оздоровлення. Згідно рішення опікунської ради відповідач має право спілкуватися з дитиною. Дитина навчається у школі. Виїзд дитини за кордон погано вплине на успішність дитини. Відповідач має сумніви, що позивач повернеться з дитиною через визначений судом період часу. Дитина всупереч її волі не повинна розлучатися з батьками. У випадку виїзду дитини за межі України вона буде позбавлена батьківської опіки. Якщо дитина виїде в Республіку Італія, повернути її на територію України буде складно, оскільки між даними державами немає договору про надання правової допомоги. А тому просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають окремо. Дитина проживає разом з позивачем. Відповідачу визначено режим спілкування з дитиною. Дані факти визнаються сторонами.

Відповідно до характеристики від 10.11.2016 року, ОСОБА_5 має задовільний стан здоров'я. Дитина проживає у хороших побутових умовах, дисциплінована, має середній рівень знань, відповідальна, вразлива, доброзичлива, потребує індивідуального підходу.

Згідно довідки від 25.11.2016 року №1201, дитина спостерігається сімейним лікарем з народження. На обліку з приводу хронічних захворуювань не перебуває. У 2016 році мати з приводу гострих захворювань дитини не зверталася. 09.02.2016 року проводився медичний огляд дитини, діагноз - здорова.

Відповідно до заяви запрошення від 23.11.2016 року, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з метою туризму запросила в м. Венецію, Республіка Італія на період з 01.02.2017 року по 15.02.2017 року ОСОБА_6, яка доводиться дитині бабусею. Заявник засвідчила, що має фінансову можливість та відповідну житлову площу, щоб прийняти у себе дитину. Житло знаходиться на АДРЕСА_1. Крім того, ОСОБА_6 підписала зобов'язання про забезпечення поверення у країну походження дитини у визначені терміни. Аналогічне запрошення ОСОБА_6 зробила і щодо позивача.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виїзд дитини за межі України та її зустріч з бабусею буде відповідати інтересам дитини та не порушить її прав. Зокрема, дитина перебуватиме за межами України не тривалий період часу (лише 15 днів), у цей час вона не буде позбавлена права на спілкування з батьком, оскільки зможе спілкуватися з ним за допомогою технічних засобів зв'язку. Доказів того, що дитина не бажає їхати у подорож суду не надано. Дитині буде забезпечено місце проживання та кошти необхідні для її утримання в період перебування за межами України. Дана поїздка сприятиме розвитку дитини та буде для неї цікавою, зокрема, дитина буде відвідувати екскурсії, дитячі розважальні заходи, зможе практикуватися у спілкуванні іноземною мовою. Крім того, ОСОБА_6 зобов'язалася забезпечити поверення дитини у країну походження у терміни визначені у візі, а отже відсутній ризик того, що умови надання дозволу на виїзд буде порушено.

Відповідно до ст.367 ЦПК України визначено вичерпний перелік випадків у яких допускаєть негайне виконання рішення суду. Однак, дана категорія справ не зазначена у вищевказаній статті, а отже у задоволенні позову у частині негайного виконання рішення слід відмовити.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 57, 58, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 367 ЦПК України, ст.313 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Надати дозвіл ОСОБА_4 на тимчасовий виїзд ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в Республіку Італія, місто Венеція, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2 в період з 01.02.2017 року по 15.02.2017 року.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя : Головатий А. П.