Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

- головуючої - судді Шепетко І.О.,

- за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною Кабінету Міністрів України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з позовом, в якому просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі за період з 30.06.2016 по 03.11.2016 в сумі 22 849, грн. Свої вимоги мотивував тим, що 05.05.2015 він був звільнений з посади начальника Обласного управління «Закарпаттяекоресурси» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною Кабінету Міністрів України (далі ДП «Укрекоресурси») за п. 1 ст. 40 КЗпП України (у звязку з реорганізацією підприємства). На день звільнення з ДП «Укрекоресурси» відповідно до розрахункових відомостей та довідки йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата в розмірі 21 551,03 грн.

20.08.2015 Ужгородським міськрайонним судом винесено судовий наказ, яким стягнуто з ДП «Укрекоресурси» на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 21551,03 грн. Зазначений судовий наказ виконано та 04.11.2016 Державною виконавчою службою Дніпровського райуправління юстиції в м. Києві примусово стягнуто з ДП «Укрекоресурси» заборгованість по заробітній платі в розмірі 21 551,03 грн. на користь позивача.

10.11.2015 рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача на користь позивача стягнуто середню заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 06.05.2015 р. по 10.11.2015 в розмірі 32 750,04 грн. та 29.06.2016 рішенням Ужгородського міськрайонного суду з відповідача на користь позивача стягнуто середню заробітну плату за час затримки розрахунку за період з 11.11.2015 р. по 29.06.2016 в розмірі 39 859,16 грн. Зазначає, що на підставі ст. 117 КЗпП України, відповідач повинен оплатити середній заробіток за період не охоплений судовими рішеннями по день фактичного розрахунку, тобто з 30.06.2016 по 03.11.2016, за 90 робочих днів , з яких: у червні 2016 1 робочий день, у липні 2016 р. 21 робочий день, у серпні 2016 р. 22 робочих дня, у вересні 2016 р. 22 робочих днів, у жовтні 2016 р. 21 робочий день, у листопаді 2016 р. 3 робочих дні. Відповідно до довідки про доходи його заробітна плата за два місяці перед звільненням складає 8378,03 грн., а середня заробітна плата за один робочий день становить 253,88 грн., що підтверджується рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 10.11.2015 р., а відтак середній заробіток за 90 робочих днів складає 22 849 грн. 20 коп.

Через канцелярію суду позивачем ОСОБА_2 подано заяву, де він просить розглянути дану справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини і просить їх задовольнити та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2016 р. по 03.11.2016 р. в сумі 22 849,20 грн.

Представник відповідача Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировинною Кабінету Міністрів України в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, а також письмові заперечення.

Згідно з надісланими письмовими запереченнями на позовну заяву, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі посилаючись на те, що позивачу перерахована заборгованість на загальну суму 21 672,83 грн. згідно виконавчого документа № 308/9676/15-ц від 20.08.2015, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. Відповідно до розпорядження від 25.10.2016, заборгованість по виплаті належних звільненому працівникові сум була погашена в повному обсязі. Просили застосувати принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З урахуванням розміру спірної суми, та виходячи з принципу розумності та справедливості розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені, який міститься в позовних вимогах, має бути прирівняним з розміром заборгованості по заробітній платі на день звільнення.

З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до наказу ДП «Укрекоресурси» № 122-к від 14.02.2002 р., позивача ОСОБА_2 призначено з 14.02.2002 р. начальником Закарпатського обласного управління з утилізації відходів як вторинної сировини «Закарпаттяекокомресурси» Державної компанії «Укрекоресурси».

Наказом Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною від 23.04.2015 р. за № 127-к «Про звільнення ОСОБА_2В.» позивача, начальника Обласного управління «Закарпаттяекоресурси» Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною, звільнено 05.05.2015 р. у звязку із змінами в організації виробництва і праці, згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України.

20.08.2015 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області видано судовий наказ про стягнення з ДП «Укрекоресурси» на користь ОСОБА_2 нарахованої, але не виплаченої заробітної плати станом на 10.08.2015 року в розмірі 21 551.03 грн. Даний судовий наказ набрав законної сили 28.09.2015 р.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2015 р. у цивільній справі № 308/8103/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди, що набрало законної сили 11.12.2015 р., стягнуто з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» на користь ОСОБА_2 32 750,04 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку та 10 000 грн. моральної шкоди, рішення набрало законної сили 11.12.2015 р.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.06.2016 р. у цивільній справі № 308/2218/16-ц за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, що набрало законної сили 11.07.2016 р., стягнуто з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною «Укрекоресурси» на користь ОСОБА_2 39 859,16 грн. середнього заробітку за затримку розрахунку, рішення набрало законної сили 11.07.2016 р.

Виходячи зі змісту вказаних рішень судом встановлено факт порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні позивача, у звязку з чим на підставі ст. 117 КЗпП України з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за затримку розрахунку за періоди з 06.05.2015 р. по 10.11.2015 р. (день постановлення рішення суду) та з 11.11.2015 р. по 29.06.2016 р. (день постановлення рішення суду).

Вказані обставини враховуються судом за правилами ч. 3 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як вбачається з виписки з карткового рахунку, остаточний розрахунок з позивачем по заробітній платі, вихідної допомоги, компенсації за невикористані відпустки проведений 04.11.2016 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-144ц13, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

На підставі викладеного суд вважає, що позов є підставним та з відповідача Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировинною Кабінету Міністрів України на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2016 р. по 03.11.2016 р.

Разом з тим, в частині визначення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за вказаний період ОСОБА_2 просить стягнути суму в розмірі 22 849,20 грн., однак розмір цієї суми, відповідно до проведеного позивачем розрахунку, суд вважає помилковим виходячи з наступного.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Під час його проведення слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана дана виплата.

Як вбачається з рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.11.2015 р. середньоденна заробітна плата ОСОБА_2 за квітень-травень 2015 року склала (3264,16 грн. + 5113,87 грн.) / 33 робочі дні = 253,88 грн.

Кількість робочих днів за період з 30.06.2016 р. по 03.11.2016 р. складає 89 (червень 2016 року 1, липень 2016 року 21, серпень 2016 року 22, вересень 2016 року 22, жовтень 2016 року 20, листопад 2016 року 3).

Звідси за період з 30.06.2016 р. по 03.11.2016 р. середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить в загальній сумі 22 595,32 грн. (89 робочих днів х 253,88 грн. = 22 595,32 грн.), а відтак до стягнення підлягає - 22 595,32 грн.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 214 ЦПК України, застосовуючи положення ст. 117 КЗпП України, суд враховує висновки Верховного Суду України, що викладені ним у постанові від 03 липня 2013 року № 6-60цс13, за якими,згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, враховуючи, що судовим наказом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області на користь позивача стягнуто з відповідача заробітну плату в сумі 21 551,03 грн., зазначений наказ примусово виконано 04.11.2016, тобто спору про розмір належних до виплати сум не має, а також враховуючи обставини справи, розмір заробітної плати належних до виплати сум, які не були вчасно виплачені відповідачу, суд не знаходить підстав для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 209 та ч. 1 ст. 218 ЦПК України 01 березня 2017 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 06 березня 2017 року.

На підставі ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, керуючись ст. ст. 11, 57, 60, 88, 212-215, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировиною Кабінету Міністрів України про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по заробітній платі - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировинною Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) - 22 595,32 (двадцять дві тисячі пятсот девяносто пять гривень тридцять дві копійки) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 30.06.2016 р. по 03.11.2016 р.

Стягнути з Державного підприємства з питань поводження з відходами як вторинною сировинною Кабінету Міністрів України на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1) - 551,20 грн. (пятсот пятдесят одну гривню двадцять копійок) судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги, передбачених ст. 294 ЦПК.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3