Справа № 515/537/16-ц
Провадження № 6/515/557/17
Татарбунарський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2017 року Суддя Татарбунарського районного суду Одеської області Семенюк Л.А., розглянувши заяву начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу виконання рішення,

В С Т А Н О В И В :

27 лютого 2017 року начальник Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення способу і порядку виконання заочного рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 листопада 2009 року шляхом зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк», , що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, №50 зарахувати у якості сплати основного боргу за кредитним договором №ODT0GA від 29.07.2008 року грошові кошти, що були сплачені ОСОБА_2, у якості сплати відсотків за користування кредитом, а саме різницю між відсотковою ставкою в 20,04 % та 25,96%.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що у 2011 році на виконанні у Татарбунарському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області перебував виконавчий лист №2-409 від 04.02.2010 року, виданий Татарбунарським районним судом Одеської області про зобовязання ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Татарбунарської філії «Южне ГРУ» зарахувати у якості сплати основного боргу за кредитним договором №ODT0GA від 29.07.2008 року грошові кошти, що були сплачені ОСОБА_3 та зараховані ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Татарбунарської філії «Южне ГРУ» у якості сплати відсотків за користування кредитом, а саме різницю між відсотковою ставкою в 20,04% та 25,96%.

20 травня 2016 року виконавче провадження за вищевказаним виконавчим листом було відновлено.

Згідно виконавчого листа боржником являється ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Татарбунарської філії «Южне ГРУ» .

При виконанні вищезазначеного виконавчого провадження державному виконавцю було повідомлено заступником начальника відділення Татарбунарської філії ПАТ КБ «Приватбанк», що постанова про відновлення виконавчого провадження була направлена до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк», так як у відділенні немає повноважень на виконання вищезазначеного рішення суду, що підтверджується актом державного виконавця від 24.06.2016 року.

На підставі п.10 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу ДВС звертається до суду із зазначеною заявою, фактично про розяснення рішення суду шляхом встановлення способу та порядку його виконання, зобовязавши ПАТ КБ «Приватбанк», , що знаходиться за адресою: м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, №50 зарахувати у якості сплати основного боргу за кредитним договором №ODT0GA від 29.07.2008 року грошові кошти, що були сплачені ОСОБА_2, у якості сплати відсотків за користування кредитом, а саме різницю між відсотковою ставкою в 20,04 % та 25,96%.

В судове засідання сторони не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Однак, враховуючи положення ч.3 ст.221 ЦПК України, неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви.

Судом встановлено, що заочним рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 11 листопада 2009 року (а.с.а.с.40-42) позовні вимоги ОСОБА_2 до ЗАТ КБ «Приватбанк» про визнання незаконною односторонню зміну договору, визнання правочину по зміні відсоткової ставки неукладеним, односторонню зміну договору нікчемною та зобовязання вжити відповідні заходи органами державної влади задоволено частково. ЗАТ КБ «Приватбанк» в особі Татарбунарської філії «Южне ГРУ» зобовязано зарахувати у якості сплати основного боргу за кредитним договором №ODT0GA від 29.07.2008 року, грошові кошти, що були сплачені ОСОБА_2 та зараховані Татарбунарською філією «Южне ГРУ» ЗАТ КБ «Приватбанк» у якості сплати відсотків за користування кредитом, а саме різницю між відсотковою ставкою в 20,04% та 25,96%. Дане рішення не оскаржувалось та є таким, що набрало законної сили.

Відповідно до ст.221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Згідно з ч.2 ст.221 ЦПК України подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" судам роз'яснено, що відповідно до статті 221 ЦПК роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз'яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до виконання. Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення. Головною підставою для подання заяви про роз'яснення рішення суду є його незрозумілість, що ускладнює виконання рішення.

На думку суду, резолютивна частина заочного рішення від 11.11.2009 року є проста, доступна, зрозуміла, така, що не припускає іншого тлумачення. Питання щодо розяснення рішення суду, чи то встановлення способу і порядку його виконання, які виносить на розгляд заявник, відносяться до питань, які не були предметом судового розгляду, і розяснення може призвести до зміни рішення або внесення в нього нових даних.

Враховуючи вищевикладене, вважаю за необхідне відмовити начальнику ДВС Татарбунарського району у розясненні заочного рішення суду від 11.11.2009 року шляхом встановлення нового способу і порядку виконання рішення, оскільки суд, при винесенні рішення, діяв в межах заявлених позовних вимог, боржник в особі ЗАТ КБ «Приватбанк», який, на теперішній час, переіменовано в ПАТ КБ "ПриватБанк", фактично зазначений у резолютивній частині рішення, а викладення в резолютивній частині рішення способу і порядку виконання, запропонованого начальником ДВС, призведе до зміни рішення та внесення до нього нових даних, які не були суду відомі під час розгляду справи, що є неприпустимим.

Відповідно до ст.373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін, і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

З наведеної норми вбачається, що суд може змінити спосіб виконання рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.

Зміна способу або порядку виконання може відбуватися у заміні одного заходу примусового виконання судового рішення іншим.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак, матеріалами справи не встановлено обставин, що ускладнюють виконання судового рішення. А відповідь заступника начальника відділення Татарбунарської філії ПАТ КБ «Приватбанк», щодо направлення постанови про відновлення виконавчого провадження до головного офісу ПАТ КБ «Приватбанк», так як у відділенні немає повноважень на виконання вищезазначеного рішення суду, що зафіксовано актом державного виконавця від 24.06.2016 року(а.с.39), тобто більш ніж через 7 років після винесення самого рішення, не може вважатись належною підставою для зміни способу та порядку виконання судового рішення, а свідчить лише про бездіяльність органу державної виконавчої служби, яка лише через 8 місяців після складання вищезазначеного акту, без належної перевірки та надання доказів зазначеного в ньому, спромоглася звернутись до суду з вказаною заявою.

Тому, суд вважає, що у задоволенні заяви начальника ДВС Татарбунарського району про зміну способу і порядку виконання рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.373 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви начальника Татарбунарського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про встановлення порядку і способу виконання рішення відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали до Апеляційного суду Одеської області.

Суддя Семенюк