АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Остапчук Т.В.
№22-ц/796/2648/2017 Доповідач - Українець Л.Д.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

КрижанівськоїГ.В.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 грудня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фонду державного майна України про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення майнової та моральної шкоди.

У мотивування вимог посилався на те, що з ініціативи ОСОБА_3 і Фонду державного майна України в 1994 році в план приватизації були включені адмінбудинок по АДРЕСА_1. Загальна площа двох будівель складала 5893 кв.м.

Приватизація вказаних будинків проводилась згідно з Законом України «Про малу приватизацію», для чого було створено Товариство покупців житлово-комунальної контори «Рівнеагробуд».

У 1994 році його було прийнято в члени товариства покупців та ним викуплено 618,56 кв.м загальної площі на загальну суму 2 155 063 грн.

Рішенням арбітражного суду Рівненської області скасовано договір купівлі-продажу частки державного майна, укладеного між товариством покупців і Регіональним відділенням Фонду державного майна України в Рівненській області.

Оскільки з боку товариства покупців і його членів не було допущено порушення існуючого законодавства, то Регіональне відділення зобов'язане було застосувати двосторонню реституцію - повернути сплачені кошти.

Фонд державного майна України протоколом наради від 26 лютого 1996 року зобов'язав Регіональне відділення Фонду державного майна України в Рівненській області та особисто ОСОБА_3 повернути кошти членам товариства покупців або визначити кількість майна за згодою громадян.

Однак Регіональне відділення Фонду державного майна в Рівненській області та ОСОБА_3 відмовляються повернути йому кошти.

Ним викуплено майно площею 618,56 кв.м за 2 155 063 грн, які регіональне відділення відмовляється повернути, а тому вважає, що такою обставиною йому також завдано моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з Фонду державного майна України та ОСОБА_3 3 173 507 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Фонду державного майна України про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням та вважаючи його незаконним та несправедливим, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недоведеності та необґрунтованості.

Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 грудня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2014 року, що набрали законної сили, встановлено, що в 1994 році Регіональним відділенням ФДМУ у Рівненській області здійснено приватизацію державної частки в майні житлово-комунальної контори "Рівнеагробуд".

На підставі договору купівлі продажу державної частки майна ЖКК "Рівнеагробуд" від 30 травня 1994 року АДРЕСА_1 як один із складових державної частки по акту передачі від 15 серпня 1994 року переданий ЖКК "Рівнеагробуд" та видано товариству покупців членів трудового колективу ЖКК "Рівнеагробуд" свідоцтво про власність від 15 серпня 1994 року.

Рішенням арбітражного суду Рівненської області від 02 жовтня 1995 року договір купівлі-продажу державної частки майна ЖКК "Рівнеагробуд" від 30 травня 1994 року №31 визнано недійсним, оскільки при прийнятті рішення про приватизацію не були враховані законні інтереси Рівненського обласного управління Національного банку України, Рівненського управління архітектури облвиконкому, які користуються частиною, що була приватизована.

Рішенням арбітражного суду Рівненської області від 09 липня 1996 року зобов'язано ВАТ "Полісся" повернути вищевказані об'єкти нерухомості Рівненській обласній асоціації "Рівнеагробуд".

Згідно приватизаційного платіжного доручення №37 від 28.06.1994 року одержувачем майнового сертифікату ОСОБА_2 на суму 1 050 000 карбованців було ЖКК "Рівнеагробуд".

Доказів того, що Регіональне відділення ФДМУ в Рівненській області укладало з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу 618, 56 кв.м будинку АДРЕСА_1 та внесення позивачем коштів на рахунок відповідача ОСОБА_2 не надав.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, зазначені вище обставини не потребують доказуванню.

Як правильно зазначено судом першої інстанції позивачем не надано доказів сплати коштів у розмірі 2 155 063 грн за придбання 618,56 кв. м будинку по АДРЕСА_1

Позивач просив задовольнити його вимоги з підстав, передбачених статтями 1166,1167,1176 ЦК України, посилаючись на те, що діями відповідачів йому заподіяна майнова та моральна шкода.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відмовляючи в задоволені позову з визначених позивачем підстав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у позивача виникли правовідносини з ЖКК "Рівнеагробуд" на підставі договору купівлі продажу державної частки майна ЖКК "Рівнеагробуд" від 30 травня 1994 року АДРЕСА_1 як один із складових державної частки по акту передачі від 15 серпня 1994 року, переданий ЖКК "Рівнеагробуд", та виданого товариству покупців членів трудового колективу ЖКК "Рівнеагробуд" свідоцтво про власність від 15 серпня 1994 року.

Згідно приватизаційного платіжного доручення №37 від 28.06.1994 року одержувачем майнового сертифікату ОСОБА_2 на суму 1 050 000 карбованців було ЖКК "Рівнеагробуд".

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він грунтується на законі та наданих доказах.

Позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що відповідачі спричинили позивачу майнову чи моральну шкоду.

Стаття 1176 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу задоволення його вимог, не може бути застосована до даних правовідносин, оскільки регулює відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокурати або суду.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

Г.В.Крижанівська