Справа № 373/267/16-ц Головуючий у І інстанції Свояк Д. В.
Провадження № 22-ц/780/129/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 01.03.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Таргоній Д.О.,

суддів: Приходька К.П., Верланова С.М.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 28 грудня 2011 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між сторонами щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, внаслідок чого станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 13491,68 грн., а саме: 1379,77 грн. заборгованість за кредитом, 8243,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 618,65 грн. (процентна складова), яку позивач просив стягнути на свою користь, а також судові витрати в розмірі 1378 грн.

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення скасувати з підстав неповного з'ясування судом обставин справи, невідповідності висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув уваги, на те, що сторони є вільними у виборі форми договору, визначені умов договору, а тому судом безпідставно не взято до уваги в якості доказу по справі кредитний договір, який складається із анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку від 28 грудня 2011 року, памятки клієнта, умов та правил надання банківських послуг і тарифів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних й допустимих доказів того, що відповідач отримав кредитні грошові кошти, та не надано доказів укладення кредитного договору між сторонами із зазначенням всіх істотних умов.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; які правові норми підлягають застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 28 грудня 2011 року був укладений кредитний договір, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав кредит в розмірі 1600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Даний кредит було укладено між сторонами відповідно до Анкети-заяви від 28 грудня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку.

Підписання даного договору є прямою згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5. умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Відповідно до п. 2.1.1.2.11-12 правил користування платіжною карткою, карта діє до останнього дня місяця, вказаного на лицьовій стороні карти, включно. По закінченню строку дії відповідна карта пролонговується на новий строк (шляхом надання клієнту нової карти с новим строком дії), по зверненню клієнта в банк.

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору, укладеного між сторонами, щодо своєчасної сплати коштів по кредиту, внаслідок чого станом на 30 листопада 2015 року утворилася заборгованість в розмірі 13491,68 грн., а саме: 1379,77 грн. заборгованість за кредитом, 8243,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 618,65 грн. (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 4).

Таким чином, вирішуючи спір, в порушення вимог статей 213, 214 ЦПК України, суд першої інстанції належним чином не звернув уваги на вимоги закону, не повністю встановив обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому рішення суду першої інстанції не може бути залишене в силі та підлягає скасуванню.

Згідно із ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до розрахунку заборгованості у відповідача існує заборгованість у розмірі 13491,68 грн.

Даний розмір заборгованості не спростований жодним належним та допустимим доказом, а тому поданий до суду розрахунок приймається колегією суддів до уваги.

Крім того, кредитний договір між сторонами укладено 28 грудня 2011 року, позивачем додано до позовної заяви анкету-заяву, «Справка об условиях кредитования с использованием кредитки «Универсальная, 55 дней льготного периода», а також «Условия и правила предоставления банковских услуг», які діяли на момент укладення договору, тому посилання суду першої інстанції на ЗУ «Про засади державної мовної політики», як на підставу при ухваленні рішення про відмову в позові є неправильним, тому що даний Закон, був підписаний пізніше, а саме 03 липня 2012 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було сплачено судовий збір за подачу позову в розмірі 1378 грн. (а.с.39) та за подачу апеляційної скарги в розмірі 1515,80 грн. (а.с.57), який підлягає стягненню на його користь з відповідача.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 13491,68 грн., а саме: 1379,77 грн. заборгованість за кредитом, 8243,26 грн. заборгованість по процентах за користування кредитом, 2750 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 618,65 грн. (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати у розмірі 2893,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Таргоній Д.О.

Судді: Приходько К.П.

ОСОБА_3