Справа №478/1972/16-ц 05.01.2017 05.01.2017 05.01.2017
Провадження №22-ц/784/208/17
Єдиний унікальний номер судової справи: 478/1972/16-ц Суддя першої інстанції Іщенко Х.В.
Номер провадження: 22-ц/784/208/17 Суддя-доповідач апеляційного суду Козаченко В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 січня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Козаченка В.І.,

суддів: Прокопчук Л.М., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

з участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з пізніше уточненим позовом до ОСОБА_3 про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою.

Позивач вказував, що на підставі Державного акту від 22 червня 2004 року йому на праві власності належить земельна ділянка сільськогосподарського призначення, площею 9,91 га, в межах території Михайлівської сільської ради Казанківського району.

20 грудня 2012 року він уклав з відповідачем договір оренди (далі - Договір) вказаної земельної ділянки строком на 10 років. У той же день цей Договір було зареєстровано відділом Держкомзему у Казанківському районі.

Однак, рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року, зазначений Договір було розірвано через систематичну несплату відповідачем орендної плати.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно не погасив заборгованість по орендній платі, позивач, в уточнених 14 жовтня 2016 року вимогах, просив суд стягнути з відповідача на свою користь таку заборгованість за період з 31 грудня 2012 року по 26 серпня 2016 року у розмірі 23784 грн., 7642 грн. 48 коп. пені, 18313 грн. 48 коп. збитків від інфляції та 3500 грн. витрат на правову допомогу, а всього 53239 грн. 96 коп.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2016 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з відповідача на користь позивача 15856 грн. заборгованості по орендній платі, 1160 грн. пені, 1687 грн. 78 коп. збитків від інфляції та 2193 грн. 64 коп. судових витрат. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з'ясування місцевим судом обставин справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення про повне задоволення уточнених позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, уточнених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повністю підтвердив свої позовні вимоги, а тому позовні вимоги задовольнив частково.

Між тим, не з усіма висновками місцевого суду можна погодитись, оскільки не всі вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною та інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

За ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору, сплата неустойки та відшкодування збитків. При цьому, відповідно до ст. 622 цього ж Кодексу боржник, не звільняється від обов'язку виконати зобов'язання в натурі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, в силу ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 206 Земельного кодексу України встановлено, що використання землі в Україні є платним. Об'єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Водночас, ст. 96 Земельного Кодексу України встановлено обов'язок орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма права кореспондується зі статтями 21, 23, 24 Закону України ,,Про оренду землі", якими передбачено, що орендна плата, як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, а також її розмір, форма і строки внесення встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту від 22 червня 2004 року позивачу на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9,91 га, в межах території Михайлівської сільської ради Казанківського району.

20 грудня 2012 року сторони уклали договір оренди, вказаної земельної ділянки, площею 9,91 га, строком на 10 років. У той же день Договір зареєстровано відділом Держкомзему у Казанківському районі.

Згідно пунктів 9-11, 14, 28, 31, зазначеного Договору орендна плата вноситься орендарем в розмірі 600 грн. за 1 га, з урахуванням індексації, в строк до 15 грудня. У разі невнесення орендної плати у визначений строк, справляється пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення. Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну плату.

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 21 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2016 року, у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі, зазначений Договір було розірвано через несплату відповідачем орендної плати за 2013-2014 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості із орендної плати підлягають задоволенню лише за 2013, 2014 роки та 8 місяців 2016 року і правильно визначив розмір такої заборгованості в сумі 15856 грн. (5946 + 5946 + 3964 = 15856).

Відповідач теж погодився із такою заборгованістю і не оспорює її.

Разом з тим, розрахунок штрафних фінансових санкцій (пені та втрат від інфляції) місцевим судом проведено неправильно.

Так, п. 14 указаного Договору встановлено, що у разі невнесення орендної плати у визначені строки справляється пеня у розмірі 120% від ставки НБУ несплаченої суми за кожний день прострочення.

В уточненому позові позивач просив стягнути з відповідача орендну плату за період з 31 грудня 2012 по 26 серпня 2016 року. Тому, виходячи із приписів ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд не може вийти за межі цих вимог.

Між тим, оскільки п. 11 Договору передбачено сплату орендної плати у строки до 15 грудня поточного року, то строк прострочення сплати за цим Договором за 2013 рік (за період з 16 грудня 2013 року по 26 серпня 2016 року) становить 985 днів, а за 2014 рік (за період з 16 грудня 2014 року по 26 серпня 2016 року) - 620 днів.

З урахуванням того, що пеня за один день прострочення, сторонами встановлена в розмірі 120% від ставки НБУ (0,02%), то в грошовому виразі це становить 1,19 грн. за один день прострочення (9,91 х 600 х 0,02 = 1,19).

Тому, при 985 днях прострочення орендної плати за 2013 рік, пеня за цей період становить 1172,15 грн. А при простроченні 620 днів орендної плати за 2014 рік пеня за цей період становить 737,80 грн. Загальний же розмір пені за прострочення орендної плати за 2013-2014 роки становить 1910 грн.

Оскільки судове рішення про розірвання Договору набрало законної сили 26 серпня 2016 року, тобто ще до 15 грудня, то пеня по заборгованості з орендної плати за 2016 рік нарахуванню не підлягає.

Для визначення втрат позивача від інфляції слід застосувати Зведену таблицю індексів інфляції Міністерства статистики України, з якої видно, що величини індексів інфляції склали: за 2014 рік - 1,249; за 2015 рік - 1,433, а за вісім місяців 2016 року - 1,045.

Отже, сума інфляційних втрат позивача по орендній платі за 2013 рік становить 5177 грн., а за 2014 рік - 2961 грн. Всього - 8138 грн.

Таким чином загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем складає 25904 грн. (15856 грн. орендної плати + 1910 грн. пені + 8138 грн. втрат від інфляції = 25904 грн.).

Проте суд першої інстанції належної уваги на викладене не звернув, а тому помилився при обрахунку розміру пені та інфляційних втрат позивача.

За таких обставин, відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України оскаржене рішення підлягає зміні лише в частині стягнення пені та інфляційних втрат, а в іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

Наслідком ухвалення по справі нового рішення, відповідно до ст. 88 ЦПК України, є необхідність зміни розміру судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача.

При подачі позову та апеляційної скарги позивач сплатив судовий збір у розмірі 551,21 і 606,32 грн. відповідно. Також документально підтверджено його витрати на правову допомогу адвоката в сумі 2000 грн. Однак позов задоволено на 49%. Тому компенсації підлягають лише 1547 грн. 20 коп. судових витрат позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 24 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості по орендній платі у розмірі 15856 грн. залишити без змін, а в іншій частині вказане судове рішення змінити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5: 1910 грн. пені за прострочення внесення орендної плати за 2013-2014 роки; 8138 грн. втрат від інфляції за весь час прострочення орендної плати та 1547 грн. 20 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.І. Козаченко

Судді: Л.М. Прокопчук

Л.М. Царюк