Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/578/17
Номер провадження: 2/511/401/17
25 травня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Іванова О. В.,
секретаря судового засідання Кирилової І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та просить постановити рішення, яким: позбавити батьківських прав ОСОБА_2А, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач, як батько дитини, ухиляється від виконання своїх обовязків по її вихованню, ні словесно ні письмово не спілкується з донькою на протязі 6 років, не цікавиться її життям, не проявляє ніякого батьківського піклування та не надає жодної матеріальної допомоги. З урахуванням викладеного, позивачка вважає, що відповідача необхідно позбавити батьківських прав.
Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що в справі є відповідні докази. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність, наполягала на задоволенні позовних вимог.(а.с.27).
Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_4, яка діє на підставі довіреності № 236/02-03 від 25.04.2017 року висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 підтримала, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення. Просила провести судове засідання без її участі.(а.с.30).
Відповідач до суду не прибув, повідомлявся неодноразово за адресою свого постійного місця реєстрації: вул. П.Каплуна, № 105, с. Кучурган, Роздільнянський район, Одеська область (а.с.48, 50, 62). Усі поштові повідомлення повернулися до суду без вручення з відміткою, що адресат за вказаною адресою не проживає. Жодних заяв, пояснень, заперечень на спростування доводів, викладених в позовній заяві, до суду від відповідача не надходило. (а.с.53, 59-60).
Суд, враховуючи, що відповідно до ЦПК України розгляд справи проводився за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 197 ЦПК України).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету ОСОБА_5 Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.
В силу п. 2 ч.1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Судом встановлено, що позивач перебувала у цивільному шлюбі з відповідачем з 2010 року по травень 2014 року.
Батьками малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є позивач ОСОБА_1, та відповідач ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження відповідно серії І-ЖД 238088 (а.с.7).
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, не проживає з дитиною, не спілкується з нею протягом 6 (шести) років, матеріальної допомоги на її утримання не надає, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоровя, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, взагалі самоусунувся від виховання своєї дитини.
Згідно довідки Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області за №182/02-07 від 28.03.2017 року, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.(а.с.29), але за зазначеною адресою не проживає, що також підтверджується письмовим поясненням власника вищезазначеного будинку ОСОБА_6, яка повідомила, що ОСОБА_2 лише прописався в її будинку, але жодного дня у неї не проживав, де він знаходиться їй не відомо, знає зі слів дружини, що він в ОСОБА_7 на Камчатці.(а.с.14;17-18).
З фотокопії листа ФМС по Камчатському краю № МС/1-4714 від 11.04.2016 року відповідач ОСОБА_2 був повідомлений про надання йому Російського громадянства та йому рекомендовано звернутись до відповідних органів ОСОБА_7 для отримання паспорту громадянина ОСОБА_7.(а.с.23;24;25).
Також вказані обставини підтверджуються:
- актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини: ОСОБА_3 від 25.11.2016 року, відповідно до якого обстежувався буд. №97/5 по вул. Горіховій в с. Кучурган, за місцем проживання ОСОБА_8, який являється співмешканцем ОСОБА_1, дитина ОСОБА_3, має свою окрему кімнату та всі умови для розумового та гармонійного розвитку.(а.с.12);
- довідкою від 01.03.2017 року про те, що ОСОБА_3 відвідує 1(першу) підготовчу групу «Фіалка», МДОУ «Дитячий садок Калинонька» п.Первомайськ, Слободзейського району з 20 вересня 2012 року(№44-Д від 20.09.2012) по теперішній час. (а.с.10);
- характеристикою на вихованця МДОУ «Дітячий садок «Калинонька» ОСОБА_3, яка характеризується добре, доглянута, здорова, батьківськи збори відвідує мати, всі розходи несе також мати. З часу перебування дитини в дитячому садку, батько дитини ОСОБА_2 дану установу не відвідував.(а.с.11).
- довідкою характеристикою від 16.03.2017року за №338, про те, що позивачка ОСОБА_1 постійно проживає в с.Кучурган зі своєю сімєю. Відповідально відноситься до своїх двох доньок, спокійна та врівноважена.(а.с.13).
- відповідно до заочного рішення Роздільнянського районного суду від 10.05.2016 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500грн., щомісячно до повноліття дитини, 30 серпня 2028 року. Рішення відповідачем не оскаржувалось, набрало законної сили 24.05.2016 року.(а.с.15-16).
- відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах боржника ОСОБА_2 станом на 14.03.2017 року надану Роздільнянським МВДВС за № 1141 від 14.03.2017 року, заборгованість по виплаті аліментів у грошовій сумі становить 16 838,44грн.(а.с.21-22).
- письмовими поясненнями сусідів позивача ОСОБА_9, ОСОБА_10, про те, що батько дитини дійсно не приймає участі в житті та вихованні доньки ОСОБА_3 (а.с.19:20);
- висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав № 810 від 01 липня 2016 року та рішення про надання згоди ОСОБА_1 на звернення до суду з питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 (а.с.8;9);
Орган опіки та піклування Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області підтримала заяву ОСОБА_1, про позбавлення батьківських прав та вважала, що відповідач ОСОБА_2 має бути позбавлений батьківських прав щодо малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Винесли висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, за який комісія проголосувала одноголосно.
Отже, своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобовязання закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.
В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».
В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобовязуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обовязки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сімї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобовязані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.
При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач, свідомо не виконує своїх обовязків по вихованню малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обовязку виконання батьківських обовязків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ніхто не чинив і не чинить.
Обставини справи свідчать про те, що відповідач, який є батьком дитини, фактично самоусунувся від належного утримання та виховання дитини і не бажає змінити своє ставлення до її виховання, відповідач не вжив жодних заходів стосовно можливості побачення з дитиною, що підтверджується матеріалами справи, виїхав на постійне місце проживання до ОСОБА_7 та отримав там громадянство ОСОБА_7, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про свідоме нехтування ОСОБА_2 своїми батьківськими обов'язками та відповідно, про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до його неповнолітньої дитини.
Статтею 168 СК України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст.169 СК України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах.
Доказів на підтвердження того факту, що позивач не дозволяє відповідачу спілкуватися з дитиною, у відповідності до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України відповідачем до суду надано не було, окрім того відповідач в судове засідання не зявився, поважної причини своєї неявки суду не повідомив та доводів на спростування позовних вимог до суду також від нього не надходило.
Керуючись положенням ст.ст.10, 11, 31, 44, 57, 60, 79, 81, 88, 209, 212, 213-215, 218, 223, 224-226, 294 ЦПК України; ст.164, ст.ст.165, 166, 180, 181 СК України,суд
Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Кучурганська сільська рада Роздільнянського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Іванова