АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________
Справа № 640/3574/16-ц. Головуючий І інст.: - Сенаторов В.М.
Провадження №22-ц-/790/864/17. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 січня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Пономаренко Ю.А., Карімової Л.В.,

за участю секретаря: - Єрьоменко О.В. ,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_7 - про визнання правочинів недійсними,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_7, в якому просив визнати недійсним кредитний договір №HAEEGA00000015 від 29 січня 2008 року, укладений між ним та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати недійсним договір поруки від 29 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк»; визнати недійсним договір іпотеки від 29 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Милицею М.Л.; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути ОСОБА_7 правовстановлюючі та технічні документи на предмет іпотеки - житловий будинок АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 29 січня 2008 року він та ПАТ КБ «ПриватБанк» уклали кредитний договір №НАЕЕСА00000015, за умовами якого банк зобов'язався надати йому кредит шляхом видачі готівки на строк з 29 січня 2008 року по 26 січня 2025 року у вигляді не поновлювальної лінії в розмірі 27124,64 дол. США на наступні цілі: 20000 доларів США на споживчі цілі, 7124,64 доларів США на оплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. п. 2.1.3. 2.2.7 цього договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансовою інструменту в розмірі 2% від суми виданого кредиту в момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,04% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 8.2 цього договору.

На підставі кредитного договору він отримав готівкою через касу банку кредит в розмірі 20000 доларів США.

В порушення п. 2 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за №168, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав йому у письмовій формі, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, повної інформації про умови кредитування, орієнтовану сукупну вартість кредиту, чим порушив права його права споживача.

Умови кредитного договору про видачу йому кредиту в розмірі 7124,64 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п. п. 2.1.3. 2.2.7 кредитного договору є йому незрозумілими, несправедливими та такими, що порушують його права.

Згідно додатку №2 до кредитного договору сума кредиту складає 20000 доларів США.

Про ймовірне збільшення кредитних зобов'язань позичальника можна дізнатись із п. 2.1.3 та 2.2.7 кредитного договору.

Про фактичне збільшення кредитних зобов'язань він дізнався при щорічному збільшенні розміру заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» не повідомив його про збільшення кредитного навантаження, не надав дати і суми надання таких частин кредиту та розрахунок цих сум.

Крім того, він уклав з ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» договір страхування майна №НАЕЕGА00000015 від 29 січня 2008 року та договір особистого страхування №НАЕЕLК від 29 січня 2008 року, за якими сплатив страхові платежі, передбачені договорами 29 січня 2008 року.

Договорами страхування визначено період оплати страхового платежу - 29 січня 2008 року (п. 11.1, п. 12.1 відповідно) і строк дії договору - з 29 січня 2008 року по 28 січня 2009 року (додаток №1 до договору ).

Вказані договори страхування закінчились 28 січня 2009 року та будь-які інші договори страхування ним не укладались, а підстав для чергового платежу в нього не було.

Однак, ПАТ КБ «ПриватБанк» кожного року в односторонньому порядку збільшував розмір кредиту, який нібито надавався йому.

Кредитний договір та будь-який інший окремий документ не містить щорічний розмір цих сум, порядок їх розрахунку та оплати, а тому збільшення щорічного кредитного навантаження він вважає безпідставним та незаконним.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення кредитного договору; зміні облікової ставки Національним банком України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

ПАТ КБ «ПриватБанк» двічі в односторонньому порядку змінював процентну ставку - з 30 жовтня 2008 року на 15.12% річних та з 4 серпня 2010 року на 14.62% річних .

ПАТ КБ «ПриватБанк» надіслав йому лист від 29 вересня 2008 року про збільшення процентної ставки в односторонньому порядку з 30 жовтня 2008 року.

Про збільшення процентної ставки на 14.62% річних ПАТ КБ «ПриватБанк» йому не повідомляв та змінив ставку в односторонньому порядку без письмового повідомлення, передбаченого п. 2.3.1 кредитного договору.

Вважав, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача.

Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 29 січня 2008 року уклали договір поруки та договір іпотеки, за умовами яких ОСОБА_7 зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно за виконанням ним своїх зобов'язань за кредитним договором, а також передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1.

Укладені між ОСОБА_7 та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір поруки, договір іпотеки є похідними від кредитного договору, а тому вони мають бути визнані недійсними у разі визнання судом недійсним кредитного договору.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Матеріали справи свідчать, що 29 січня 2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 уклали кредитний договір №НАЕЕGА00000015, за умовами якого банк зобов'язався надати позивачу кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 29 січня 2008 року по 26 січня 2024 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії в розмірі 27124,64 доларів США на наступні цілі: 20 000 доларів США на споживчі цілі, а також в розмірі 7124,64 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п. п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору. Періодом сплати вважати період з 24 по 29 число кожного місяця. Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) в розмірі 243,37 доларів США згідно графіку погашення кредиту (додаток №2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. Невід'ємними додатками до цього договору є: додаток №1 - детальний опис загальної вартості кредиту, додаток №2 - графік погашення кредиту за кредитним договором №НАЕЕGА00000015 від 29 січня 2008 року.

Пунктом 2.1.3 кредитного договору сторони передбачили, що позичальник звертається до банку про надання йому кредиту на оплату чергових страхових платежів відповідно до договорів страхування, укладених відповідно до п. 2.2.7 даного договору і доручає банку щорічно перераховувати необхідну для цього суму коштів згідно з договорів страхування. Банк за наявності вільних коштів здійснює перерахування кредитних коштів, у випадку не пред'явлення позивальником документів, що підтверджують сплату чергових платежів за рахунок інших джерел, до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Перерахування коштів на сплату чергових страхових платежів здійснюється у національній валюті України. Якщо кредит надається в іноземній валюті, то позивальник доручає банку: одержати з каси банку суму іноземної валюти готівкою, необхідну для сплати чергового платежу на підставі договору страхування, укладеного згідно з п. 2.2.7 даного договору; здійснити платіж у касі банку готівкової іноземної валюти за курсом купівлі банку даної іноземної валюти, встановленому на день виконання даного доручення; отримані від продажу іноземної валюти кошти зарахувати від імені позивальника на сплату чергового страхового платежу. Зазначене доручення позичальника не підлягає виконанню банком тільки у випадку пред'явлення позичальником банку документів, що підтверджують сплату чергових страхових платежів за рахунок інших джерел до дат їхньої сплати, передбачених договорами страхування. Даний пункт договору виконується лише у випадку укладення договору іпотеки згідно п.1.3 даного договору або пред'явлення банком вимог, пов'язаних з особистим страхуванням позичальника.

Пунктом 2.2.7 кредитного договору сторони визначили, що позичальник надає банку належним чином оформлені, згідно з п. 8.3 цього договору, договори іпотеки, який передбачає видачу заставної, поруки для забезпечення виконання зобов'язань за даним договором, договір страхування заставного майна (на вимогу банку - у випадку укладання договору іпотеки згідно п. 7.3 цього договору) і договір особистого страхування позичальника. Під «оформленням договорів іпотеки/поручительства належним чином» сторони розуміють: укладання позичальником або іншими іпотекодавцями, поручителями договору іпотеки /поруки їхнє нотаріальне посвідчення (за згодою сторін або відповідно до законодавства), іншу передбачену законодавством або самим договором іпотеки /поруки процедуру реєстрації відносин іпотеки /поруки, а також видачі заставної позивальником та іпотекодавцем; письмове узгодження з банком договорів страхування, у тому числі вибір страхувальника, переліку страхових ризиків, які підлягають страхуванню, пред'явлення банку підписаних страхувальником договорів страхування й документів, які підтверджують сплату страхових платежів. Письмовим узгодженням банку є віза вповноваженої особи банку на договорах страхування. У випадку не подання позивальником банку підтверджуючого документа про сплату чергових платежів по погодженим з банком договорам страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.3 даного договору. Позичальник зобов'язується погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового страхового платежу, і сплатити відсотки за його використання не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою в позичальник зобов'язаний сплатити пеню, відповідно до п. 5.1 даного договору.

Крім того, пунктом 2.3.1 кредитного договору сторони передбачили, що банк в односторонньому порядку має право збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитам банків України відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у вищезазначеному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США (а. с. 49-51).

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 29 січня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 уклали договір поруки, згідно з яким поручитель ОСОБА_7 зобов'язалась перед кредитором відповідати солідарно за виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а. с.39).

Крім того, 29 січня 2008 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 уклали договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Харківського МНО Милиця М.Л., згідно з яким ОСОБА_7 передала в іпотеку банку належний їй на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 (а. с. 40-42).

На виконання умов кредитного договору 29 січня 2008 року ОСОБА_6 та ЗАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» уклали договір страхування майна №НАЕЕG00000015, згідно з яким ОСОБА_6 застрахував свої майнові інтереси пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням житлового будинку АДРЕСА_1, а також договір особистого страхування №№НАЕЕG00000015, згідно з яким ОСОБА_6 застрахував свої майнові інтереси пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю страхувальника (а. с. 43-48).

ПАТ КБ «Приватбанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором та надав ОСОБА_6 обумовлені договором кредитні кошти.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Судовим розглядом встановлено, що спірний кредитний договір підписаний позивачем та відповідачем, які досягли згоди з усіх істотних умов договору та мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Позивач ОСОБА_6 на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому протягом тривалого часу виконував його умови.

Відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» надав позивачу ОСОБА_6 документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, які містяться в додатку №1 до кредитного договору «Детальний опис загальної вартості кредиту» та в додатку №2 «Графік погашення кредиту за кредитним договором №НАЕЕGА00000015 від 29 січня 2008 року», які підписані особисто ОСОБА_6

З огляду на викладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсними кредитного договору, договору поруки, договору іпотеки та правильно застосував положення ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що в порушення п. 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 (далі - Правила) відповідач нарахував йому до сплати кошти за послуги, що супроводжують кредит, а саме: винагороду за надання фінансового інструменту в розмірі 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту; винагороду за резервування ресурсів в розмірі 0,04 % річних від суми зарезервованих ресурсів; винагороду за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 8.2 даного договору, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів, оскільки силу ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що суд першої інстанції при вирішення спору не врахував, що спірний кредитний договір не відповідає вимога ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктам 3.2, 3.3, 3.4 Правил щодо умов кредитування та скупну вартість кредиту.

Згідно пункту 3.2, 3.3, 3.4 Правил, кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом (пункт 3.2 Правил).

Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов'язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту (пункт 3.3 Правил).

Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках(пункт 3.3 Правил).

Пунктами 8.1-8.8 кредитного договору №НАЕЕG00000015 від 29 січня 2009 року та додатками №1, №2 до договору, сторони передбачили умови надання банком кредиту позивальникові, порядок та строки повернення позичальником кредиту банку, штрафні санкції за порушення позичальником зобов'язань із погашення кредиту, детальний опис загальної вартості кредиту, графік погашення кредиту за період з 29 січня 2008 року по 29 січня 2024 року.

Наведене свідчить, що спірний кредитний договір не суперечить положенням ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та пунктам 3.2, 3.3, 3.4 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів й доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що при ухваленні рішення судом не надано оцінки пункту 2.3.1 кредитного договору який по своїй суті є несправедливим, оскільки у разі дефляційних процесів банк має право в односторонньому порядку на збільшення процентної ставки.

Пункту 3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору сторони визначили, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення кредитного договору; зміні облікової ставки Національним банком України; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ).

За таких обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що 2.3.1 кредитного договору не можна вважати несправедливим та таким, що є підставою для визнання в цілому кредитного договору недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: