Справа № 209/4649/16-ц
Провадження № 2/209/414/17
21 лютого 2017 року м. Кам′янське
Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Маслова Д.В.,
за участі секретаря Драгунцевої С.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -
Представник позивача, який діє на підставі довіреності від 07 жовтня 2015 року в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин на підставі ст.74 ЦПК України та ч.4 ст.169 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про день та час судового засідання і таким, що відсутній без поважних причин, що є підставою для вирішення справи на підставі наявних у ній даних і доказів і постановлення заочного рішення. Суд, розцінює даний факт, як небажання відповідачем зявлятись до суду, а тому ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
З урахуванням викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних і доказів, згідно ч.2 ст.158, 169, 224 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією заочного рішення дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська від 27 листопада 2015 року (а.с.6).
Згідно зі ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Стягнення заборгованості по аліментам передбачено ст.194 СК України, проте положення цієї статті стосується лише випадків, якщо виконавчий лист не предявлявся до виконання, аліменти не стягувались у звязку з розшуком платника аліментів, у звязку з його перебуванням за кордоном, а також у випадку, якщо аліменти стягуються відповідно до ст.187 СК України, тобто за ініціативою платника аліментів (за його заявою).
Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст.74 Закону України "Про виконавче провадження" та відповідно до ч.9 цієї статті суд вирішує питання про стягнення заборгованості лише у разі спору про її розмір.
Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження", а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, недопустиме. Враховуючи те, що відповідач не оспорює розмір заборгованості по аліментам, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам на доньку ОСОБА_3, оскільки виконавче провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів не припинено, а тому стягнення заборгованості має відбуватися у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження".
Викладене приводить суд до висновку про те, що у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості по аліментам слід відмовити.
Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року з відповідача стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з всіх видів заробітку на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини: дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 08 жовтня 2015 року (а.с.7-8). Рішення суду набрало законної сили 09 січня 2016 року.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно довідки державного виконавця Тихонової І.М. розмір заборгованості за весь час нарахування аліментів становить з 08 жовтня 2015 року по 14 грудня 2016 року в розмірі 19880,00 гривень (а.с.10).

Отже, суд погоджується з доводами позивача, що з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по аліментам, яка станом на 14 грудня 2016 року становить 19880,00 гривень, що також узгоджується з розрахунком державного виконавця.

Доказів про те, що заборгованість по аліментам виникла внаслідок з незалежних від платника причин, зокрема несвоєчасної виплати заробітної плати, затримки або неправильного перерахування аліментів банками або по іншим поважним причинам, відповідач суду не надав.

У Постанові від 11.09.2013 року у справі №6-81цс13 Верховний Суд України дійшов правового висновку про те, що оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у Постанові в справі №6-94цс-15 від 1 липня 2015 року

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч.2 ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України №6-94цс15, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що права позивача порушені, а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, виходячи з наступного розрахунку:

2015 рік:

- жовтень 2015 року: нарахована сума аліментів 1024,31 грн. х пеня (1%) х 24 дня = 245,83 грн. - сума неустойки (пені);

- листопад 2015 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 396,92 грн. - сума неустойки (пені);

- грудень 2015 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 31 день = 410,15 грн. - сума неустойки (пені).

Усього за вказаний період 1052,90 грн.

2016 рік:

- січень 2016 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 31 день = 410,15 грн. - сума неустойки (пені);

- лютий 2016 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 29 днів = 383,69 грн. - сума неустойки (пені);

- березень 2016 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 31 день = 410,15 грн. - сума неустойки (пені);

- квітень 2016 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 396,92 грн. - сума неустойки (пені);

- травень 2016 року: нарахована сума аліментів 1323,07 грн. х пеня (1%) х 31 день = 410,15 грн. - сума неустойки (пені);

- червень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 446,13 грн. - сума неустойки (пені);

- липень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 31 день = 461,00 грн. - сума неустойки (пені);

- серпень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 31 день = 461,00 грн. - сума неустойки (пені);

- вересень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 446,13 грн. - сума неустойки (пені);

- жовтень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 31 день = 461,00 грн. - сума неустойки (пені);

- листопад 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 30 днів = 446,13 грн. - сума неустойки (пені);

- грудень 2016 року: нарахована сума аліментів 1487,10 грн. х пеня (1%) х 14 днів = 94,02 грн. - сума неустойки (пені).

Усього за вказаний період 4826,47 грн.

Тобто, загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 08 жовтня 2015 року по 14 грудня 2016 року становить 5879,37 гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів слід задовольнити частково.

Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,20 гривень на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів в сумі 5879 (пять тисяч вісімсот сімдесят девять) гривень 37 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, сплачений нею судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Дніпровський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Маслов