ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/1471/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2017 смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області, в складі:

Головуючого судді Чернової О.В.,

за участю секретаря Вишневської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної реєстрації Золочівської районної державної адміністрації Харківської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

05 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом, в якому просив визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4685 га кадастровий номер :01:003:0454 та на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4689 га кадастровий номер :01:003:0453, розташованих на території ОСОБА_4 сільської ради Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 23.05.2015 року що належали ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №037011.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що за життя його мати ОСОБА_5 успадкувала після смерті своєї матері ОСОБА_6 по 1/3 частині вказаних земельних ділянок, прийнявши спадщину за заповітом та отримавши відповідне Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.12.2011 року. Відповідно інші 2/3 частини земельних ділянок після ОСОБА_6 було успадковано її сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_7 23.05.2015 року ОСОБА_5 померла, та не встигла отримати правовстановлюючі документи, через що позивач позбавлений можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса.

У судове засідання позивач, відповідачі та третя особа не з'явилися.

Позивач подав заяву, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує, просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Від третьої особи - Відділу державної реєстрації Золочівської РДА Харківської області, надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

14 грудня 1983 року у родині ОСОБА_8 та ОСОБА_9, до шлюбу Гурин, народився син ОСОБА_1, про що за місцем народження органом реєстрації актів цивільного стану Палац новонароджених м. Харків, 12.01.1984 року в книзі реєстрації актів про народження вчинено напис № 436 та видано відповідне свідоцтво серії І-АВ №573927 (а.с.5).

Згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серія ХР №037011 ОСОБА_6 на підставі розпорядження голови Золочівської райдержадміністрації від 16.09.2004 року №431 належить земельна ділянка площею 10,9374 га у межах згідно з планом на території ОСОБА_4 сільської ради наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Земельна ділянка складається з двох ділянок №№346,347 кадастрові №№ :01:003:0454, :01:003:0453 площею 5,4685 та 5,4689 га відповідно (а.с.9).

07 січня 2011 року в с. Гуринівка Золочівського району Харківської області у віці 86 років померла ОСОБА_6, про що в Книзі реєстрації смертей 10.01.2011 року зроблено відповідний актовий запис №03. Свідоцтво про смерть серія І-ВЛ №296867 видано Великорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області 10.01.2011 року (а.с. 6).

07 грудня 2011 року державним нотаріусом Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_10 на підставі заповіту ОСОБА_6 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5 Спадкове майно складається із 1/3 частини земельної ділянки розташованої на території ОСОБА_4 сільської ради Золочівського району Харківської області площею 10,9374 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастрові номера :01:003:0454 та :01:003:0453, належних померлій 07.01.2011 року ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХР №037011, виданого Золочівською райдержадміністрацією Харківської області 16.09.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №370. Інші 2/3 частини земельних ділянок успадковано ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 7).

23 травня 2015 року у віці 66 років померла ОСОБА_5, про що Виконавчим комітетом Великорогозянської сільської ради Золочівського району Харківської області в книзі реєстрації смертей 25.05.2015 року зроблений актовий запис №07 та видано відповідне свідоцтво серії І-ВЛ №482113 (а.с.8).

06 жовтня 2016 року державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_11 винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. В постанові зазначено, що після смерті ОСОБА_5., яка померла 23 травня 2015 року, була заведена спадкова справа №269/2015. З поданого Свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями на цілу частку майна ОСОБА_6, яка померла 07.01.2011 року є : на 1/3 частку її син ОСОБА_3, на 1/3 частку її дочка ОСОБА_7, на 1/3 частку її дочка ОСОБА_5, спадкове майно, на яке було видане це свідоцтво складається із вказаних земельних ділянок.

З поданого Державного акта на право власності на земельну ділянку, що виданий на ім'я ОСОБА_6 вбачається, що нотаріусом була поставлена відмітка про видачу свідоцтв про право на спадщину після померлої 07.01.2011 року ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5. Разом з тим відмітка органу, що здійснює реєстрацію прав та їх обмежень щодо реєстрації права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_3, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 відсутня.

З поданого витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку з кадастровим №:01:003:0454 вбачається, що земельна ділянка все ще зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.04.2004 року №037011 (а.с.10).

З поданого витягу з Державного земельного кадастру про вказану земельну ділянку з кадастровим №:01:003:0453 вбачається, що земельна ділянка все ще зареєстрована за ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.04.2004 року №037011 (а.с.11).

Тобто, реєстрації права власності на вказані земельні ділянки за ОСОБА_5 не відбулось.

При вирішені спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані наступними нормами.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XII нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статті 1217 ЦК України встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В статті 1268,1269 ЦК України обумовлено порядок прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1225 ЦК України регулює спадкування права на земельну ділянку. Так, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Положеннями статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV надано визначення понять, вживаних у даному законі. Так, відповідно, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) є офіційним визнанням і підтвердженням державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, судом встановлено, що за життя ОСОБА_6 набула у власність земельну ділянку, розташовану на території ОСОБА_4 сільської ради Золочівського району Харківської області площею 10,9374 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, про що Золочівською райдержадміністрацією Харківської області 30 вересня 2004 року їй було видано відповідний Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР№037011, який зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №370. Після смерті ОСОБА_6 вказану земельну ділянку як спадкоємці за заповітом в рівних частках успадкували її діти ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_7, про що їм було видано відповідне свідоцтво. ОСОБА_5 померла, не встигнувши зареєструвати вказане право та отримати витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, тобто здійснити його державну реєстрацію.

Проте виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відтак, відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація є лише визнанням державою цього права. Водночас виникнення вказаного права у позивача на спірну земельну ділянку пов'язано лише із фактом прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_5 відповідно до положень ст. ст. 1268,1269 ЦК України. До складу вказаної спадщини після смерті ОСОБА_5 увійшли усі права та обов'язки, що ОСОБА_5. мала на момент смерті, в тому числі і ті, що набула як спадкоємець після смерті своєї матері ОСОБА_6, з моменту відкриття спадщини 07 січня 2011 року, яку ОСОБА_5 прийняла, про що їй видано відповідне свідоцтво про право на спадщину, що мало статус правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Тобто позивач як спадкоємець першої черги, після смерті матері, в шестимісячний термін подав заяву про прийняття спадщини, фактично прийняв спадщину у вигляді вказаної земельної ділянки. Інші спадкоємці син ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, подав до нотаріальної контори заяву про відмову від частки у спадковому майні на користь брата ОСОБА_1 Той факт, що спадкодавець ОСОБА_5 успадкувавши ділянку від своєї матері та отримавши відповідне свідоцтво, не встигла отримати відповідний правовстановлюючий документ на дану земельну ділянку, не є перешкодою для переходу даного майна до спадкоємця ОСОБА_1, оскільки положення ст.1268 ЦК України обумовлюють, що спадщина належить спадкоємцю з моменту відкриття.

Проте, враховуючи відсутність правовстановлюючих документів в розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, позивач позбавлена можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріальному порядку, в зв'язку з чим їх право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Керуючись наведеними положеннями матеріального закону та ст., ст. 10,11, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4685 га кадастровий номер :01:003:0454 та на 1/3 частину земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,4689 га кадастровий номер :01:003:0453, розташованих на території ОСОБА_4 сільської ради Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, померлої 23.05.2015 року що належали ОСОБА_6 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ХР №037011, виданого Золочівською РДА у Харківській області 30.09.2004 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. В.Чернова