АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/3607/17 Головуючий у 1інстанції - Леонтюк Л.К.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі: головуючого судді - Панченка М.М.

суддів - Слюсар Т.А., Волошиної В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_3, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13-й квартал», про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 року, яке ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 17 грудня 2015 року залишене без змін, задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_3 та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги разом із штрафними санкціями у загальному розмірі - 6 323 грн. 12 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 14 вересня 2016 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_3 та скасовано зазначені судові рішення, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При повторному розгляді справи рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня2016 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_3 відмовлено.

09 грудня 2016 року ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, яким заявник просив стягнути з позивача на користь відповідача суму сплаченого останнім судового збору за апеляційне і касаційне оскарження судових рішень у справі.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року у задоволенні зазначеної заяви відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі представник відповідача просить указану ухвалу скасувати, як таку, що постановлена з порушенням норм процесуального права, та постановити нову ухвалу, якою покласти на позивача судові витрати, понесені відповідачем за апеляційне і касаційне оскарження судових рішень в межах даної справи.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати;

3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу;

4) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відмовляючи відповідачеві у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 та/або його представником в апеляційній та касаційній інстанціях не ставилося питання про відшкодування понесених стороною відповідача судових витрат за оскарження судових рішень у даній справі, а відповідна вимога не заявлялася відповідачем у судовому засіданні в суді першої інстанції під час розгляду справи по суті.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, виходячи із системного аналізу наведеної норми права, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що розподіл судових витрат у порядку ст. 88 ЦПК України є обов'язком суду, який не залежить від того, чи заявлялася учасниками процесу вимога щодо проведення такого розподілу.

Питання розподілу судових витрат не може бути окремою матеріально-правовою вимогою і не складає предмет позовних вимог. Отже, незалежно від того, чи ставилося стороною питання про відшкодування понесених останньою судових витрат, суд зобов'язаний вирішити питання про розподіл судових витрат за правилами ст. 88 ЦПК України.

Вимога про обов'язкове зазначення в резолютивній частині рішення суду відомостей щодо проведення розподілу судових витрат відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України міститься, зокрема, в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, оскільки суди апеляційної та касаційної інстанції в межах даної справи рішення по суті спору не ухвалювали та не змінювали, питання розподілу судових витрат, понесених відповідачем за оскарження судових рішень, мав вирішити суд першої інстанції під час розгляду справи по суті та ухвалення відповідного судового рішення.

Між тим, суд першої інстанції безпідставно не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами під час ухвалення рішення по суті спору та не усунув зазначене порушення під час розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, чим порушив процесуальний порядок вирішення зазначеного питання.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє за дорученням ОСОБА_3, задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 січня 2017 року, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді: