Справа №336/924/17
Пр. № 2/336/1023/2017
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

03 березня 2017 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Артемової Л.Г.,

при секретарі: Аксьоновій О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Шевченківський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, за змістом якого просить визнати, що померлий 30.09.1991 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, зобовязати Шевченківський районний у м.Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №508 від 07.04.1987 року, видати нове свідоцтво про народження на імя ОСОБА_5, зазначивши у відповідній графі відомості про батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України.

За змістом позову ОСОБА_1 народилася 23.03.1987 року у м. Запоріжжя, актовий запис №508 від 07.04.1987 року в книзі реєстрації народжень. Після її народження зі слів матері батьком позивачки записано вигадану особу - ОСОБА_6. Справжнім батьком є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянин України.

В силу традицій батьки позивачки не змогли одружитись, оскільки ОСОБА_4 ром за національністю, та з 1985 року по 1989 рік проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_3, підтримували фактичні шлюбні стосунки, мали спільний бюджет та вели спільне господарство.

Після народження позивачки батько з численними родичами забирав дитину із пологового будинку №7 та в подальшому займався вихованням ОСОБА_1 В 1989 році батьки посварились та припинили підтримувати фактичні шлюбні стосунки. З цього часу, дитина періодично мешкала у родичів батька у м. Запоріжжя по вул. Трудовій, буд. 14, оскільки на цьому наполягав її батько.

30.09.1991 року ОСОБА_4 помер. З цього часу ОСОБА_1 постійно мешкала у родичів батька за адресою: м. Запоріжжя, вул. Трудова, буд. 14 та виховувалася ними. На даний час існує спір між позивачкою та відповідачем, який є дядьком позивачки та рідним братом її батька з приводу того, що вона є рідною донькою батька.

Позивачка згідно з клопотанням, вх. № від 27.02.2017 року, просить розглядати справу на її відсутність, підтверджує викладені в позовній заяві обставини, просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судові засідання, які призначались у справі 27.02.2017 року та 03.03.2017 року, не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином засобами поштового звязку, письмових заперечень проти позову, заяв та клопотань до матеріалів справи не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив. В зв'язку із чим, причина неявки відповідача визнана судом неповажною.

Треті особи в судове засідання не зявились, повідомлені належним чином, заяв та клопотань до матеріалів справи не надходило, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

У відповідності до ч.4 ст. 169, ч.1 ст. 224, ч.1 ст. 225 ЦПК України, суд, враховуючи думку позивачки, постановляє ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалює заочне рішення на підставі наявних в справі доказів.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов заявлено на законних підставах, він достатньо обґрунтований письмовими доказами і підлягає задоволенню у зв'язку іх таким.

Під час розгляду справи суд виходить із норм ч.1, ч.3, ч.4 ст. 128 СК України, за змістом яких за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений, зокрема, самою дитиною, яка досягла повноліття.

Згідно з ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Так, судом встановлено, що дитина ОСОБА_5 (після укладення шлюбу ОСОБА_1 (копія свідоцтва про шлюб серії 1-ЖС № 108322) народилась 23.03.1987 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС №324459, виданого відділом РАЦСу Комунарського райвиконкому м.Запоріжжя 07.04.1987 року, актовий запис про народження дитини №508.

Матірю дитини у відповідній графі записана ОСОБА_7. Так, за її заявою до відповідної графи внесений запис про ОСОБА_6 як батька дитини, оскільки на час народження дитини позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі, за відсутності спільної заяви батьків, заяви батька та рішення суду. Тому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень проведено за прізвищем матері, ім'я, по батькові дитини записані за її вказівкою, що підтверджено витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №8 від 01.12.2016 року.

30.09.1991 року ОСОБА_4 помер, що підтверджено копією витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 46032266 від 05.12.2016 року, наданого приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_3

На даний час існує спір між позивачкою та відповідачем, який є дядьком позивачки та рідним братом ОСОБА_4 з приводу того, що вона є рідною донькою померлого.

Судом на підставі нотаріально посвідчених заяв ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, які наявні в матеріалах справи, встановлено, що з 1985 року по 1989 рік ОСОБА_4 проживав із ОСОБА_7, вони підтримували фактичні шлюбні відносини. ОСОБА_5 зазначені особи разом забирали із пологового будинку, ОСОБА_4 визнавав її своєю донькою, займався її вихованням. Після смерті ОСОБА_4 у 1991 році ОСОБА_5 постійно мешкала у родичів батька по вул.Трудовій, буд.14 в м.Запоріжжя, виховувалась ними.

На зазначених підставах суд дійшов висновку про необхідність визнання померлого ОСОБА_4 батьком позивачки, враховуючи, що її матір ОСОБА_7 у шлюбі з ним не перебувала, втім, мешкала однією сімєю, наявність стосунків із матірю позивачки та своє батьківство він не заперечував, здійснював виховання дитини, опікувався нею.

Задовольняючи заявлений позов, суд вважає за необхідне зобовязати саме Комунарський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №508 від 07.04.1987 року та видати нове свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_5, зазначивши у відповідній графі, що батьком дитини є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, оскільки під час судового розгляду встановлено, що актовий запис про народження дитини зареєстрований відділом РАЦС Комунарського райвиконкому м.Запоріжжя. При цьому, суд не вирішує питання про притягнення до участі у справі відповідного відділу РАЦС, оскільки це має значення суто для виконання судового рішення у справі.

Керуючись ст.ст. 10-11, 57-60, 169, 197, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст. 55 Кодексу про шлюб та сімю України, ст.ст. 18, 128, 130, 135 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати, що померлий 30.09.1991 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянин України, є батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Зобовязати Комунарський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини №508 від 07.04.1987 року та видати нове свідоцтво про народження на ім'я ОСОБА_5, зазначивши у відповідній графі відомості про батька дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою ним протягом десяти днів після отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Артемова