Справа № 160/3/17 Провадження № 2/160/34/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року смт. Локачі

Локачинський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кідиби Т.О.,

секретар судового засідання - Сташук В.П.,

за участю: представника позивача - Кунцевича О.О.,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2017 року Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) звернулась в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що 09 серпня 2012 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом - УМВС України у Волинській області та ОСОБА_3 було укладено договір № 96 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України.

18 липня 2014 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, НАВС та відповідачем укладено додатковий договір № 4 до вказаного договору, відповідно до якого усі права та обов'язки первісного виконавця переходять до нового виконавця- НАВС. Відповідно до умов договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі - відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

В період навчання з 09 серпня 2012 року по 26 червня 2015 року відповідач перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим та житловим утриманням із наданням комунальних послуг.

Після здобуття вищої освіти відповідача направлено для подальшого проходження служби до УМВС України у Волинській області та наказом УМВС України у Волинській області від 20 серпня 2015 року № 242 о/с ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. В порушення умов договору останній звільнився з органів внутрішніх справ з власної ініціативи до спливу встановленого договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Вартість витрат, пов'язаних з його утриманням у навчальному закладі, складає 28 203,05 грн., які він зобов'язаний відшкодувати згідно з умовами договору.

Просить стягнути з відповідача вказані витрати у сумі 28 203,05 грн. та судові витрати у справі.

Представник позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях щодо заперечення відповідача на позов.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав. 02 лютого 2017 року подав письмові заперечення проти позову, мотивуючи тим, що новим Законом України "Про вищу освіту", що набрав чинності 06 вересня 2014 року, скасовано обов'язок відпрацювання випусниками вищих навчальних закладів трьох років за місцем розподілу після закінчення навчання. Вказаним законом також передбачено конституційне право громадян на вільний вибір місця роботи. Окрім того, заперечує суму розрахунку фактичних витрат, пов'язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі, вважає її необгрунтованою. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 серпня 2012 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України у Волинській області та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір № 96 про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно із вказаним договором відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і після закінчення навчання зобов'язувався відпрацювати за місцем розподілу не менше як три роки, а у разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі - відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком ( а.с. 13-14).

18 липня 2014 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ, НАВС та відповідачем укладено додатковий договір № 4 до вказаного вище договору, відповідно до якого усі права і обов'язки первісного виконавця (Львівський державний університет внутрішніх справ) перейшли до нового виконавця (Національна академія внутрішніх справ).

Правовідносини, що виникли між сторонами, урегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та умовами укладеного між сторонами договору.

Згідно із витягом з наказу ректора НАВС № 118 о/с від 29 липня 2014 року ОСОБА_4 зараховано на навчання до НАВС по переводу з 29 липня 2014 року курсантом 2 курсу Прикарпатського факультету НАВС (а.с.16).

Відповідно до витягу з наказу ректора НАВС № 914 від 26 червня 2015 року "Про випуск здобувачів ступеня вищої освіти бакалавр за спеціальністю "Правоохоронна діяльність" Прикарпатського факультету Національної академії внутрішніх справ" ОСОБА_3 видано диплом бакалавра за кваліфікацією оперуповноважений, спеціальність "Правоохоронна діяльність" ( а.с.17).

Як вбачається із витягу з наказу НАВС від 26 червня 2015 року № 80 о/с, у зв'язку із закінченням терміну навчання, згідно із рішенням Комісії з персонального розподілу випускників НАВС, ОСОБА_3 відраховано з числа курсантів та відряджено для подальшого проходження служби з 27 червня 2015 року у розпорядження УМВС України у Волинській області (а.с.72).

Наказом УМВС України у Волинській області від 20 серпня 2015 року № 242 о/с ОСОБА_3 звільнено з органів внутрішніх справ на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням (а.с.18,19).

Таким чином, 09 серпня 2012 року по 26 червня 2015 року відповідач в період навчання та здобуття вищої освіти за державним замовленням за напрямком "Правоохоронна діяльність" перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг.

Із довідки про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ, з якою відповідач ознайомлений, вбачається, що розмір фактичних витрат за період його навчання з 09 серпня 2012 року по 26 червня 2015 року становить 38 432,21 грн. (а.с.21).

Згідно із поясненнями представника позивача у дану довідку було помилково включено період з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2013 року, що зараховується відповідачу як строкова військова служба, а тому відповідно до зведеної довідки про розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 в Національній академії внутрішніх справ та Львівському державному університеті внутрішніх справ розмір фактичних витрат за період його навчання з 01 вересня 2012 року по 26 червня 2015 року (без врахування періоду з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2013 року) складає 28 203,05 грн., з них: грошове забезпечення - 5777,03 грн.; продовольче забезпечення - 8882,08 грн.; речове забезпечення - 4919,84 грн.; оплата комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв - 8624,10 грн. (а.с.24).

Відповідач добровільно не відшкодував вказаних витрат.

Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно із ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судом встановлено, що відповідач в період навчання перебував на державному забезпеченні, проходив службу в органах внутрішніх справ, та був звільнений, не відпрацювавши встановлений трьохрічний термін. Отже, він зобов'язаний нести відповідальність, встановлену договором та чинним законодавством.

Згідно з п.п. 6, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 22 серпня 1996 року № 992, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати у замовника не менше трьох років, а в разі звільнення за власним бажанням, не відпрацювавши вказаний термін, - відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання.

Порядок відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі - Порядок) затверджено постановою КМУ від 01 березня 2007 року № 313. Згідно з Порядком, відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах МВС здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв (п.2). Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою (п.3).

Заперечення представника відповідача спростовуються наступним.

Укладаючи цивільно-правовий договір з НАВС, ОСОБА_3 взяв на себе обов'язок відпрацювати три роки за місцем розподілу після закінчення навчання, а у разі дострокового звільнення - відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням у навчальному закладі. Умови договору недійсними не визнавались. Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_3 він ознайомлений з умовами договору та знав про свій обов'язок відшкодувати фактичні витрати за період навчання (а.с.20).

Вказаний обов'язок був також передбачений спеціальними нормами Закону України "Про міліцію" (ст.18) та чинного на даний час Закону України "Про Національну поліцію" (ст.74).

Представник відповідача заперечує також розрахунки позивача, однак, будь-яких належних доказів в обґрунтування своїх заперечень ним не подано та не спростовано розмір фактичних витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_3 в період навчання у Національній академії внутрішніх справ та Львівському державному університеті внутрішніх справ в сумі 28 203,05 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення.

На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, ч.3 ст. 209, ст.ст. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 611, 623 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Національної академії внутрішніх справ 28 203 (двадцять вісім тисяч двісті три) грн. 05 коп. витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі, та 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Волинської області через Локачинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10 - денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Локачинського районного суду Т. О. Кідиба