АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6216/17 Справа № 201/8286/17 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 30 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: Дніпровська міська рада) про визнання права власності у порядку спадкування,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 30.06.2017р. задоволено позов ОСОБА_2 та ухвалено визнати за ним право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4 В апеляційній скарзі Дніпровська міська рада просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьком є ОСОБА_5, а матір'ю - ОСОБА_4 (а.с.10).

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Дніпропетровськ (а.с.11). За довідкою квартального від 29.09.2014р.

Після її смерті спадщину прийняв син ОСОБА_2 на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки за відомостями квартального та паспорта громадянина України він з 11.10.1991р. постійно зареєстрований та проживає за адресою домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с.7-9,27,28).

Згідно технічного паспорту, складеного 18.03.1988р. працівниками КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» домоволодіння АДРЕСА_1 розміщується на земельній ділянці 321кв.м. та складається з житлового будинку «А-1» 1959 року побудови, вбиральні «Б», сараю «В», навісу «Г», душу «Д», огорожі №1,2, замощень І, 1974 року побудови (а.с.17-21). За складеними працівниками КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 11.03.1988р., 18.08.1975р., 20.08.1975р. актами, планами та відомостями, у тому числі, за участю сусідів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, побудований забудовником ОСОБА_8 житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами обліковувалось за зареєстрованою у ньому з 25.08.1975р. ОСОБА_4 на праві особистої власності (а.с.12-16,22-25).

Згідно технічного паспорту, складеного 12.04.2017р. ТОВ «Дніпропетровський проектно-конструкторський технологічний інститут» домоволодіння АДРЕСА_1 розміщується на земельній ділянці 321кв.м. та має наступні характеристики: житловий будинок «А-1» 1959 року побудови, вбиральня «Б» та сарай «В» 1974 року побудови, навіс «Г», душ «Д», огорожі №1,2, замощення І (а.с.17-21).

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції на підставі ст.ст.1216,1218,1221,1261,1268 ЦК України ухвалив рішення про визнання за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_4

Твердження Дніпровської міської ради в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим судом обставинам. Зокрема, встановлені судом першої інстанції обставини про належність померлій ОСОБА_4 на праві особистої власності житлового будинку та прийняття його у якості спадщини у встановленому законом порядку сином померлої ОСОБА_2 Дніпровською міською радою в апеляційній скарзі фактично не оспорюються та не спростовуються. Посилання Дніпровської міської ради в апеляційній скарзі на необгрунтованість задоволення позову спадкоємця у зв'язку з тим, що спадковий спірний будинок був самочинним, не був належно оформлений спадкодавцем, у зв'язку з чим ОСОБА_4 не набула на нього права власності, не можуть бути прийняті до уваги. Дійсно, звернення позивача до суду про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування стала його неможливість як спадкоємця, який прийняв спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та відсутність державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем. Проте житловий будинок побудований ще у 1959 році на земельній ділянці з присвоєнням органом місцевого самоврядування йому окремого порядкового номеру - АДРЕСА_1. Чинне на час його побудови законодавство обов'язкової реєстрації нерухомого майна не передбачало та не пов'язувало з нею факт набуття права власності на вказане майно аж до часу набрання чинності ЦК України 2003р. та Законом України від 01.07.2004р. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". З 25.08.1975р. ОСОБА_4 зареєстрована у ньому у передбаченому законом прядку, набула як права користування ним, так і права особистої власності на підставі «домашньої угоди» із забудовником. Діючим на час набуття права власності на житловий будинок визнавалась дійсність такої угоди, як фактично виконаної сторонами (ст.47,227 ЦК України 1963р.). З 1988 року Комунальне підприємство Дніпропетровської міської ради - «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» при проведенні інвентаризації взяло вказаний житловий будинок з будівлями та спорудами на свій облік саме у якості особистої власності ОСОБА_4 За вказаною адресою спірного будинку ОСОБА_4 отримувала послуги електро -, газо-, водо- постачанання та фактично оплачувала їх та протязі тривалого періоду часу. Жодних претензій до її тривалого володіння житловим будинком не пред'являлось як за її життя, так і після смерті. Крім того, усі будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Посилання міської ради в апеляційній скарзі на неналежність ОСОБА_3 як відповідача, оскільки рада не вбачає порушення його прав, не можуть бути прийняті до уваги. За змістом ст.392 ЦК України належним відповідачем є особа, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок чи його частину. У позовній заяві ОСОБА_2 навів обставини пред'явлення позову до ОСОБА_3 як особи, що претендувала на господарські споруди, і вказані обставини міською радою не спростовані.

Таким чином підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги міської ради не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 30 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.