АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6099/17 Справа № 198/787/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є.

при секретареві Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» на рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року по справі за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до ОСОБА_3 з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором (без номера) від 02.03.2011р. В обґрунтування позовних вимог банк посилався на те, що відповідно до укладеного 02.03.2011р. договору ОСОБА_3 отримав кредит у сумі 2000грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» і складає вказаний договір. Банк просив стягнути із ОСОБА_3 заборгованість станом на 31.10.2016р., у тому числі, 1992грн.90коп. заборгованості за кредитом, 19 411грн.05коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3200грн. пені та комісії, штрафів 500грн. та 1230грн.20коп.

Рішенням Юрївського райсуду Дніпропетровської області від 03.03.2017р. у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» просило скасувати вказане рішення суду, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» обґрунтовував наявністю заяви ОСОБА_3 від 02.03.2011р. та розрахунком кредитної заборгованості.

Між тим, згідно заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 02.03.2011р. ОСОБА_3, 1989рн.н. виявив бажання отримати лише пенсійну картку (а.с.6). Вказана пенсійна картка ОСОБА_3 була необхідна для перерахування на неї пенсії, призначеної йому як дитині-сироті у звязку з втратою годувальника. Тобто, заява ОСОБА_3 свідчить про наявність у нього волевиявлення на отримання конкретної банківської послуги отримання пенсійної картки. Доказів щодо існування у ОСОБА_3 волевиявлення на укладення кредитного договору та доказів укладення останнього матеріали справи не містять.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позову банку про стягнення зі ОСОБА_3 кредитної заборгованості на підставі ст.1048,1054 ЦК України за його недоведеністю.

Твердження ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, суперечать вимогам закону та встановленим обставинам справи. Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що факт укладення кредитного договору підтверджується заявою ОСОБА_3 від 02.03.2011р. суперечать змісту вказаної заяви, яка не містить волевиявлення останнього на отримання кредиту. Фактично заява ОСОБА_3 містить обмеження відносно отримання банківських послуг лише однією із них щодо отримання пенсійної картки. Відомостей про бажання ОСОБА_3 отримати кредитну картку із зазначенням ним розміру бажаного кредитного ліміту вказана письмова заява не містить. Письмових доказів щодо отримання ОСОБА_3 кредитної картки із зазначенням строку її дії матеріали справи також не містять. Посилання банку в апеляційній скарзі на те, що наявність пенсійної картки не виключає наявність у ОСОБА_3 і кредитної картки не можуть бути прийняті, оскільки фактично є припущеннями, на яких відповідно до вимог ч.4 ст.60 ЦПК України доведення ґрунтуватись не може. Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За ст.ст.6,627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Сама по собі та обставина, що банк зі своєї ініціативи разом з пенсійною карткою встановив ОСОБА_3 без його бажання кредитний ліміт не свідчить про виникнення договірних зобовязань у ОСОБА_3 та не дає підстав банку у судовому порядку стягувати розраховані ним суми заборгованості: 1992грн.90коп. заборгованості за кредитом, 19 411грн.05коп. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 3200грн. пені та комісії, штрафів 500грн. та 1230грн.20коп. Встановлення банком кредитного ліміту самостійно без дотримання порядку, передбаченого законом, свідчить про вчинення банком ризикованої операції, покладення відповідальності за яку повністю на ОСОБА_3 як клієнта є безпідставним.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду першої інстанції за дводами апеляційної скарги банку не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Юрївського районного суду Дніпропетровської області від 03 березня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.