АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/392/17 Справа № 183/947/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що липня 2015 року між ним, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була досягнута усна домовленість щодо виготовлення останнім вагонки дерев'яної розміром 4,5x16x9 та обрізної соснової дошки розміром 4,5x20x15.

Відповідно до цієї домовленості вартість 1 кв.м. вагонки дерев'яної становить 80 грн., а вартість 1 куб.м. обрізної соснової дошки становить 1350 грн.

Позивач зазначив, що на підставі вищевказаних усних домовленостей, він передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 100 000 грн. передоплати за виготовлення вагонки дерев'яної, та 20 000 грн. за виготовлення обрізної соснової дошки, що підтверджується відповідними розписками.

В порушення домовленості, відповідач зобов'язання не виконав, товар не виготовив та не надав, ухиляється від повернення коштів.

29 січня 2016 року на адресу відповідача було направлено рекомендованим листом вимога про повернення грошових коштів в сумі 120 000 грн., але, вимога не була виконана.

В звязку з наведеним ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість в сумі 120 000,00 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зазначене рішення ухвалено з додержанням вказаних вимог закону.

Так, судом встановлено, що 31 липня 2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 100000 грн. за виготовлення вагонки дерев'яної, що підтверджується відповідною розпискою та 26 серпня 2015 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20000 грн. за виготовлення обрізної соснової дошки, що підтверджується також відповідною розпискою (а.с. 4, 5).

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності і справедливості.

Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори.

Згідно до ст.ст. 655,656 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Крім того, згідно п.2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

А статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, у відповідності до ст. 611 ЦК України, в разі порушення однією із сторін зобовязання, друга сторона договору має право ставити питання про розірвання договору, та лише після цього звертатися з вимогою про стягнення грошових коштів, отриманих за зазначеним договором.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суду виходив з того, що між сторонами був укладений договір купівлі-продажу, в той же час, з наданих позивачем розписок не вбачається, в який саме термін ОСОБА_3 повинен був передати деревяні вироби, доказів з цього приводу суду не надав.

Крім того, позивачем не надано доказів того, в який строк відповідачем повинен бути виконаний договір (передати деревяні вироби), а суд не має можливості встановити, чи порушені відповідачем ОСОБА_3 умови договору станом на день винесення рішення судом.

Також, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 поставив питання про стягнення з ОСОБА_3 грошових коштів, проте питання про припинення договору та відповідного відшкодування у звязку з таким припиненням чи інших вимог позивачем так і не було поставлено, у звязку з чим суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висноку про те, що договір між сторонами фактично є таким, що не припинив свою дію, а позивач не звертався з вимогами про розірвання договору у звязку його з невиконанням іншою стороною його умов, а тому відсутні підстави для стягнення грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні грошових коштів, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до розписок, які наявні в матеріалах справи, неможливо встановити в який термін відповідач зобовязувався виконати вагонку дерев'яну та обрізну соснову дошку, а тому встановити порушення зобовязань з боку ОСОБА_3 не можливо, а інші доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого в справі рішення та ці доводи зводяться до незгоди з цими висновками суду по оцінці доказів та особистого тлумачення апелянтом норм права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

ОСОБА_4