Справа № 275/716/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

представника позивачки ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

19.12.2016 р. ОСОБА_3 звернулася до суду позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позові зазначила, що 23 вересня 2016 року, о 20 годині 30 хвилин відповідач ОСОБА_4 керуючи автомобілем марки «Рено Логан», номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи нерегульоване перехрестя вулиць Весняної та Шкільної у смт. Брусилів Житомирської області, не надав дорогу автомобілю ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок чого сталося зіткнення. Відповідач порушив вимоги п.16.12 Правил дорожнього руху України. Автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_2 належить на праві власності позивачці.

Постановою Брусилівського районного суду в Житомирській області від 31 жовтня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та піддано його адміністративному стягненню у виді штрафу.

Внаслідок зіткнення її автомобіль отримав значні механічні ушкодження. Згідно висновку експерта-товарознавця від 26 грудня 2016 року, розмір матеріальних збитків, завданих позивачці пошкодженням автомобілю становить 12943 гривень.

Вартість проведення експертизи становить 950 гривень, витрати на правову допомогу позивачка визначає сумою 1500 гривень.

Також внаслідок пошкодження майна їй заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням її нормальних життєвих зв'язків, втратою її престижу.

Розмір відшкодування моральної шкоди визначила сумою 3500 гривень.

Просила стягнути з відповідача на її користь кошти у сумі 12943 гривень за відшкодування їй завданої матеріальної шкоди, 3500 гривень на відшкодування завданої їй моральної шкоди, витрати з проведення експертизи в сумі 950 гривень, 1500 гривень на правову допомогу, а всього стягнути кошти в сумі 19093 гривень та судові витрати в сумі 234 гривні.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та представник позивачки ОСОБА_1, позов підтримали в повному обсязі з мотивів наведених в позовній заяві.

Представник позивачки у судовому засіданні додатково пояснив, що стороною позивача подані докази, зокрема, щодо розміру спричиненої майнової шкоди, які не спростовані стороною відповідача. Проте доказів понесення судових витрат, про які йдеться у позові, сторона позивача не має.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав того, що наданий позивачем доказ висновок оцінювача, не відповідає вимогам чинного законодавства. Зокрема, під час дослідження автомобілю, не був залучений відповідач, який мав би можливість вказати на пошкодження які були спричинені під час ДТП. Визначені оцінювачем пошкодження автомобілю позивачки є більшими за обсягом, ніж ті, що спричинені фактично, та які були визначені, у кількості пяти, на зворотному боці схеми до протоколу про адміністративне правопорушення за ст.124 КпАП України відносно ОСОБА_4 Вимоги позову щодо стягнення плати за проведення експертизи, правову допомогу та судові витрати не підтвердженні доказами. А моральна шкода, визначена позивачкою є завеликою і не підтвердженою поданими доказами.

Водночас представник відповідача визнав, що дорожньо-транспортна пригода спричинена внаслідок дій відповідача, що встановлено судовим рішенням у справі про адміністративне правопорушення, а також зазначив, що клопотати про призначення у справі судової авто-товарознавчої експертизи з метою перевірки висновків оцінювача, поданих позивачем, не буде.

Почувши пояснення сторін, дослідивши подані ними докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами оглянутої судом справи про адміністративне правопорушення №275/504/16-п встановлено, що 23.09.2016 року о 20.30 годин ОСОБА_4, керуючи автомобілем Рено-Логан, реєстраційний номер НОМЕР_1 в смт. Брусилів на перехресті вулиць Весняна та Шкільна, не надав переваги у русі автомобілю ВАЗ-2101, реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_5, який мав перевагу, внаслідок чого сталася дорожньо-транспортна пригода. Причиною пригоди стало порушення водієм ОСОБА_4 пункту 16.12. Правил дорожнього руху України. Постановою Брусилівського районного суду Житомирської області від 31.10.2016 року, визначено вину ОСОБА_4 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КпАП України. Постанова суду набула чинності.

В матеріалах справи про адміністративне правопорушення наявна схема місця дорожньо-транспортної пригоди, на зворотному боці якої рукописним текстом вказані ідентифікаційні дані автомобілів, та спричинені пошкодження. Щодо автомобілю ВАЗ-2101 зазначено, що пошкоджено дах, заднє ліве «шкло», задні ліві та передні ліві двері, ліве переднє «шкло».

З вищевказаного тексту суд вбачає, що наведене описання не містить конкретних параметрів ушкоджень, розмірів, характеристик та точних місць розташування, отже є загальним описанням.

Оглянутим судом свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу АМС 005224 підтверджується, що власником автомобіля НОМЕР_3 є позивачка ОСОБА_3, право керування має ОСОБА_6

Поданим позивачем висновком експертного автотоварознавчого дослідження №4252 від 26 грудня 2016 року, дослідженого судом в якості письмового доказу, встановлено, що матеріальний збиток, заподіяний власнику автомобіля НОМЕР_4 в результаті його пошкодження визначений сумою у 12943,00 гривень. Цей висновок містить детальні кваліфіковані описання спричинених пошкоджень та фото-таблицю пошкодженого автомобілю, складений відповідним фахівцем, кваліфікація якого визначена посиланнями на документи, вказані у висновку (а.с.9-13).

Згідно довідки №131, виданої спеціалістом, що склав висновок, за проведене дослідження йому сплачено ОСОБА_5 950 гривень (а.с.19).

Матеріалами справи про адміністративне правопорушення №275/505/16-п за ч.2 ст.126 КпАП України відносно ОСОБА_5 та прийнятою по справі 17.10.2016 року постановою Брусилівського районного суду Житомирської області встановлено, що водій ОСОБА_5 (онук позивачки) в момент дорожньо-транспортної пригоди керував автомобілем ВАЗ2101 без посвідчення водія, чим порушив п.2.1. Правил дорожнього руху України.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.61 цього Кодексу обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Не доказуються при розгляді інших справ обставини, встановлені рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61).

Відповідно до ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто шкода, завдана майну одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Судом встановлено, що шкода позивачеві завдана з вини відповідача, який, таким чином, повинен її відшкодувати.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню з відповідача, суд виходить з суми матеріального збитку, визначеного висновком експертного автотоварознавчого дослідження 12943 грн.

Заперечення представника відповідача щодо неналежного оформлення та порушення порядку проведення дослідження, суд бере до уваги, але відхиляє, оскільки поданий доказ складено компетентною особою, він не містить очевидних невідповідностей обєктивним обставинам справи, зокрема, загальним відомостям про пошкодження, наведеним у схемі до протоколу про адміністративне правопорушення.

Крім того, згідно п.28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.20009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», якщо при дослідженні письмових доказів особою, яка бере участь у справі, буде подана заява про те, що доданий до справи або поданий іншою особою для ознайомлення документ викликає сумнів

з приводу його достовірності, особа, яка подала цей документ, може відповідно до частини другої статті 185 ЦПК просити суд виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів. При відсутності з її боку таких процесуальних дій, особа, яка подала заяву, має згідно із загальними правилами доказування (стаття 60 ЦПК) подати відповідні докази, що спростовують значення відомостей оспорюваного документа і могли бути підставою неприйняття його до уваги під час оцінки доказів. У разі необхідності за клопотанням особи, яка зробила таку заяву, суд відповідно до правил частини четвертої статті 10 ЦПК сприяє їй у збиранні цих доказів (призначає експертизу, витребовує інформацію від особи, за іменем якої видано документ, оголошує перерву або відкладає розгляд справи, якщо це потрібно, тощо).

У справі, що розглядається, не зважаючи на те, що експертний висновок, поданий позивачем, був єдиним доказом розміру спричиненої майнової шкоди, усувати який представник позивача відмовився, з боку представника відповідача будь-яких клопотань щодо подання інших доказів на спростування поданого висновку, не надійшло.

Таким чином, суд не має підстав, керуючись засадою змагальності цивільного судочинства, не брати до уваги поданий доказ.

Стаття 23 Цивільного кодексу України визначає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі відповідно до пункту 3 цієї статті у разі душевних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України. моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст.1193 ЦК України, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню, або збільшенню шкоди, то залежно від ступеню вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Суд визнає, що позивач дійсно зазнала моральної шкоди внаслідок порушення її прав у звязку із пошкодженням майна, яке саме по собі визначено законом як підстава виникнення права на відшкодування моральної шкоди.

Вона втратила можливість використовувати за призначенням належне їй цінне майно, що, вочевидь, змушує до певних змін в організації життя людини.

Водночас, розмір визначеної позивачки моральної шкоди належним чином не доведено.

Крім того, визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, суд бере до уваги необережність потерпілої, яка призвела до користування транспортним засобом її онуком без права керування.

Враховуючи ці обставини та спираючись на вищенаведені законодавчі норми суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди з урахуванням вимог розумності та справедливості в сумі 1000 гривень.

Вимоги позивачки щодо відшкодування витрат на проведення авто товарознавчого дослідження задоволенню не підлягають, оскільки не доведено, що саме позивачка безпосередньо, або через представника, понесла ці витрати.

Не підлягають також і вимоги позивачки про стягнення витрат на правову допомогу та судових витрат, як такі, що не доведені жодними доказами.

Позивачкою, у додатку до позовної заяви надані документи, що підтверджують її статус постраждалої від аварії на ЧАЕС 2 категорії, що звільняє її від обовязку сплачувати судовий збір, відповідно до п.10 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Юридична природа вимог про стягнення витрат «на дорогу» взагалі не визначена і не доведена, тому відповідні витрати також не підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України в разі, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно, суд стягує з відповідача судовий збір на користь Державного бюджету пропорційно сумі задоволеного позову, в сумі 467,20 грн.

На підставі ст. 22, 23, 1167, 1188, 1193 ЦК України, керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на відшкодування майнової шкоди грошові кошти в сумі 12943 (дванадцять тисяч девятсот сорок три) гривні.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_6) на відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 1000 (одна тисяча) гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) на користь Державного бюджету України судовий збір в розмірі 467,20 гривень (чотириста шістдесят сім гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення.

Суддя В.О. Руденко