Справа № 525/1195/16-ц
Провадження № 2/525/48/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.01.2017 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Хоролець В.В., при секретарі Пилипенко П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

З позову ОСОБА_1 вбачається, що 30 грудня 2001 року померла її баба ОСОБА_3, останнім постійним місцем реєстрації та проживання якої було с. Дзюбівщина, вул. Котовського, 10 Великобагачанського району Полтавської області; на час відкриття спадщини ОСОБА_3 проживала разом із своїм сином - ОСОБА_4 (батьком позивача у справі), який народився 30.11.1955 року. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594. При цьому, Державний акт на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 не виготовлявся.

Позивач вказує, що син ОСОБА_3, а батько позивача у справі ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) О.В. - ОСОБА_4 фактично прийняв спадщину померлої 30 грудня 2001 року матері ОСОБА_3, шляхом вступу у володіння та управлення спадковим майном, але правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів не виготовив. 10 грудня 2004 року помер батько ОСОБА_1 - ОСОБА_4, останнім постійним місцем реєстрації та проживання якого було с. Дзюбівщина, вул. Котовського, буд.10 Великобагачанського району Полтавської області. На час відкриття спадщини ОСОБА_4 проживав один. Позивач стверджує, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина за законом, яка складається з права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області. Також позивач вказує, що в різних документах ОСОБА_3 виникли орфографічні відмінні записи імен: ОСОБА_3 і ОСОБА_5. Відповідно до експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз записи імені ОСОБА_3 і ОСОБА_5 є ідентичними. На день смерті ОСОБА_4 (10 грудня 2004 року) позивач ОСОБА_1, яка народилася 26 вересня 1987 року, являлася неповнолітньою та зазначає, що є спадкоємцем за законом та прийняла вказану спадщину. Інші спадкоємці відсутні.

04 листопада 2016 року приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 письмово відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно. Оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 на імя ОСОБА_3, що померла 30.12.2001 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4, втрачено.

Позивач вказує, що вона є спадкоємицею за законом після смерті батька. Спадщину вона прийняла як така, що була неповнолітньою на час відкриття спадщини після смерті батька, при цьому інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке б позивачка хотіла використати як спадкоємець.

В звязку з тим, що 04 листопада 2016 року нотаріус письмово відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4 у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно, а оригінал Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 на імя ОСОБА_3, що померла 30.12.2001 року, спадкоємцем якої був її син ОСОБА_4, втрачено, відповідно, приватний нотаріус відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину і на сьогодні у позивача немає правовстановлюючого документа на спадкове майно і альтернативного шляху отримати спадковий документ, окрім як звернення до суду, немає, тому, вона змушена звернутись до суду з даним позовом. При цьому, усунути зазначені недоліки в позасудовому порядку в даний час не можливо, так як відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється з моменту її смерті. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду, в якому просила визнати в порядку спадкування за законом після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4 за нею, як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КПС ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій 30 грудня 2001 року ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594 (а.с.а.с.2-3).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник за довіреністю ОСОБА_7 подали письмові заяви про підтримання позовних вимог про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом та просили розгляд справи провести у їх відсутність (а.с.а.с.45-46).

Представник відповідача ОСОБА_2 районної державної адміністрації в судове засідання не зявився, від ОСОБА_2 районної державної адміністрації надійшли листи про визнання позову та про розгляд справи у відсутність представника ОСОБА_2 районної державної адміністрації (а.с.а.с.52,60).

В судове засідання представник третьої особи у справі Відділу Держгеокадастру у Полтавської області не зявився, даний відділ належним чином сповіщений про день та час розгляду справи (а.с.59).

Суд вирішив за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи положення ст.197 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами).

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності передбачених законом підстав ухвалює рішення про задоволення позову».

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Судом встановлено, що баба позивача у справі ОСОБА_1 (прізвище при народженні ОСОБА_3) О.В. ОСОБА_3, постійним місцем реєстрації проживання якої було с. Дзюбівщина, вул. Котовського,10 Великобагачанського району Полтавської області, померла 30.12.2001 року, про що виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області видано свідоцтво про смерть (а.с.а.с.4-6).

Батько позивача у справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнім постійним місцем проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району, вулиця Хліборобська (колишня Котовського), 10, помер 10.12.2004 року, про що виконкомом Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району видано відповідне свідоцтво про смерть (а.с.а.с.12,13,15).

Громадянка ОСОБА_4 (в даний час прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_8 народилася 26 вересня 1987 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ОСОБА_2 районного управління юстиції у Полтавській області серія І-КЕ №220699, її батьком вказаний ОСОБА_4 (а.с.15). Тобто, на момент смерті батька ОСОБА_4 його дочка ОСОБА_9 була неповнолітньою, відповідно, в силу закону є такою, що прийняла спадщину як неповнолітня. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_9 (теперішнє прізвище ОСОБА_1), 02 вересня 2006 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, отримала прізвище після реєстрації шлюбу «Самайдоха». 04 серпня 2014 року Варвинським районним судом Чернігівської області шлюб між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 був розірваний, після розірвання шлюбу ОСОБА_11 було залишено прізвище «Самайдоха». 21 травня 2016 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_11, після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_11 отримала прізвище «Сало» (а.с.а.с.16-19).

З повідомлення від 02.11.2016 року №01-04-02/345 відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області вбачається, що був виданий сертифікат на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів на імя гр. ОСОБА_3 серія ПЛ №0183594 (запис №50 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області (а.с.7).

Згідно довідки виконкому Білоцерківської сільської ради №2061 від 23.12.2015 року, померла ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 на день смерті 30.12.2001 року була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3; разом з нею за даною адресою був зареєстрований її син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5).

З довідки №3783 від 07.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Білоцерківської сільської ради вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 в установлений законом строк фактично прийняв спадщину померлої 30.12.2001 року матері ОСОБА_3 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном: житловим будинком з господарськими будівлями, землею, речами особистого вжитку спадкодавця (а.с.9).

Отже, в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті 30.12.2001 року матері ОСОБА_3, шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном: житловим будинком з господарськими будівлями, землею, речами особистого вжитку спадкодавця.

З експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/565-d від 24.10.2016 року вбачається, що в ономастичних традиціях європейських народів є особливі імена, які мають кілька офіційних варіантів. Зокрема, ономастична традиція співвідносить чотири українські офіційні варіанти імені: ОСОБА_3, Вівдя, Докія і ОСОБА_5, з російським ОСОБА_3. З урахуванням зазначеного українські записи особового імені ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть запис ОСОБА_3) і ОСОБА_5 (витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження ОСОБА_4, запис відомості про матір ОСОБА_5) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними. Розбіжності зумовлені фіксацією в різних документах офіційних українських варіантів особового імені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 під впливом усної розмовної практики діалектного ареалу, де зроблено цей запис (а.с.11).

Приватний нотаріус ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 постановою від 04.11.2016 року відмовила позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадщину на земельну частку (пай) площею 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться КСП ім. Шевченка Великобаагчанського райорну Полтавської області після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4 у звязку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) площею 3,56 умовних кадастрових гектарів, яка знаходиться КСП «Шевченка» село Дзюбівщина Великбагачанського району Полтавської області (а.с.14).

З повідомлення ОСОБА_2 державної нотаріальної контори Полтавської області від 24.11.2016 року №01-09/951, Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори; спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) вбачається, що на майно померлого 10.12.2004 року ОСОБА_4, останнім місцем проживання якого було с. Дзюбівщина Великобагачанського району Полтавської області, згідно даних Спадкового реєстру, спадкова справа відсутня (а.с.а.с.41-44). При цьому, вказана у листі інформація про наявність заповіту ОСОБА_4 по Рокитянської сільської ради, як встановив суд, не стосується особи ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вказаний заповіт є заповітом іншого громадянина і жодного відношення до даної справи не має.

З повідомлення приватного нотаріуса ОСОБА_2 районного нотаріального округу ОСОБА_6 №2066/01-16 від 01.12.2016 року, Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) вбачається, що спадкова справа щодо ОСОБА_3 в органах нотаріату не заведена, заповіт вказаною особою не складався і в реєстрі заповітів відсутній (а.с.а.с.48-51).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України).

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися на момент його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1,2 ст.1220 ЦК України).

У відповідності до вимог ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 цієї статті).

Отже, з досліджених матеріалів справи вбачається, що спадкоємцем за законом після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4 (який прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 в порядку ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), є його дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка на час смерті батька була неповнолітньою та відповідно, є спадкоємцем його майна за законом, однак в даний час, з урахуванням підстав відмови нотаріуса у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину право (у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну частку (пай), та виходячи зі змісту п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» про те, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивач не може реалізувати своє право на спадкове майно, є передбачені законом підстави для задоволення позову. Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, з урахуванням принципу юридичної визначеності суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для визнання в порядку спадкування за законом після померлого 10.12.2004 року ОСОБА_13 за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом, права на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій 30 грудня 2001 року ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594.

Таким чином, з урахуванням встановлених судом обставин справи та доказів, що подані на підтвердження позовних вимог, є підстави для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору відділ Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

На підставі викладеного та керуючись ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст.15,16,1216-1218,1220,1268,1297 ЦК України, ст.ст.3,10,11,60,174,179,197,212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 районної державної адміністрації Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору відділу Держгеокадастру у ОСОБА_2 районі Полтавської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

В порядку спадкування за законом після померлого 10 грудня 2004 року ОСОБА_4, визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем за законом, право на земельну частку (пай) розміром 3,56 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності КСП ім. Шевченка Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області та належало померлій 30 грудня 2001 року ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0183594.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя