Справа № 390/2043/16-ц
Провадження № 2/390/133/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" січня 2017 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Рац М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що є власником житлового будинку за адресою: с. Назарівка, пров. Слави, 9, Кіровоградського району Кіровоградської області, відповідач по справі, є його сином від першого шлюбу, зареєстрований в будинку з 05.12.2000 року, але фактично не проживає у вказаному будинку з 01.01.2001 року і по теперішній час, останнє відоме місце проживання відповідача - це за адресою розташування будинку позивача: с. Назарівка Кіровоградської області Кіровоградського району, провулок Слави, буд. 9, а тому звернувся з позовною заявою до суду.

Представник позивача в судове засідання не зявилася, надала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: с. Назарівка Кіровоградського району Кіровоградської області, провулок Слави, буд. 9, що підтверджується підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Відповідно до довідки Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 05.12.2016 року за вих. № 417 встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, та має наступний склад сімї: дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований але не проживає з 01.01.2001 року.

Згідно з довідкою від 05.12.2016 року за вих. № 418 виданої Назарівською сільською радою Кіровоградського району Кіровоградською області встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно зареєстрований з 05.12.2000 року на території Назарівської сільської ради за адресою: с. Назарівка, пров. Слави, 9, Кіровоградського району, Кіровоградської області, але не проживає з 01.01.2001 року.

Відповідно до акту від 05.12.2016 року встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, дійсно згідно домової книги № 1 Назарівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області зареєстрований 05.12.2000 року за адресою: с. Назарівка, пров. Слави, 9, але з 01.01.2001 року він на території Назарівської сільської ради не проживає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 317 ЦК України 1. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. 2. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Згідно з ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з ч. 1 ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач не проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а лише зареєстрований, тобто фактично не проживає, а тому заявлений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 197, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, особою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: с. Назарівка, провулок Слави, буд. 9, Кіровоградській район, Кіровоградська область.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя