Справа №731/94/17
Провадження №2-о/731/5/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2017 року Варвинський районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді МОЦЬОРА О.В.,

за участю секретаря Трохименко Т.І.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Варва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Варвинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті своєї бабусі ОСОБА_2, яка настала 14 січня 2017 року в м. Луганську. Заяву мотивує тим, що Варвинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області їй було відмовлено в державній реєстрації факту смерті та отримання відповідного свідоцтва, оскільки факт смерті відбувся та медичний документ виданий на тимчасово окупованій території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для захисту своїх спадкових прав.

У судовому засіданні ОСОБА_1 повністю підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити заяву, пояснила, що її бабуся ОСОБА_2 довгий час проживала в місті Луганську, але останнім часом в звязку з військовими діями (антитерористичною операцією) була зареєстрована як тимчасово переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1. Коли 14 січня 2017 року бабуся померла в м. Луганську, то лікарське свідоцтво про смерть було видано лікарнею ЛНР, а тому воно не є підставою для реєстрації смерті в компетентних органах України.

Представник заінтересованої особи - Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 25).

Заслухавши пояснення заявника та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є онукою ОСОБА_2, що підтверджується копіями паспортів ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_1, копією свідоцтва про шлюб ОСОБА_1, копією свідоцтва про народження ОСОБА_4, копією свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_5, копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с. 5-6, 11, 12, 13, 14-15, 16, 17).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 68, виданого 16 січня 2017 року міським центральним патологоанатомічним відділенням Державної установи «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» ЛНР, ОСОБА_2 померла 14 січня 2017 року в Ленінському районі міста Луганськ, ЛНР (а.с. 8).

Квитанцією № від 16 січня 2017 року підтверджується оплата послуги за копання могили ОСОБА_2 (а.с. 9).

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується також фотокарткою, на якій зображено могила померлої та табличка з написом прізвища, імені, по батькові, дати народження та смерті померлої (а.с. 28).

Після смерті ОСОБА_2 заявниця ОСОБА_1 звернулася до Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області для реєстрації смерті ОСОБА_2, однак 08 лютого 2017 року листом № 51.6-10/330 їй було відмовлено через те, що лікарське свідоцтво про смерть видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень (а.с. 10).

Як встановлено судом, заявниця мала намір встановити факт смерті своєї бабусі, оскільки це має юридичне значення, зокрема, для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту її смерті та видачі свідоцтва про смерть з метою подальшого звернення до компетентних органів для оформлення спадщини.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п. 7 ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п. 4 ст. 273 ЦПК України і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» № 1207-VII від 15 квітня 2014 року тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15 квітня 2014 року державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

На сьогоднішній час лікарське свідоцтво про смерть, видане медичними закладами тимчасово окупованої території, не є підставою для реєстрації смерті на території України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Надане заявником ОСОБА_1 лікарське свідоцтво про смерть № 68, видане Державною установою «Луганська міська багатопрофільна лікарня №8» ЛНР, створеною всупереч законодавству України, підтверджує факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак не є підставою для реєстрації смерті за правилами ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», що підтверджується відмовою Варвинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 14 січня 2017 року.

Отже, оскільки заявниця є громадянкою України та проживає в с.м.т. ОСОБА_6 області, куди перемістилась з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції), що підтверджується копією довідки від 12 січня 2016 року №140 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (а.с. 27), а її бабуся померла у м. Луганську на тимчасово непідконтрольній Україні території ЛНР, то після її смерті заявниця через обєктиві перешкоди не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразка.

За таких обставин, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території у м. Луганську.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 212-214, 234-235, 256-259, 367 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Варвинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка померла 14 січня 2017 року в місті Луганську, Україна.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Копію рішення суду негайно після проголошення надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Варвинський районний суд Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Моцьор О.В.