Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/1510/16-ц
Номер провадження 2/540/1/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2017 року Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Кравець С.В.

за участю: секретарів Порохні І.І., Ткач Н.М.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Машівська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

на підставі ч.3 ст. 209 ЦПК України в судовому засіданні 03 січня 2017 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення, -

в с т а н о в и в :

у листопаді 2016 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 07 липня 2004 р. померла його дружина ОСОБА_4. До складу спадщини ввійшло право на земельну частку (пай) розміром 6, 45 га, яка була виділена ОСОБА_4 із земель запасу колективної власності колишнього КСП «Павлівка», що розташована на території Павлівської сільської ради, яка за життя дружиною не витребувана і не оформлена. Оскільки відсутній сертифікат Машівською ДНК йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову земельну частку (пай). У звязку з наведеним, позивач просить визнати за ним в цілому право на земельну частку (пай) розміром 6,45 умовних кадастрових гектарів із землі колективної власності колишнього КСП «Павлівка» на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області в порядку спадкування за законом після померлої дружини.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві. Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не зявилися, направили заяви про розгляд справи без їх участі, відповідач позов визнає, третя особа покладається на розсуд суду (а.с. 29, 41).

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що 07 липня 2004 року померла ОСОБА_4 (а.с. 5).

Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є таким що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 вказаного кодексу він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцем першої черги за законом після померлої на підставі ст.1261 ЦК України є її чоловік ОСОБА_3 позивач у справі (а.с. 7), який належним чином прийняв спадщину, оскільки проживав разом зі спадкодавцем на момент смерті, що вбачається з довідки Павлівської сільської ради № 49 від 26.02.2016р. та заяви позивача зареєстрованої в Машівській ДНК 15.03.2016р. Інші спадкоємці відсутні, що вбачається з копій документів зі спадкової справи (а.с. 63, 64).

З наданих позивачем документів видно, що за рішенням Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області від 14.06.2001 р. ОСОБА_4 виділено земельну частку (пай) розміром 6,45 гектарів із земельного запасу (а.с.9). Вказаний факт підтверджується копією Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Павлівка» від 01.03.2000р. Додатком № 1 в якому є список громадян-членів КСП, з якого вбачається, що ОСОБА_4 була включена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства, під номером 520 (а.с. 44-52).

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Крім сертифіката, документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004р., сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай), суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР.

Частинами 1, 2 ст. 23, ЗК 1990 року передбачено, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними ОСОБА_1 народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_4 не була включена до списку громадян, що мають право на земельну частку (пай) станом на момент державної реєстрації Державного акту від 01.03.2000р., але в подальшому за рішенням Павлівської сільської ради їй була виділена земельна ділянка із земель запасу.

Хоча заява ОСОБА_4 на виділення їй земельної частки (паю) відсутня, але як видно з архівної довідки № 01-35/161 від 29.12.2016р. в 1979 році вона була прийнята в члени колгоспу «Ілліча» с. Павлівка Павлівської сільської ради Машівського району (правонаступниками якого були КСП «Павлівка», ДП ВАТ «Кошманівське РП Агрофірма Павлівка», яка припинила свою діяльність 24.11.2005р.) і до 2000 року ОСОБА_4 не виключалася і з членів КСП, тобто на час реєстрації Державного акту (а.с. 56, 66, 69-71).

Відповідно до ст. 81 ЗК, 1990 року, землі запасу перебувають у віданні сільських, селищних районних, міських, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, ОСОБА_1 народних депутатів і призначаються для передачі у власність або надання у користування, в тому числі в оренду, переважно для сільськогосподарських потреб.

Частиною 2 статті 17 цього Кодексу визначено, що громадяни, заінтересовані у передачі їм у власність земельних ділянок із земель запасу, подають заяву про це до сільської, селищної, міської, а у разі відмови - до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, ОСОБА_1 народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розмір і місце розташування ділянки, мета її використання і склад сім'ї.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 мала право на земельну частку (пай), оскільки була членом КСП, але не була включена до списку громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства станом 01.03.2000р., тобто державної реєстрації Державного акту, але в подальшому Павлівська сільська рада прийняла відповідне рішення, оскільки за нормами чинного станом на 14.06.2001р. ЗК, 1990 року була розпорядником земель запасу, а відтак суд вважає, що ОСОБА_4 належало на час смерті право на земельну частку (пай).

Як убачається з інформації наданої Павлівською сільською радою № 46 від 29.10.2014 р., щодо не витребуваних і не оформлених паїв входить в тому числі земельна ділянка № 475 площею 8,83 га ОСОБА_4 (а.с.22).

Разом з тим, хоча по сільській раді за померлою рахується не витребуваний пай площею 8, 83 га, але з розпорядження голови Машівської РДА № 113 за 1997 рік вбачається, що по КСП «Павлівка» розмір земельної частки (паю) склав 6, 45 умовних кадастрових гектарів (а.с. 67), а відтак саме з цього розміру суд буде виходити при прийнятті рішення у справі.

В той час, нотаріусом постановою від 08.11.2016р. відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) колишнього КСП «Павлівка», так як не надано правовстановлюючий документ сертифікат (а.с. 8).

За таких обставин, враховуючи відсутність правовстановлюючого документу, зокрема сертифікату на право на земельну частку (пай) на імя померлої ОСОБА_4, суд вважає, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав в нотаріальній конторі.

Згідно п. «г» ч.1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Даючи оцінку зібраним у справі доказам, суд вважає, що оскільки ОСОБА_4, яка померла 07 липня 2004 року була включена до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) з земель запасу КСП «Павлівка» на території Павлівської сільської ради, але за життя не оформила дану земельну ділянку, в той час набуте нею за життя майнове право на пай може були предметом спадкування, але відсутній правовстановлюючий документ на це право, при цьому, позивачу, як єдиному її спадкоємцю, відмовлено у видачі свідоцтва у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, у звязку з чим за позивачем слід визнати право на вищезазначену земельну ділянку площею 6, 45 умовних кадастрових гектарів в порядку спадкування після померлої дружини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 81 ЗК України, ст. 1261 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до Павлівської сільської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Машівська державна нотаріальна контора про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 6, 45 умовних кадастрових гектарів з земель колективної власності колишнього КСП «Павлівка» розташованої на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлої 07 липня 2004 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 04 січня 2017 року

Суддя :