Провадження №2/522/5556/17
Справа № 522/1322/17-ц
УХВАЛА

24 лютого 2017 р. м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м.Одеси Домусчі Л.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 Азраїла Османовича до ТОВ «Терракс» ЛТД про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 19.01.2017 року звернувся до суду з позовом до ТОВ «Терракс» ЛТД про стягнення коштів у розмірі 120 660 дол. США 47 центів, що в гривневому еквіваленті становить 3 170 957, 00 гривень.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.01.2017 року позов залишено без руху.

23.02.2017 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про розстрочку сплати судового збору до ухвалення судового рішення посилаючись на тяжке матеріальне становище та на практику Європейського суду з прав людини «Креуз проти Польщі». При цьому сплатив судовий збір у розмірі 1000 гривень.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

З даної норми вбачається, що єдиною підставою для відстрочення, розстрочення, звільнення від сплати судового збору є майновий стан заявника.

Розстрочка сплати судового збору це це сплата судового збору кількома частинами у строки встановлені судом.

Тобто, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати. Таке ж право мають і бюджетні установи. Водночас якщо ці бюджетні установи діють як суб'єкти владних повноважень, то обмежене фінансування такої установи не є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від сплати.

Конвенцією про захист рпав людини і основних свобод. Рекомендацією щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнятої комітетом міністрів Ради Європи 14.05.1981 року та практика Європейського суду з прав людини, під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Разом з тим, ураховуючи положення п.1. ст. 6 Конвенції та прецендентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі) сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдавати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У звязку з вищенаведеним, та враховуючи те, що позивач сплатив 1000 гривень судового збору, але в підтвердження тяжкого матеріального становища не надав підтверджуючих документів та враховуючи право на доступ до суду, суд вважає можливим розстрочити сплату судових вират.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення заяви про розстрочку сплати судового збору.

Керуючись ч.1 ст.82 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Розстрочити ОСОБА_1 Азраїлу Османовичу сплату судового збору у розмірі 7000 гривень, а саме на три місяці рівними платежами у розмірі 2333,33 гривні до 24 числа щомісячно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Домусчі Л.В.

24.02.2017