Провадження № 2/756/232/17
У Х В А Л А

19 січня 2017 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарі - Погореловій В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання позивача про призначення судово-психіатричної експертизи у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання,

в с т а н о в и в:

у провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 липня 2012 року ОСОБА_5 залишила заповіт, за змістом якого квартиру АДРЕСА_1, яка належала їй на праві власності, ОСОБА_5 заповіла своїм онукам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Після смерті ОСОБА_5 позивач з'ясувала, що 24 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір довічного утримання, на підставі якого відповідач отримав право власності на спірну квартиру після смерті ОСОБА_5 Позивач стверджує, що з 2012 року померла ОСОБА_5 перебувала у тяжкому стані, що пов'язано з онкологічним захворюванням. У зв'язку з чим вона постійно хворіла, 26 січня 2015 року ОСОБА_5 було зроблено переливання крові, однак це не призвело до позитивних результатів, вона постійно відчувала біль та часто не усвідомлювала значення своїх дій. ОСОБА_5 весь час приязно ставилася до своїх онуків, постійно спілкувалася з ними, саме тому нею було залишено заповіт на ім'я онуків. За таких обставин, позивач вказує, що у неї виникають сумніви щодо розуміння спадкодавцем у повній мірі своїх дій при укладенні договору довічного утримання за три місяці до своєї смерті з людиною, яка є далеким родичем.

Позивач в інтересах своїх малолітніх дітей просить визнати недійсним договір довічного утримання від 24 квітня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бондаренко Г.О., як такий, що вчинений у момент, коли ОСОБА_5 не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, на підставі ст. 225 ЦК України.

Позивач у судовому засіданні пояснила, що за життя ОСОБА_5 позивачу було відомо, що вона хоче залишити свою квартиру у спадок онукам. Родичі ОСОБА_5 тиснули на неї, просили переписати квартиру на онуків сестри померлої. Останні роки свого життя ОСОБА_5 тяжко хворіла, з початку 2014 року вона проживала одна в квартирі в Оболонському районі м. Києва, онуки її навідували. ОСОБА_5 рухалася сама, їжу готувала, пенсію отримувала сама. У лютому 2015 року позивачу зателефонувала сусідка ОСОБА_5, повідомила про поганий стан здоров'я останньої, позивач приїхала та ОСОБА_5 госпіталізували до лікарні, де їй родили переливання крові два рази. ОСОБА_5 не бажала знаходитися у лікарні. Позивач не забрала ОСОБА_5 з лікарні, її привезли на машині швидкої допомоги до дому. В подальшому позивач пропонувала ОСОБА_5 звернутися до соціального працівника. В цей час онуки ОСОБА_5 продовжували їздити до неї, а позивач стала навідуватися рідше, приблизно один раз на тиждень. У квітні 2015 року позивач з дітьми приїхала до квартири, де жила ОСОБА_5, там нікого не було. Також позивач зазначила, що ОСОБА_5 довгий час працювала в Київпроекті. Коли позивач вийшла заміж за її сина у 2002 році, ОСОБА_5 вийшла на пенсію, торгувала на базарі. З 2002 року ОСОБА_5 жила сама, потім з сином до його смерті, останнім часом перед смертю ОСОБА_5 поводила себе як людина, яка не знає, що хоче, іноді виганяла позивача та онуків з квартири, оскільки вони порушували її комфорт. Тяжкий психічний стан ОСОБА_5, на думку позивача, полягав у частій зміні настрою. Вона могла радіти коли приїжджали діти, а іншого разу виганяла їх, бо вони їй заважали спати. Позивач під час захоронення була відсутня, ОСОБА_5 померла у лікарні, про смерть ОСОБА_5 позивач дізналася від матері відповідача.

Неповнолітня ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснила, що її бабуся ОСОБА_5 завжди була весела, дивилася телевізор, розгадувала кросворди. Коли ОСОБА_5 жила в квартирі на вул. Героїв Дніпра, вона разом з братом приїжджала до неї 2-3 рази на тиждень. На літніх канікулах вона з братом могла жити у бабусі близько тижня. ОСОБА_2 допомагала бабусі, ходила в магазин, на ринок, купувала ліки. Бабуся ОСОБА_5 жалілася на стан здоров'я, могла вийти з кімнати без спідньої білизни, або з квартири в одному халаті на вулицю, просила подати їй речі, які знаходилися поруч. Бабуся ОСОБА_5 завжди впізнавала своїх онуків, казала, що дуже їх любить. Коли ОСОБА_2 привозила їжу, бабуся відразу усе з'їдала. Одного разу взимку ОСОБА_2 приїхала разом з братом, бабуся лежала на підлозі, доповзла до дивану, потім сказала, що їй краще. Коли взимку 2015 року бабуся ОСОБА_5 лежала в лікарні, ОСОБА_2 її відвідувала, бабуся збиралася піти до додому в одному халаті, була у збудженому стані, не слухалася. Тожі бабусі робили переливання крові. Бабуся ОСОБА_5 скаржилася на головний біль, могла забутися, що приїхали онуки. ОСОБА_5 любила дивитися телевізор, особливо новини, змагання з боксу та передачі про природу. Сусіди ходили до неї в гості. Останнім часом в квартирі ОСОБА_5 їжі постійно не було, могла бути лише їжа, приготовлена ОСОБА_5 До того, як взимку 2015 року ОСОБА_5 потрапила до лікарні, вона часто пекла пиріжки.

Неповнолітній ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що після смерті його батька, сина ОСОБА_5, остання часто ходила без одягу лише в одному халаті. ОСОБА_5 сама готувала їжу: борщ, смажену картоплю, м'ясні страви, любила їсти молочні продукти, пити каву. Коли бабуся переїхала жити на Оболонь, ОСОБА_3 разом з сестрою їздили до неї в гості після школи, на вихідні, влітку багато часу проводили в неї. ОСОБА_3 разом з сестрою купували їжу на базарі, в магазині, ліки в аптеці, мили посуд, прибирали в квартирі. Бабуся ОСОБА_5 була добра, весела, любила дивитися телевізор, мультфільми, концерти. У бабусі ОСОБА_5 часто був закріп, іноді боліла голова, їй не можна було вживати жирну їжу. Бабуся ходила в гості до подруг, виходила на вулицю, на свята до неї приїжджали подруги, хрещені. Іноді бабуся ОСОБА_5 забувала, що хотіла сказати, коли виходила з дому, могла забути телефон. Коли онуки ходили в аптеку, ОСОБА_5 сама називала які ліки потрібно купити, записувати назву на папері, вміла рахувати гроші. Взимку після лікарні бабуся ОСОБА_5 ледве вставала з ліжка, тому їжу не готувала. ОСОБА_3 з сестрою привозили бабусі їжу. Одного разу ОСОБА_3 разом з сестрою ходили до друга на день народження, який живе на Оболоні, коли прийшли до бабусі, вона лежала на підлозі, доповзла до дивану, повідомила, що їй стало краще.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що у лютому 2015 року до нього звернулися сусіди, оскільки ОСОБА_5 перебувала у тяжкому стані. ОСОБА_5 просила, щоб він її доглядав, повідомила, що бажає переписати на ОСОБА_4 квартиру за договором довічного утримання. З лютого 2015 року відповідач постійно доглядав ОСОБА_5, приїжджав два рази на день. Двері ОСОБА_5 відчиняла сама, в квартирі працювали два телефони. Протягом лютого - березня 2015 року ОСОБА_4 два рази на день привозив ОСОБА_5 їжу, в подальшому остання почала себе краще почувати. ОСОБА_5 розповідала, що до неї приїжджали онуки. ОСОБА_5 була цілком дієздатна, спочатку була фізично слабка, потім сама могла виходити на вулицю, гуляти. В день укладення договору довічного утримання ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 поїхали до нотаріуса на автомобілі, до нотаріальної контори їхали приблизно годину, дві години тривало нотаріальне посвідчення договору, ОСОБА_5 не скаржилася на стан здоров'я.

У судовому засіданні 19 січня 2017 року представником позивача заявлено клопотання про призначення судової посмертної психіатричної експертизи з метою з'ясування чи могла померла ОСОБА_5 за станом свого здоров'я розуміти значення своїх дій та керувати ними під час підписання договору довічного утримання.

Представник відповідача заперечувала проти призначення судової посмертної психіатричної експертизи, оскільки зібрані під час розгляду справи докази свідчать, що померла ОСОБА_5 розуміла значення своїх дій та могла керувати ними.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання представника позивача про призначення у справі судово-психіатричної експертизи підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч.1 ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.144 ЦПК України експертиза призначається ухвалою суду, де зазначаються: підстави та строк для проведення експертизи; з яких питань потрібні висновки експертів, ім'я експерта або найменування експертної установи, експертам якої доручається проведення експертизи; об'єкти, які мають бути досліджені; перелік матеріалів, що передаються для дослідження, а також попередження про відповідальність експерта за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Як убачається з матеріалів справи, позивач в інтересах своїх неповнолітніх дітей просить визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5, яка померла у липні 2015 року, та ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що ОСОБА_5 під час укладення оспорюваного договору не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати. Відтак, для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у галузі медицини.

Оскільки для проведення експертизи потрібно значний проміжок часу на підставі п.5 ч.1 ст.202 ЦПК України суд приходить до висновку про необхідність на час проведення експертизи зупинити провадження у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання.

Керуючись ст.ст. 144, 202 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача про призначення судової посмертної психіатричної експертизи - задовольнити.

Призначити у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання судову посмертну психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити запитання:

-Чи могла ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, за станом свого здоров'я розуміти значення своїх дій та керувати ними під час підписання договору довічного утримання, укладеного 24 квітня 2015 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондаренко Г.О., реєстровий № 1524?

Проведення експертизи доручити експертам Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, попередивши їх про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України.

Надати у розпорядження експертів матеріали цивільної справи № 2/756/232/17 (756/14611/15-ц) за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання. Під час проведенні експертизи використовувати копії медичних карток стаціонарної хворої ОСОБА_5, (а.с. 92-113, 136-186), показання свідків, допитаних у судових засіданнях 12 жовтня 2016 року та 23 листопада 2016 року. (а.с. 115-130)

Оплату за проведення експертизи покласти на позивача ОСОБА_1, попередивши її про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору довічного утримання зупинити на час проведення судово-психіатричної експертизи.

Ухвала в частині призначення у справі судово-психіатричної експертизи оскарженню не підлягає.

Ухвала в частині зупинення провадження може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали суду.

Суддя О.І. Шумейко