Справа № 2-др/593/1/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2017 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Бережани справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В

Позивачка ОСОБА_2, вказуючи, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значаться прописаними у належній їй частині жилого будинку, що знаходиться в м. Бережани Тернопільської області, на вулиці Л.Українки, 17а, але ніколи не проживали там, а оскільки їх реєстрація перешкоджає їй розпорядитися своєю власністю та скористатися своїм правом на житлову субсидію, звернулась до суду з позовом про зняття їх з реєстрації.

До розгляду справи по суті позивачка, посилаючись на правові висновки, викладені у Постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (у справі № 21-1438а15) подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просила визнати відповідачів особами, що втратили право на користування належним їй житлом, що знаходиться в м.Бережани Тернопільської області, на вулиці Л.Українки, 17а, оскільки саме вона є власником цього майна, а відповідачі у належній їй частині будинку ніколи не проживали і не проживають на даний час.

Рішенням Бережанського районного суду від 13 грудня 2016 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено та визнано ОСОБА_3 і ОСОБА_4 особами, що втратили право користування належним позивачці житловим будинком, розташованим в м. Бережанах Тернопільської області на вулиці Л.Українки, 17а та знято їх із реєстрації за вищевказаною адресою.

Ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 20 лютого 2017 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням повернуто Бережанському районному суду для ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, що беруть участь у справі чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивачки по справі у відповідності до рішення суду від 13 грудня 2016 року задоволено і при винесенні даного рішення не було вирішено питання стягнення судових витрат, то суд вважає, що з даного приводу слід постановити додаткове рішення, яким стягнути з відповідачів в користь позивачки витрати, понесені нею по сплаті судового збору.

А так як відповідач ОСОБА_4 є дитиною, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, що підтверджується оглянутим в судовому засіданні посвідченням серії Д № 474351, виданим 28 березня 2000 року на його імя Тернопільською обласною державною адміністрацією, тому відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір відповідача ОСОБА_4 слід звільнити від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 88, 220 Цивільно-процесуального кодексу України, ст. 5 Закону України Про судовий збір, суд,-

В И Р І Ш И В :

Стягнути із ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_2 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок, понесених нею по сплаті судового збору, звільнивши від сплати зазначених коштів ОСОБА_4.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_1