Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/7898/16-ц
Провадження № 2/644/700/17
Справа № 644/7898/17
Рішення

Іменем України

(заочне)

24 лютого 2017 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про встановлення фактів проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом і просив встановити факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3, який помер 13 серпня 2015 року, однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2005 року по 13 серпня 2015 року, встановити факт проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_3, який помер 14 серпня 2015 року, однією сім'єю не менш як п»ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 2005 року по 13 серпня 2015 року, визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на ? частину квартири № 131 у будинку готельного типу № 37/8 по вул. Біблика в м. Харкові, визнати за позивачем право власності на ? частину квартири № 131 у будинку готельного типу № 37/8 по вул. Біблика в м. Харкові, як на частку у праві спільної сумісної власності посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 однією сім'єю з 2005 року по день його смерті 13 серпня 2015 року. 01 жовтня 2011 року ОСОБА_3 придбав у власність за договором купівлі продажу кімнату № 131 у будинку готельного типу № 37/8 по вул. Біблика в м. Харкові. Після його смерті позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Під час розгляду справи позивач двічі уточнював позовні вимоги і в остаточному їх варіанті просив встановити факт її проживання з ОСОБА_3, який помер 13 серпня 2015 року, однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини з 2005 року по 13 серпня 2015 року, і визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 на квартиру № 131 у будинку готельного типу № 37/8 по вул. Біблика в м. Харкові, яка зареєстрована на імя ОСОБА_3 на підставі договору купівлі продажу від 01 жовтня 2011 року, посвідченого Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за № 3-2753 (а.с. 74, 75).

Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали.

Представник відповідача в судове засідання повторно не прибув, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать зворотні поштові повідомлення про отримання рекомендованих листіва суду з судовими повістками, надав до суду заперечення, в яких просив суд відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що позивачем не надано вичерпних доказів щодо реєстрації та його спільного сумісного проживання з ОСОБА_3 протягом останніх пяти років, оскільки факт реєстрації та сумісного проживання потребує документального підтвердження, а в матеріалах справи відсутні будь які докази на підтвердження факту сумісного проживання ОСОБА_3 та позивача на час відкриття спадщини у розумінні ч. 2 ст. 3 СК України. Також позивач не надав доказів щодо того, де були зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до 26 грудня 2012 року, тобто до часу реєстрації позивача у спірній квартирі, а сам по собі факт реєстрації позивача у спірній квартирі не породжує факту спільного сумісного проживання однією сімєю.

Вислухавши позивача, його представника, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що спірним майном є квартира АДРЕСА_1 (2-ї Пятирічки) в м. Харкові, яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі договору її купівлі продажу від 01 жовтня 2011 року, посвідченого Четвертою Харківською Державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2753 і зареєстрованого у КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в книзі 1 за № П-7-27072 (а.с. 11).

29 жовтня 2003 року ОСОБА_1 розірвала шлюб зі ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 20).

З 2005 року по 13 серпня 2015 року позивач ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу. До грудня 2011 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 проживали разом з матірю ОСОБА_3 ОСОБА_6 у її квартирі № 240 будинку № 2-Д по вул. 2-ї Пятирічки в м. Харкові.

27 лютого 2011 року ОСОБА_6 померла (а.с. 19). Після її смерті ОСОБА_3 продав квартиру матері і за отримані від продажу кошти за договором купівлі продажу придбав у власність квартиру АДРЕСА_2.

13 грудня 2012 року ОСОБА_3 зареєстрував своє місце проживання у спірній квартирі, а вже 26 грудня 2012 року за згодою та відповідно до письмової заяви ОСОБА_3 місце проживання позивача ОСОБА_1 також було зареєстровано у спірній квартирі АДРЕСА_2 (а.с. 15).

13 серпня 2015 року ОСОБА_3 помер (а.с. 7).

Після його смерті, а саме 18 вересня 2015 року, була заведена спадкова справа № 868/2015, оскільки позивач ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (заява № 2288). Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходило, свідоцтво про право на спадщину ні за законом, ні за заповітом нікому не видавалося (а.с. 60).

Факт перебування позивача ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах і спільного їх проживання однією сім'єю з 2005 року до 13 серпня 2015 року спочатку у квартирі АДРЕСА_3 (раніше Другої П'ятирічки), а згодом у квартирі АДРЕСА_4 підтверджений у судовому засіданні показаннями свідків.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пояснили суду, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 починаючи з 2005 року дійсно проживали однією сім'єю і вели спільне господарство. ОСОБА_1 працювала поваром і фактично матеріально забезпечувала сім'ю. ОСОБА_3 постійної роботи не мав, періодично підробляв. Спочатку вони жили з матір'ю ОСОБА_3 в її квартирі, а після її смерті ОСОБА_3 квартиру матері продав, і вони купили дві кімнати у будинку № 37/8 по вул. 2-ї П'ятирічки (на теперішній час вул. Біблика). Потім одну кімнату вони також продали і жили в іншій кімнаті до самої смерті ОСОБА_3 ОСОБА_1 повністю організовувала поховання ОСОБА_3 і несла усі пов'язані з ним витрати.

Суд не має підстав для сумнівів щодо об'єктивності і правдивості показань цих свідків, оскільки вони жодним чином не заінтересовані в результатах розгляду справи і їх покази цілком співвідносяться з дослідженими судом письмовими доказами та фото- матеріалами, а саме:

- витягом з Єдиного державного реєстру речових прав про державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 01 жовтня 2011 року Четвертою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 3-2753 (а.с. 11);

- копією договору купівлі продажу від 28 листопада 2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_6 (а.с. 10);

- довідкою дільниці № 47 комунального підприємства «Жилкомсервіс» № 4420 від 04 вересня 2015 року, відповідно до якої ОСОБА_1 зареєстрована у спірній квартирі з 26 грудня 2012 року разом з ОСОБА_3 (а.с. 15);

- сімейними фотографіями, на яких зображені разом позивач ОСОБА_1, ОСОБА_3 та його мати ОСОБА_6 (а.с. 21-24).

Проаналізувавши усі вищенаведені докази як кожний окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність юридичного факту, що ОСОБА_1 знаходилася з ОСОБА_3 у фактичних шлюбних відносинах і постійно проживала з ним однією сімєю з 2005 року до смерті ОСОБА_3, яка сталася 13 серпня 2015 року.

Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в

нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Оскільки судовим розглядом встановлено, що після смерті ОСОБА_3 інших спадкоємців, окрім позивача ОСОБА_1, немає, позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняла і наявні усі необхідні умови для одержання нею свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, то суд вважає, що підстави для визнання за позивачем права власності на спірну квартиру в судовому порядку відсутні, і позов в цій частині вимог задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 226, 259 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити юридичний факт, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 14 серпня 2015 року, проживали однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 2005 року до 13 серпня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: