Справа № 2-7524/11/15-ц С
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1872/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Волошин В.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: позивача - ОСОБА_3

представника позивача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва, Головного управління Державної казначейської служби в м.Києві, Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання протиправними рішення і дій, відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду та з урахуванням зміни позовних вимог просила визнати оскаржені дії та бездіяльність лікаря м.Києва ОСОБА_6 Поліклініки № 1 Шевченківського району, що мали місце при виконанні лікарем відносно ОСОБА_3 у період з 29 лютого по 17 березня 2008 року професійних обов»язків лікаря, протиправними і такими, що створили загрозу здоров»ю позивачки та завдали моральну шкоду; - визнати недійсним висновок лікаря ОСОБА_6 Поліклініки № 1 Шевченківського району від 14 березня 2008 року про покращення здоров»я ОСОБА_3, зафіксований в розділі ІV «Результати лікування» медичної картки № 249; - встановити факт порушення порядку видачі та заповнення документу Серії НОМЕР_1 що засвідчував тимчасову непрацездатність ОСОБА_3, оскільки лікарі ОСОБА_6 і ОСОБА_5 Поліклініки 1 Шевченківського району м. Києва несуть за це відповідальність згідно п.8.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої Наказом № 455 від 13 листопада 2001 року Міністерства охорони здоров»я України і зареєстрованої у Міністерстві юстиції 4 грудня 2001 року за № 1005/6196; - визнати протиправними рішення і дії лікарів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 Поліклініки № 1 Шевченківського району м. Києва щодо закриття без огляду пацієнта 14 березня 2008 року листка непрацездатності серії ААЦ № 999794 у зв»язку з порушенням лікарями ОСОБА_6 і ОСОБА_5 вимог п.12.1 Наказу № 7 від 4 січня 2008 року головного лікаря Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва, п.1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом № 445 від 13 листопада 2001 року МОЗ України і зареєстрованої у МЮ України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196; - для компенсації моральної шкоди, завданої позивачці під час лікування у денному стаціонарі поліклінікою № 1 в особі лікаря ОСОБА_6 одноразово стягнути з Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь позивачки 40817 грн. шляхом їх безспірного списання органом державної казначейської служби; - для компенсації моральної шкоди, завданої бездіяльністю Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, одноразово стягнути з Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення, на користь ОСОБА_3 15000 грн.; - визнати протиправною оскаржену бездіяльність виконуючої обов»язки завідуючої денним неврологічним стаціонаром ОСОБА_5 відносно позивачки під час лікування у денному неврологічному стаціонарі Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва з 3 по 14 березня 2008 року, а саме протиправним невиконання ОСОБА_5 положень п.п. 1.1, 2.1, 2.2, 2.4, 2.7, 2.8, 2.20, 2.24, 2.26, 2.38 та ігнорування положень пунктів 3.3, 3.4, 3.7 Посадової інструкції завідуючого денним неврологічним стаціонаром, затвердженої Головним лікарем 27 травня 2005 року і погодженої з профспілковим комітетом, і такою, що створила загрозу здоров»ю ОСОБА_3 та завдала моральну шкоду; - для компенсації моральної шкоди, завданої позивачці під час лікування з 28 лютого по 14 березня 2008 року протиправною поведінкою лікаря ОСОБА_6, як лікаря Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва на користь ОСОБА_3, 40817 грн.; - для компенсації моральної шкоди, завданої протиправною бездіяльністю виконуючої обов»язки завідуючої денним неврологічним стаціонаром ОСОБА_5 з 3 по 14 березня 2008 року, одноразово стягнути з ОСОБА_5, як виконуючої обов»язки завідуючої денним неврологічним стаціонаром Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва на користь ОСОБА_3 40817 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 14 вересня 2015 року замінено відповідача Поліклініку № 1 Шевченківського району м.Києва на його правонаступника Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Шевченківського району м.Києва.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2016 року провадження по справі було закрито в частині позовних вимог до ОСОБА_6 на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2016 року позов ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва, Головного управління Державної казначейської служби в м.Києві, Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_5 про визнання протиправними рішення і дій, відшкодування моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивачка ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення районного суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема, зазначає про те, що судом не були досліджені докази, які містяться в справі, висновки суду не відповідають обставинам справи.

В судові засідання, призначені на 19 січня 2017 року, 8 лютого 2017 року, 1 березня 2017 року, представники Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва, Головного управління Державної казначейської служби в м.Києві, Департаменту охорони здоров»я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_5 не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень ( т.4 а.с. т.5 а.с.9-13, 20-22), причини своєї неявки суду не повідомили, у зв»язку з чим колегія вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 27 лютого 2008 року ОСОБА_3 була направлена лікарем-невропатологом поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва на лікування в денний неврологічний стаціонар.

28 лютого 2008 року ОСОБА_3 була оглянута завідуючою денним стаціонаром лікарем ОСОБА_6, її було зараховано на лікування до відділення денного неврологічного стаціонару та призначено лікування і обстеження, про що були зроблені записи як в лікувальній картці позивачки, так і у відповідних журналах.

28 лютого 2008 року позивачці було відкрито листок непрацездатності, виставлено діагноз за класифікацією МКХ, а саме ВСД, а також зазначено про те , що у позивачки є астено-невротичний синдром.

Сторони не заперечували, що позивачці були призначені внутрішньо м»язові ін'єкції медичних препаратів, а також 10 сеансів масажу коміркової зони тулуба. Позивачка пояснила суду, що не повідомляла лікарів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, з етичних міркувань про її звернення до інших лікарів - невропатологів, і призначені ними курси лікувань.

Крім того, судом установлено, що позивачка відмовилась від отримання ін'єкційного лікування в денному неврологічному стаціонарі, обґрунтовуючи це тим, що вона важко переносить ін'єкції, а тому їх може роботи її мати, яка має спеціальну медичну освіту.

Протягом часу перебування в денному неврологічному стаціонарі з 28 лютого по 14 березня 2008 року позивачкою були зроблені призначені обстеження (аналіз крові, аналіз сечі, аналіз крові на цукор, ЕКГ, 9 масажних процедур).

6 березня 2008 року позивачка отримала консультацію лор-спеціаліста, їй було проведено рентгенологічне дослідження придаткових пазух носа, проте в той же день для отримання призначень для лікування позивачка не з»явилася до вказаного лікаря.

З 3 березня 2008 року лікар ОСОБА_6 перебувала на курсах підвищення кваліфікації, у зв»язку з чим було змінено часи роботи лікаря в стаціонарі, про що були проінформовані пацієнти денного неврологічного стаціонару.

14 березня 2008 року листок непрацездатності позивачки був закритий, з відміткою приступити до роботи, де вказано покращення з приводу неврологічної патології.

17 березня 2008 року позивачці було відкрито листок непрацездатності за отоларингологічним захворюванням.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що вимоги позивача є недоведеними, судом не встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 діяли протиправно, і що їх дії створили загрозу для життя позивачки, що цими лікарями позивачу було надано неналежну медичну допомогу, що ці лікарі допустили порушення наказів та інструкції МОЗ України. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що позивачкою не було надано жодних доказів на підтвердження факту заподіяння їй моральних страждань або втрат немайнового характеру, зокрема, не було надано доказів в обґрунтування бездіяльності Департаменту охорони здоров»я, протиправності дій відповідачів ОСОБА_6 та ОСОБА_5, а також позивачем необґрунтовано розміру моральної шкоди.

Проте, повністю з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Статтею 8 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров»я» передбачено, що держава визнає право кожного громадянина України на охорону здоров»я і забезпечує його захист. У разі порушення законних прав і інтересів громадян у галузі охорони здоров»я відповідні державні, громадські або інші органи, підприємства, установи та організації, їх посадові особи і громадяни зобов»язання вжити заходів щодо поновлення порушених прав, захисту законних інтересів та відшкодування заподіяної шкоди. Судовий захист права на охорону здоров»я здійснюється у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно із ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов»язків.

Комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва створено за рішенням Київської міської ради від 17 квітня 2013 року № 143/9200 «Про комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району міста Києва» та є правонаступником Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва, Поліклініки № 4 Шевченківського району м.Києва та Дитячої поліклініки № 2 Шевченківського району м.Києва, що підтверджується Статутом Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва, затвердженого розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) ( т.4 а.с.127-138) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ( т.4 а.с.149-151).

Установлено, що ОСОБА_3 у період часу з 28 лютого 2008 року по 14 березня 2008 року перебувала на лікуванні в денному неврологічному стаціонарі поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва (т.1 а.с.53-55,146, 179-185).

В цей же період часу з 28 лютого 2008 року по 17 березня 2008 року ОСОБА_6 працювала завідуючою денним неврологічним стаціонаром поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва, а у період часу з 3 березня 2008 року по 17 квітня 2008 року її обов»язки виконувала лікар ОСОБА_5.( т.1 а.с.110-118).

Лікуючим лікарем ОСОБА_3 в денному неврологічному стаціонарі була лікар ОСОБА_6

Листок непрацездатності, відкритий 28 лютого 2008 року на ім.»я ОСОБА_3, був закритий лікарем ОСОБА_614 березня 2008 року без огляду позивачки, з відміткою стати до роботи 15 березня 2008 року, але фактично був виданий 17 березня 2008 року (т.1 а.с.72).

Згідно з п.1.7 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, що затверджена Наказом Міністерства охорони здоров»я України від 13 листопада 2001 року № 455, та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 4 грудня 2001 року за № 1005/6196, видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем ( фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності.

15 квітня 2008 року ОСОБА_3 звернулась до Головного лікаря Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва зі скаргою на дії лікаря ОСОБА_6, а саме, зазначення останньою в медичній картці про проведення обстеження позивача у ті дні, коли такого не відбувалося, видача лікарем лікарняного листка 17 березня 2008 року, при тому, що закритий лікарняний був 14 березня 2008 року без її огляду ( а.с.41-42 т.1).

З листа головного лікаря поліклініки № 1 від 15 квітня 2008 року вбачається, що звернення ОСОБА_3 з приводу медичного обслуговування в поліклініці № 1 Шевченківського району було розглянуто комісійно. На підставі матеріалів (амбулаторної карти, пояснень медичних працівників та бесіди з позивачем) комісія вважала, що факти викладені в заяві мають підтвердження частково, як в оформленні лікарняного листка, так і в самому процесі лікування в період з 28 лютого 2008 року по 17 березня 2008 року ( т.1 а.с.61).

Визнання головним лікарем поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва фактів викладених у скарзі ОСОБА_3 дає підстави вважати доведеними вимоги позивача щодо неналежного надання ОСОБА_3 медичних послуг та порушення її прав як пацієнта закладу охорони здоров»я.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Оскільки права ОСОБА_3 при проведенні лікування у денному стаціонарі, а також при оформленні лікарняного листка були порушені лікуючим лікарем поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва, остання має право на відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин рішення Шевченківського районного суду м.Києвавід 30 вересня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва про відшкодування моральної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Визначаючи розмір моральної шкоди, колегія враховуючи доведеність позивачем позовних вимог, та виходячи з принципів розумності та справедливості, дійшла висновку, що з Комунального некомерційногопідприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва як правонаступника Поліклініки № 1 Шевченківського району м.Києва, працівником якої позивачці ОСОБА_3 заподіяно моральної шкоди, підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність, а тому підлягають відхиленню.

З урахуванням наведено, керуючись ст.ст. ст.ст. 303, 304, 307-309, 313-317, 218 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 вересня 2016 року - скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Комунального некомерційного підприємства «Центр медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва про відшкодування моральної шкоди і в цій частині ухвалити нове рішення наступного змісту.

Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Центр медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування моральної шкоди - 3000 грн.

Стягнути з до Комунального некомерційного підприємства «Центр медико-санітарної допомоги № 1» Шевченківського району м.Києва на користь держави державне мито в сумі 30 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: