АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2017 року м. Дніпро

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Царєйкін Михайло Михайлович) про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права власності на частину майна,-

в с т а н о в и в :

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ОСОБА_3 з позовом, в якому просила встановити факт її проживання разом з батьком відповідача - ОСОБА_5 однією сім'єю без укладення шлюбу та про визнання за нею право власності на ? частини житлового будинку із господарськими спорудами та ? частини земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2, ? частини гаража та ? частини депозитного вкладу у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вказане майно є їх спільною власністю, оскільки набуте за час спільного проживання та за рахунок спільних коштів.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 14.09.2015р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_2 з ОСОБА_5 з 01.01.2004р. по ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2. В решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на необгрунтованість часткового задоволення її позовних вимог, просила скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про задоволення її позову у повному обсязі. В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність вимогам закону вказаного рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, просив скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні її позовних вимог у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що воно підлягає скасуванню в частині визнання права власності за ОСОБА_2 з ухваленням нового рішення у цій частині про відмову у позові за такими підставами.

Згідно виданого відділом ЗАГС Красногвардійського району Дніпропетровської області свідоцтва 22.08.1979р. розірвано шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.46 т.1).

Рішенням народного суду Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 06.04.1981р. розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, під час якого 07.09.1976р. у них народився син ОСОБА_3 (145-146 т.1). ІНФОРМАЦІЯ_2. РАГС Бабушкінського району м.Дніпропетровська видано свідоцтво про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с.10 т.1).

Згідно нотаріально посвідчених ІНФОРМАЦІЯ_5. договорів купівлі-продажу ОСОБА_5 придбав у приватну власність домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 за загальною ціною 23 597 грн. (а.с.58,59 т.1). Згідно нотаріально посвідченого ІНФОРМАЦІЯ_5. договору купівлі-продажу ОСОБА_5 придбав у приватну власність земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 за 4641грн. (а.с.8 т.2). На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0815 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.62 т.1).

За довідкою голови спілки автомобілістів Бабушкінського району гараж № 4214 в автогаражному кооперативі «Автомобіліст» 19.06.2001р. переоформлено на ОСОБА_5 (а.с.63 т.1). За відомостями КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» право власності на гараж не зареєстровано (а.с.87 т.1).

11.07.2012р. ОСОБА_5 відкрив у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» депозитний вклад №SAMDN5355 на суму 13659грн.55коп. та згідно з довідкою ПАТ КБ «ПриватБанк» від 15 жовтня 2014 року залишок коштів на депозитному рахунку № SAMDN5355 складає 18 693 грн. 49 коп. (а.с. 57 т.1).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9 т.1).

Із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5 звернулись його син ОСОБА_3, сестра ОСОБА_8 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царєйкін М.М. видав на ім'я ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, яка складається з домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2, вкладу в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 18 693 грн 49 коп., автомобіля ВАЗ-2101, НОМЕР_2 та вкладів у Дніпропетровському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» в сумі 3 691 грн 15 коп., 1 443 грн 10 коп., 3 370 грн 90 коп. (а.с.85,201-203 т.1). 28.11.2014р. приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Царєйкін М.М. відмовив ОСОБА_8 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.69 т.1).

Задовольняючи позовні вимоги про визнання права власності на ? частини спірного домоволодіння, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали у фактичних шлюбних відносинах з 1980 року, вели спільне господарство та у 2001 році придбали спірне домоволодіння внаслідок спільної праці та об'єднаних особистих доходів (від продажу власного житла).

Однак вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Відповідно до вимог ст.17 Закону України «Про власність» майно, придбане в результаті спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Майно, придбане в результаті спільної праці громадян, що об'єднались для спільної діяльності, є їх спільною частковою власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Розмір частки кожного з них визначається ступенем його трудової участі.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про визнання за нею права власності на ? частину спірного домоволодіння, ОСОБА_2 зазначала, що за час спільного проживання з ОСОБА_5 вони разом здійснювали накопичення, за які придбавали спірне майно.

Однак належних доказів, які б підтверджували, що куплене ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5. у приватну власність домоволодіння АДРЕСА_2 за загальною ціною 23 597 грн., придбане саме в результаті спільної праці з ОСОБА_2 та з метою створення ними спільної власності матеріали справи не містять, а конкретних обставин придбання домоволодіння саме у спільну власність не встановлено. Загальні посилання ОСОБА_2 на спільні накопичення з ОСОБА_5 також є неконкретними та не підтвердженими. Надана ОСОБА_2 копія її трудової книжки свідчить лише про те, що з 12.01.1999р. вона не працювала (а.с.70 т.1). Сам по собі факт продажу 27.11.1996р. ОСОБА_2 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 за 1880грн. (а.с.47,48 т.1) доказом на підтвердження позовних вимог не є, оскільки підтвердження витрачання отриманої від продажу грошової суми на купівлю спірного домоволодіння, яка відбулось за п'ять років після цього матеріали справи не містять. ОСОБА_2 не була зареєстрована ні у попередньому, належному на праві власності ОСОБА_5 домоволодінні АДРЕСА_3, ні у спірному домоволодінні АДРЕСА_2 (а.с.60,61,92 т.1). Зокрема, з 18.04.1997р. по 24.12.2004р. ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, а з 24.06.2005р. - за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.12т.1).

Між тим, належне ОСОБА_5 на підставі укладеного 13.04.1998р. договору дарування домоволодіння АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 903кв.м., відчужене ним згідно договору 12.04.2001р. за 17300грн. (а.с.128 т.1). Відомості наданих трудової книжки та банківських рахунків свідчить про отримання ним на час придбання спірного домоволодіння не лише пенсії, а й заробітної плати (а.с.71,72 т.1, а.с.111-121 т.2). Тобто, наявні у матеріалах справи письмові докази не свідчать про неможливість придбання ОСОБА_5 спірного домоволодіння саме в особисту власність.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи право власності на домоволодіння АДРЕСА_2 після смерті батька ОСОБА_5 вже повністю перейшло у порядку спадкування до сина ОСОБА_3, якому ІНФОРМАЦІЯ_4. видано відповідне свідоцтво.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про недоведеність позовної вимоги ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на ? частину домоволодіння АДРЕСА_2, у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити. Оскільки висновки суду першої інстанції у вказаній частині не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення у цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у цій частині позову. У зв'язку з цим апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 в іншій частині та для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 про скасування рішення суду першої інстанції в іншій частині підстав не вбачається. Доводи ОСОБА_3 в іншій частині апеляційної скарги зводяться до його незгоди з оцінкою доказів в частині ухвалення рішення про встановлення факту перебування його батька у шлюбних відносинах з ОСОБА_2 Проте відповідно до вимог ст.212 ЦПК України (у редакції на час ухвалення рішення) оцінка доказів відноситься до виключної компетенції суду і переоцінка доказів на вимогу сторони не передбачена. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду фактично зводяться до наведення обставин позовної заяви та не врахування судом для визнання за нею права власності на зазначене у позові майно її тривалого спільного проживання з ОСОБА_5 Проте судом першої інстанції позовні вимоги ОСОБА_2 фактично частково задоволені з врахуванням діючого законодавства з наведенням відповідних мотивів. Оскільки до 01.01.2004р. цивільне законодавство взагалі не передбачало можливості встановлення судом фактичних шлюбних відносин, суд першої інстанції визнав таким факт лише з 01.01.2004р. Однак сам по собі факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без встановлення конкретних обставин придбання майна у спільну власність не є підставою для визнання його таким. Придбання домоволодіння АДРЕСА_2 та відповідної земельної ділянки за цією ж адресою у приватну власність здійснено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5., тобто, до 01.01.2004р. та до часу встановлення судом перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах. При цьому доказів придбання цих об'єктів у спільну власність матеріали справи не містять, а тому за наведених вище обставин підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на ? частину земельної ділянки за адресою домоволодіння АДРЕСА_2 дійсно не вбачалось. Гараж в автогаражному кооперативі «Автомобіліст» переоформлено на ОСОБА_5 19.06.2001р., тобто, до 01.01.2004р. та до часу встановлення судом перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах, а тому підстав для визнання його спільною власністю останніх також не вбачається. Крім того, доказів набуття його ОСОБА_5 саме у власність матеріали справи не містять. Навпаки, за відомостями КП «ДМБТІ» за ОСОБА_5 гараж на праві власності не значиться. Що стосується вимог ОСОБА_2 щодо визнання права власності на банківський вклад, то ні її позовна заява, ні апеляційна скарга не містять конкретних обставин щодо відкриття рахунку та тим більше таких же конкретних обставин щодо належності грошових коштів на ньому саме на праві спільної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_2 У період розгляду справи судом встановлено наявність ОСОБА_5 депозитних вкладів, у тому числі за відкритим у 2012 році рахунком в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», які фактично повністю успадковані з отриманням відповідного свідоцтва про право на спадщину за сином померлого - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4. приватним нотаріусом видано на ім'я останнього свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5, яка складається з домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_2, вкладу в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у сумі 18 693грн.49коп. та вкладів у Дніпропетровському обласному управлінні АТ «Ощадбанк» в сумі 3 691грн.15коп., 1 443грн.10 коп., 3 370грн. 90 коп. Зазначені свідоцтва не оспорені та недійсними у відповідній частині у передбаченому законом порядку не визнані.

Керуючись ст.ст.258,367,374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року скасувати в частині визнання права власності на частину домоволодіння.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину домоволодіння АДРЕСА_2

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду України.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.