АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Одинака О.О., Яремка В.В.

секретар: Окармус О.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Чернівецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування грошових коштів, за апеляційною скаргою Чернівецького міського центру зайнятості на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2016 року Чернівецький міський центр зайнятості звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування грошових коштів.

Посилався на те, що 03 березня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до позивача за сприянням у працевлаштуванні. Під час реєстрації безробітної та в період перебування на обліку в Чернівецькому міського центру зайнятості (далі Чернівецький міський ЦЗ), відповідачка приховала відомості про те, що вона була зайнятою людиною, оскільки з 20 липня 2005 року зареєстрована, як фізична особа - підприємець.

Зазначав, що за період з 10 березня 2011 року по 27 жовтня 2011 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 перераховано допомогу по безробіттю в сумі 10 445,81 грн..

Крім того, 26 жовтня 2011 року Наказом № 566 Чернівецького міського ЦЗ було прийнято рішення про надання дотації за рахунок коштів Фонду

__________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/118/17 Головуючий у 1 інстанції: Літвінова О.Г.

Категорія: 30 Доповідач: Литвинюк І.М.

загальнообовязкового державного соціального страхування на випадок безробіття (далі Фонду) ТОВ «Аф-Транс» на створення додаткового робочого місця для працевлаштування ОСОБА_2.

За період з 28 жовтня 2011 року по 27 жовтня 2012 року Чернівецьким міським ЦЗ було перераховано ТОВ «Аф-Транс» суму дотації у розмірі 23 675,49 грн.

В результаті надходження Акту перевірки фінансово-господарської діяльності Чернівецької обласної служби зайнятості за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2016 року за №15-7 від 05 лютого 2016 року, витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 12 лютого 2016 року за вх. №438/32-13 від 15 лютого 2016 року, а також на підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Чернівецького міського ЦЗ від 18 лютого 2016 року № 110, встановлено, що під час реєстрації та перебування на обліку в Чернівецькому міському ЦЗ, як безробітна, з 03 березня 2011 року по 28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 була зайнятою людиною, оскільки 20 липня 2005 року була зареєстрована, як фізична особа-підприємець.

Загальна сума завданої шкоди Фонду складає 34 121, 30 грн., яку просив стягнути з відповідача на їх користь.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року Чернівецький міський ЦЗ подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що тільки 09 лютого 2016 року Чернівецьким міським центром зайнятості отримано Акт перевірки фінансово-господарської діяльності Чернівецької обласної служби зайнятості. Крім того, судом проігноровано п. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», якою встановлено, що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки перевірка та розслідування достовірності даних центром зайнятості повинна бути здійснена під час реєстрації та протягом періоду перебування особи на обліку як безробітної, а позов предявлено 02 червня 2016 року, позивачем пропущено строк позовної давності.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Судовим розглядом встановлено, що 03 березня 2011 року ОСОБА_2 звернулася до Чернівецького міського центру зайнятості за сприянням у працевлаштуванні, де була зареєстрована як така, що шукає роботу з відкриттям персональної картки № 30300004 (а.с. 23, 24).

На підставі заяви ОСОБА_2, наказом директора Чернівецького міського центру зайнятості від 10 березня 2011 року відповідачці був наданий статус безробітної та призначена допомога по безробіттю у розмірі 70% від середньої заробітної плати терміном з 10 березня 2011 року по 03 березня 2012 року на 360 кал. днів та розпочато виплату допомоги по безробіттю.

За період з 10 березня 2011 року по 27 жовтня 2011 року на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 перераховано допомогу по безробіттю в сумі 10 455,81 грн.(а.с. 25).

Наказом № 566 від 26 жовтня 2011 року було прийнято рішення про надання дотації ТОВ «Аф-Транс» за рахунок коштів Фонду на створення додаткового робочого місця для працевлаштування ОСОБА_2 з дня працевлаштування (а.с. 35).

27 жовтня 2011 року між Чернівецьким ЦЗ та ТОВ «АФ-Транс» був укладений договір №0121 про працевлаштування безробітного з наданням дотації. Предметом даного договору було працевлаштування роботодавцем на постійну роботу за направленням центру зайнятості ОСОБА_2 як безробітну, а центр зайнятості надав дотацію роботодавцю на створення додаткового робочого місця для працевлаштування безробітної у розмірі витрат на заробітну плату прийнятої за направленням служби зайнятості (а.с. 33).

У звязку із працевлаштуванням з 28 жовтня 2011 року ОСОБА_2 на посаду бухгалтера на ТОВ «АФ-Транс», спеціалістами Чернівецького міського центру зайнятості наказами НТП 1028 були прийняті рішення про припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття з реєстрації безробітної з 28 жовтня 2011 року (а.с. 36).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 28 жовтня 2011 року по 27 жовтня 2012 року Чернівецьким міським ЦЗ було перераховано ТОВ «Аф-Транс» суму дотації у розмірі 23 675,49 грн. (а.с. 50, 66).

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 60/62 від 13 лютого 2009 року затверджено Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним.

Згідно з Актом перевірки фінансово-господарської діяльності Чернівецької обласної служби зайнятості за період з 01 січня 2013 року по 01 січня 2016 року за №15-7 від 05 лютого 2016 року, встановлено факт подання ОСОБА_2 недостовірних даних, що мали місце під час одержання нею допомоги по безробіттю, а саме, під час отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 була зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності (а.с. 11-22).

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № від 12 лютого 2016 року за вх. №438/32-13 від 15 лютого 2016 року, ОСОБА_2 з 20 липня 2005 року по 17 липня 2014 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець (а.с. 31-32).

На підставі Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Чернівецького міського центру зайнятості № 110 від 18 лютого 2016 року, Чернівецьким міським ЦЗ 18 лютого 2016 року видано Наказ № 84 про повернення коштів в розмірі 10 445,81 грн. (а.с. 28), а 31 березня 2016 року - Наказ № 138 про відшкодування необґрунтованих видатків Чернівецького міського ЦЗ для надання дотацій та вжиття необхідних заходів щодо повернення коштів ОСОБА_2 у сумі 23 675,49 грн. (а.с. 29).

З метою досудового вирішення спору Чернівецький міський центр зайнятості 19 лютого 2016 року та 31 березня 2016 року надіслав ОСОБА_2 повідомлення про повернення суми виплаченого матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Підпунктом «б» пункту третього статті 1 Закону України «Про зайнятість населення» від 01 березня 1991 року № 803-ХІІ (далі - Закон України від 01.03.1991 року №803-XII), в чинній редакції на момент виникнення правовідносин, визначено, що в Україні до зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців, осіб, зайнятих індивідуальною трудовою діяльністю, творчою діяльністю, члени кооперативів, фермери та члени їх сімей, що беруть участь у виробництві, а також члени особистих селянських господарств, діяльність яких здійснюється відповідно до Закону України «Про особисте селянське господарство».

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України від 01.03.1991 року № 803-XII безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи.

Частиною 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (далі Закону) закріплено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг, а відповідно до пункту 3 цієї статті Закону сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Відповідно до п. 6.2. Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (далі - Порядок), допомога по безробіттю призначається на підставі особистої заяви безробітного, довідки (довідок) про середню заробітну плату (дохід) за останнім місцем (декількома місцями) роботи чи служби, трудової книжки, військового квитка, копії цивільно-правового договору, за пред'явленням, у разі наявності, свідоцтва про загальнообов'язкове державне соціальне страхування та паспорта або іншого документа, що посвідчує особу.

Крім того, відповідно до п. 6.14 Порядку, якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 подала недостовірні дані щодо своєї особи, зазначивши в заяві від 10 березня 2011 року, що на даний час вона не зареєстрована як субєкт підприємницької діяльності.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» від 15 травня 2003 року для проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням фізична особа-підприємець або уповноважена нею особа подає (надсилає) державному реєстратору реєстраційну картку на проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем за її рішенням. Дата внесення до Єдиного державного реєстру про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем є датою державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що особа, зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08.07.2014 р. № 21-79а14.

Отже, на момент подання заяви про надання статусу безробітної та протягом усього часу отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 була зареєстрована як фізична особа-підприємець, і не припинала її відповідно до встановленого законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Чернівецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2012 року за позовом державної податкової інспекції у м. Чернівці припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, а згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 17 липня 2014 року внесено до Єдиного державного реєстру відповідний запис про проведення державної реєстрації припинення її підприємницької діяльності(а.с. 31-32, 51-52).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем при зверненні до центру зайнятості подано недостовірні дані, обов'язок про надання яких покладено саме на особу, яка звертається до центру зайнятості для встановлення статусу безробітної та виплати відповідної матеріальної допомоги.

Надання соціальних послуг є у причинному зв'язку із наданням статусу безробітного, на що відповідач на день надання такого статусу права не мала.

Проте, відповідачем був проігнорований свій обов'язок надання відповідної інформації, що в свою чергу спричинило незаконне отримання коштів у вигляді допомоги по безробіттю у розмірі 10 445,81 грн., та у вигляді соціальної послуги з надання дотації на створення робочого місця у розмірі 23 675,49 грн., що у сумі становить 34 121,30 грн.

Твердження відповідача ОСОБА_2 про те, що в період перебування на обліку в центрі зайнятості вона підприємницькою діяльністю не займалася, доходів не отримувала, правового значення не мають, оскільки чинне законодавство України, зокрема Закон України "Про зайнятість населення", не ставить факт заняття підприємницькою діяльністю у залежність від отримання прибутку від такої діяльності. Як встановлено судом, на той момент відомостей до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця внесено не було.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов помилкового висновку про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Під час судового розгляду справи зясовано, що позивачем встановлено факт подання недостовірних даних відповідачем з моменту оформлення Акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення Чернівецького міського ЦЗ від 18 лютого 2016 року № 110, проведено перевірку та подано позовну заяву до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що перебіг позовної давності за заявленими позовними вимогами починається саме з 18 лютого 2016 року та триває наступні три роки, у зв'язку з чим в даному випадку строк позовної давності позивачем не пропущено.

Посилання в рішенні суду на те, що перевірка та розслідування достовірності даних центром зайнятості повинна бути здійснена під час реєстрації та протягом періоду перебування особи на обліку як безробітної, є безпідставними, оскільки згідно з ч.3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Крім того, згідно зі ст. 268 ЦК України, крім встановлених цим Кодексом вимог, на які не поширюється позовна давність, Законом можуть бути встановлені також інші вимоги, на які не поширюється позовна давність.

Відповідно до ч. 4 ст. 38 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України «Про зайнятість населення», адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується ( частина четверта статті 38 в редакції Закону, що діє з 21.04.2011 року). Отже, до даних правовідносин строк позовної давності не застосовується.

За наведених обставин, оскільки ОСОБА_2 не мала права на отримання допомоги по безробіттю на час подачі заяви про надання статусу безробітної, апеляційний суд вважає вимоги Чернівецького міського ЦЗ, як органу Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, є обгрунтованими і такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, апеляційну скаргу Чернівецького міського ЦЗ слід задовольнити, рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачанезаконно отриману за період з 10 березня 2011 року по 27 жовтня 2011 року допомогу по безробіттю в сумі 10 455,81 грн. та видатків Чернівецького міського ЦЗ ТОВ «Аф-Транс» за період з 28 жовтня 2011 року по 27 жовтня 2012 рокуна надання дотації на створення додаткового робочого місця в сумі 23 675,49 грн..

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції , не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням вказаних вимог закону, з відповідача на користь позивача присуджуються понесені судові витрати, а саме, сплачений ним судовий збір при подачі позову до суду в сумі 1378 грн. та 1515,80 грн. за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Чернівецького міського центру зайнятості задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30 листопада 2016 року скасувати.

Позов Чернівецького міського центру зайнятості до ОСОБА_2 про відшкодування грошових коштів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Чернівецького міського центру зайнятості виплачену допомогу по безробіттю у розмірі 10 445 грн. 81 коп. та 23 675 грн. 49 коп. вартості наданих соціальних послуг, а всього 34 121 грн. 30 коп., на рахунок 0051 в ГУДКСУ у Чернівецькій області, МФО 856135, .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Чернівецького міського центру зайнятості 3045 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: