Справа № 302/113/17
№ 2/302/91/17
Номер рядка звіту 33
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повне)

07.03.2017 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді КривкаВ. П

секретар Гажук Н.В.,

з участю: позивача - представник Міжгірського об'єднаного УПФ України Закарпатської області ОСОБА_1,

співвідповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом Міжгірського ОУ ПФ України Закарпатської області до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення 14584 грн. 01 коп.,-

В С Т А Н О В И В:

07.02.2017 року представник Міжгірського об'єднаного УПФ України Закарпатської області звернувся до суду з цивільним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, яку вмотивовано так. 20.12.2016 р. Міжгірським районним судом винесено ухвалу по кримінальній справі № 302/1115/16-к, якою звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.358 та ч.1 ст.190 КК України, внаслідок закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Ухвала суду набрала законної сили. Згідно цієї ухвали та матеріалів кримінального провадження гр.ОСОБА_2 з метою незаконного отримання пільгової пенсії у користь свого чоловіка ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, 09.10.2006 р. умисно використала завідомо підроблені документи, а саме подала до Міжгірського об'єднаного управління ПФУ трудову книжку чоловіка серії ЗТ-І № 2320698 із завідомо підробленими записами про трудовий стаж за період з 15.07.1968 р. по 30.10.1969 р. та з 03.01.1972 р. по 31.12.1992 р. на "СпСУ - 2 треста Грузспецстрой" Республіки Абхазія. Також нею подано довідку № 184 від 31.12.1992 р. про стаж роботи та довідку про заробітну плату за 1973-1977 р.р. без номера від 31.12.1992 р.. У призначенні пенсії управлінням ПФУ було відмовлено. Однак, згідно рішення Міжгірського районного суду від 03.04.2007 р. в справі № 2-а-4/2007 визнано право на пенсію по віку на пільгових умовах гр.ОСОБА_3 і це рішення суду набрало законної сили згідно ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду 23.08.2007 р.. ОСОБА_3 на підставі постанови Міжгірського районного суду від 03.04.2007 року призначено пенсію з 09.03.2006 р. та розпочато її виплату, яку була припинена 01.08.2008 р. у зв'язку з скасуванням рішень судів першої та апеляційної інстанції Вищим адміністративним судом України. Сума виплаченої пенсії становила 15236,81 грн. Позивач вважає, що ОСОБА_2 умисно ввела УПФ України та судові органи в оману для незаконного отримання сум пенсійних виплат. На підставі вимог ст. 50 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" та ч.1 ст. 1166 ЦК України, ст.61 КПК України представник позивача просить стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 завдану злочином суму матеріальної шкоди. 15.02.2017 року представник позивача подав суду заяву про зменшення суми позову відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином, згідно якої зменшив суму позовних вимог з 15236,81 грн. на суму 14584,01 грн..

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав просить такі задовольнити.

Співвідповідачі позов заперечили та пояснили наступне. ОСОБА_3 в період з 09.03.2006 р. по 01.08.2007 року отримував пенсію на підставі відомостей про трудовий стаж занесених до трудової книжки , яка в подальшому визнана підробленою. Однак, вони не мають жодних доходів, їх сім'я перебуває у важкому матеріальному становищі, а тому просять відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки не мають коштів для повернення Міжгірському об'єднаному управлінні ПФУ Закарпатської області. Співвідповідачі також заявили, що з часу припинення виплати пенсії ОСОБА_3 на підставі рішень судів минуло більше 10 років.

Суд, вислухавши доводи представників сторін, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

З матеріалів кримінального провадження № 0000139, яке додане до матеріалів кримінальної справи № 302/1115/16-к , вбачається, що 09.03.2006 р. ОСОБА_2 в інтересах свого чоловіка ОСОБА_3, звернулась до УПФ України в Міжгірському районі з заявою по призначенню пенсії по віку на пільгових умовах, разом з заявою про призначення пенсії останньою було надано дублікат трудової книжки виданої ОСОБА_3 та підтверджуючі документи. У призначенні пенсії управлінням ПФУ ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки з відтиску печатки в трудовій книжці в документах про стаж роботи та заробітну плату, значилося "Грузинська ССР", тоді як на момент внесення записів в трудову книжку та на момент видачі довідок існувала вже Республіка Грузія. Таку відмову відповідачами було оскаржено в судовому порядку. Постановою Міжгірського районного суду від 03.04.2007 р. № 2-а-4/2007 визнано право на пенсію по віку на пільгових умовах за гр. ОСОБА_3. Дана постанова суду набрала законної сили 23.08.2007 року, на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду. На виконання рішення суду відповідачу ОСОБА_3 призначено пенсію з 09.03.2006 р. та розпочато її виплату. 17.08.2008 року Вищим адміністративним судом України постанову Міжгірського районного суду від 03.04.2007 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 23.08.2007 року скасовано , а справу направлено на новий розгляд. На підставі ухвали ВАСУ від 17.08.2008 р. було припинено виплату пенсії відповідачу ОСОБА_3.

02.04.2009 р. постановою Воловецького районного суду позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. 21.12.2009 р. ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду скасовано постанову Воловецького районного суду від 02.04.2009 р. Дана ухвала в порядку перегляду ВАС України залишена в силі (ухвала суду від 06.03.2013 р.). Апеляційним судом та касаційним судом було констатовано, що фізично неможлива праця на підприємствах України та одночасно Республіки Грузія. А тому, такі документи викликають сумнів у їх достовірності та не можуть бути взяті до уваги для розрахунку пенсії. По даному факту було розпочато досудове розслідування стосовно ОСОБА_2 .

24.03.2016 року УПФ України у Міжгірському районі звернулося до суду із заявою про поворот виконання постанови Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03.04.2007 року.

Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 року заяву позивача про поворот виконання постанови суду залишено без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду встановленого ст. 256 ч.3 КАС України. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 року апеляційну скаргу Міжгірського ОУ ПФУ залишено без задоволення, а ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 р. без змін. 03.08.2016 року згідно ухвали ВАС України відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міжгірського ОУ ПФУ Закарпатської області на ухвалу Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.03.2016 р. та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 р.. На даний час справа за заявою Міжгірського ОУ ПФУ в Закарпатській області про поворот виконання постанови суду перебуває на розгляді у ВАС України.

20.12.2016 року згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.12.2016 р. в кримінальній справі № 302/1115/16-к звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 358 ч.3 КК України (ред. закону 2001 р.) і ч.1 ст.190 КК України, внаслідок закінчення строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності. Ухвала суду в кримінальній справі набрала законної сили 28.12.2016 р. Судовим рішенням в кримінальній справі встановлено, що ОСОБА_2 з метою незаконного отримання пільгової пенсії в користь третіх осіб, а саме свого чоловіка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 09 березня 2006 року умисно, використала завідомо підроблені документи, а саме подала в УПФ України в Міжгірському районі Закарпатської області трудову книжку свого чоловіка серії ЗТ-І № 2320698 із завідомо підробленими записами про трудовий стаж в період з 15.07.1968 р. по 30.10.1969 р.; з 03.01.1972 р. по 31.12.1992 р. та довідки: "про підтвердження пільгового характеру роботи" та "про середню заробітну плату" за період з 1973 року по 1977 рік СпСУ - 2 треста Грузспецстрой Грузинської ССР (Абхазія) , де ОСОБА_3 нібито працював на посаді лісоруба, хоча останній там ніколи не працював, а у вказаний період часу працював в Цаленджихському ліспромгоспі Грузинської ССР (Грузія) про що ОСОБА_2 достовірно знала, в результаті чого її чоловіку ОСОБА_3 Пенсійним фондом було нараховано та виплачено пільгову пенсію в загальній сумі 15263,81 грн.. Під час розгляду кримінального провадження співвідповідачка ОСОБА_2 вказані обставини в ухвалі суду визнала повністю. Цивільний позов в кримінальному провадженні Міжгірським ОУ ПФ України не заявлявся.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, який розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце події та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 1166 ч.1 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред'явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. На підставі ч.7 цієї ж статті особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства.

В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 р. "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" (із змінами) вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було внаслідок джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Неправомірність дій співвідповідачки ОСОБА_2 встановлена ухвалою суду в кримінальній справі, яка набрала законної сили, тому підстав для застосування ст. 1215 ЦК України в справі не має. Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_2 в справі 302/1115/16-к було закрите з нереабілітуючих підстав. Вигоду від неправомірних дій ОСОБА_2, яка діяла за дорученням ОСОБА_3, отримав саме останній. Тому за цих підстав, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які є подружжям, мають відшкодовувати заподіяну шкоду Міжгірському ОУ ПФУ Закарпатської області солідарно, відповідно до вимог ст. 1190 ЦК України.

Сума відшкодування 14584,01 грн., яка підлягає стягненню з співвідповідачів у користь позивача, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не оспорена. За наведених вище підстав уточнені позовні вимоги Міжгірського ОУ ПФ України в Закарпатській області підлягають до задоволення в повному обсязі.

Суд, вважає, що строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, позивачем не пропущений з огляду на таке. Відповідно до ст . 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з моменту , коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав. Статтею 61 КПК України передбачено, що цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним злочином чи іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнову або/та моральну шкоду, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням заподіяно майнову шкоду, і яка в порядку, встановленому цим Кодексом , заявила цивільний позов. Права та обов'язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду. Згідно ст.128 ч.7 КПК України особа, яка не пред'являє цивільного позову у кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Кримінальне провадження стосовно співвідповідачки ОСОБА_2 було закрито, на підставі ст.49 КК України, 20.12.2016 року. Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження видно, що кримінальна справа по факту підроблення документів поданих в орган Пенсійного фонду (позивачу) від імені ОСОБА_3, була порушена 09.01.2007 р.. Під час її розслідування здобувались відомості за процедурами, передбаченими міжнародними-правовими угодами, учасниками яких є Україна.

Отже, за таких підстав право на звернення до суду з цивільним позовом у представника Міжгірського ОУ ПФ України виникло після 20.12.2016 року, оскільки до цього часу позивач не мав права на відшкодування заподіяної шкоди, бо така вважалася до винесення процесуального рішення в кримінальній справі, як безпідставно набуте майно, що не підлягало поверненню (ст. 1215 ЦК України).

У розглядуваній цивільній справі співвідповідач ОСОБА_3 визнав, що його дружина ОСОБА_2 діяла в його інтересах і з його відома щодо надання недостовірних документів в орган Пенсійного Фонду. Ці дії співвідповідач пояснив тим, що більше десяти років тому в будинку, де вони мешкали сталася пожежа під час якої згоріли деякі особисті документи (як він помилково вважав і його особиста трудова книжка із записами про роботу в Республіці Абхазії і Грузії). Тому він виготовив дублікат цієї трудової книжки, записи в якій визнано недостовірними судом. Натомість у 2015 році він випадково знайшов оригінал трудової книжки і подав цей документ позивачу.

Суд , вважає, що виконання рішення суду про стягнення заподіяної шкоди слід розстрочити з таких підстав. Співвідповідачі суду повідомили, що перебувають у важкому матеріальному становищі, є непрацюючими, доходів не мають, тому суд вважає,що у справі є підстави для застосування ст. 217 ЦПК України, а саме розстрочити виконання рішення суду рівними частинами на 12 місяців, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили із стягненням щомісяця по 1215,33 грн., у звязку з важким матеріальним становищем сімї співвідповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст.88 ч.2 ЦПК України з відповідачів у користь держави слід стягнути солідарно судовий збір у сумі 1600 грн., за ставкою встановленою ст. 4 ч.2 п.1 пп.1) ЗУ "Про судовий збір.

Керуючись ст.ст.212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно 14584 грн.01 коп. ( чотирнадцять тисяч п'ятсот вісімдесят чотири грн. 01 коп.) в користь Міжгірського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Закарпатської області.

Виконання рішення розстрочити протягом 12 (дванадцяти) місяців рівними частинами по 1215 грн.33 коп. щомісячно до повного погашення стягнутої суми.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно в користь держави судовий збір у сумі 1600 грн. (одна тис. шістсот грн.).

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4