АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2016 у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2014 в м. Києві по пр. 40-річчя Жовтня - пров. Ужгородський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, в результаті обидва транспортні засоби зазнали пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2015 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Власником автомобіля «Рено». д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_1. Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПАТ «СК «Україна». Відповідно до висновку від 24.02.2015 № 066/15, складеного експертом - автотоварознавцем ОСОБА_4 вартість матеріального збитку складає 34721,14 грн. Проте ОСОБА_1 відшкодування шкоди не здійснив. У зв'язку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з відповідним позовом й уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_1 34721,14 грн. матеріальної шкоди, та пеню в розмірі 17136,08 грн. з ПрАТ «СК «Україна», а також судовий збір.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.02.2017 позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 34721 (тридцять чотири тисячі сімсот двадцять одна ) грн. 14 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 347 грн. 21 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» пеню в розмірі 17136 (сімнадцять тисяч сто тридцять шість) грн. 08 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 171,36 грн.

Справа № 753/16174/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/3167/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Лужецька О.Р.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди в сумі 34721, 14 грн. та витрат по сплаті судового збору, його представником подано апеляційну скаргу, так як вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку із неповним з'ясуванням всіх обставин справи. Так, представник відповідача вказує на те, що суд першої інстанції не з'ясував належним чином чи є ОСОБА_1 належним відповідачем у справі, оскільки постановою Голосіївського районного суду м. Києва винним в скоєні ДТП визнано ОСОБА_3, який на законних правових підставах володів і управляв транспортним засобом в момент скоєння ДТП, а відповідно і в момент спричинення позивачу майнової шкоди. Також вказує на те, що судом першої інстанції порушено вимоги цивільно-процесуального законодавства щодо рівності сторін, оскільки позивачем в судовому засідання 13.12.2016 було уточнено позовні вимоги, а відповідач та його представник 13.12.2016 були відсутні з поважних причин, а тому не змогли ознайомитися із зміненими позовними вимогами.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди та витрат по сплаті судового збору та ухвалити в цій частині нове, яким в задоволенні вказаних вимог відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_8 підтримала апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просила про задоволення заявлених ними вимог.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Відповідач ПрАТ «СК «Україна» свого представника в судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, причину неявки суду не повідомили. Тому, керуючись положеннями ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з позовом до власника транспортного засобу, позивач використав своє абсолютне право щодо пред'явлення майнової вимоги саме до нього. Розмір матеріального збитку визначений на підставі з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 066/15 від 24.02.2015. Будь-яких доказів які б викликали сумнів у повноті, ясності, правильності звіту оцінювача, чи доказів пов'язаних з його недостатньою професійною кваліфікацією, сторонами надано не було.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом встановлено, що 19.12.2014 в м. Києві по пр. 40-річчя Жовтня - пров. Ужгородський сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», д.н.з. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_6, внаслідок чого відбулось зіткнення, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів

Вказані обставини встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 30.01.2015, якою також ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП / а.с.6/.

Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Позивач є власником автомобіля «Мерседес», д.н.з. НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 /а.с.24/.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником автомобіля «Рено». д.н.з. НОМЕР_8 є ОСОБА_1 /а.с.22-23/.

Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як вже вказано вище, відповідач ОСОБА_1 є власником транспортного засобу автомобіля «Рено». д.н.з. НОМЕР_8, з вини водія якого завдано шкоди майну позивача. Даних про праві підстави керування транспортним засобом винною у ДТП особою - ОСОБА_3 матеріали справи не місять, проте відсутні також і дані про незаконне заволодіння автомобілем «Рено». д.н.з. НОМЕР_1. За наведених обставин відсутні підстави для звільнення власника від відповідальності за шкоду заподіяну внаслідок використання джерела підвищеної небезпеки. До того ж власник не позбавлений права пред'явлення вимоги до винної особі після здійснення відшкодування потерпілій особі. А отже доводи апеляційної скарги щодо стягнення суми матеріального збитку з неналежного відповідача у справі відхиляються апеляційним судом.

Згідно поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС № 3993201, відповідальність ОСОБА_1 застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Україна» /а.с.25/.

Верховний Суд України у Постанові від 16.10.2016 (справа № 6-954цс16), а також у Постанові від 20.01.2016 (справа № 6-2808цс15) дав наступні роз'яснення.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною.

При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його.

Таким чином, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про те, що позивач використав своє абсолютне право щодо пред'явлення майнової вимоги саме до власника транспортного засобу законним та обґрунтованим.

Рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог пред'явлених до ПрАТ «СК «Україна» сторонами у справі не оскаржується. Тому, виходячи з положень ст.ст. 10, 303 ЦПК України не підлягає перегляду апеляційним судом, так як виходить за межі доводів апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо порушення судом вимог процесуального законодавства апеляційним судом встановлено, що в судовому засіданні 03.11.2016 представником відповідача ОСОБА_1 були надані пояснення щодо пред'явлених позовних вимог, після оголошення перерви в судовому засіданні представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив /а.с.47-49,57-58/.

Також, з матеріалів справи вбачається, що після оголошення перерви в судовому засіданні 13.12.2016 стороною позивача була подана заява про уточнення позовних вимог. При цьому слід погодитись з твердження відповідача про не ознайомлення сторони відповідача з цими уточненнями, у зв'язку з їх відсутністю. Проте, слід звернути увагу, що уточнення позовних вимог стосувались виключення солідарної відповідальності відповідачів, при цьому сума заявлених позовних вимог була зменшена. Враховуючи, що стороною відповідача були надані пояснення по справі, його право на рівність учасників розгляду не може вважатися порушеним.

В порядку ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. А в силу ч.2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку з додержанням вимог матеріального і процесуального права, то підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається. За наведених обставин апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13.12.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:

Судді:

.