Справа № 433/2508/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2016 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Луганській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із дійсним позовом в обґрунтування якого зазначила, що 22.04.2013 року померла її мати ОСОБА_2, після смерті якої відкрилась спадщина на належну їй на праві власності ? частку квартири АДРЕСА_1 у Жовтневому районі м.Луганська. Вона, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, у шестимісячний строк подала заяву до Третьої луганської нотаріальної контори про прийняття спадщини, де була заведена спадкова справа. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може у звязку з тим, що внаслідок проведення антитерористичної операції на території м.Луганськ заведені спадкові справи та архіви Третьої луганської державної нотаріальної контори залишились на непідконтрольній українській владі території. При зверненні до Головного територіального управління юстиції у Луганській області з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на підконтрольній українській владі території їй було повідомлено, що державні нотаріальні контори м.Луганська були переміщені, однак працівники відмовились від переміщення з установою в іншу місцевість, у звязку з чим на даний час завідувач Першої сєверодонецької державної нотаріальної контори виконує обовязки завідувача Третьої луганської державної нотаріальної контори. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину у Першій сєверодонецькій державній нотаріальній конторі вона не може, оскільки продовження вже заведеної спадкової справи на території, підконтрольній українській владі, є неможливим. Вказане позбавляє її можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, у звязку з чим позивач просить визнати за нею право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявились. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги вона підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Від третьої особи Головного територіального управління юстиції в Луганській області надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника.

Причина неявки відповідача суду невідома. Про дату та час судового засідання Луганська міська рада повідомлялась належним чином, шляхом розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-сайті Троїцького районного суду Луганської області (на 28.11.2016 року, на 05.12.2016 року, на 20.12.2016 р., на 28.12.2016 року)

Статтею 10 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, подані відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 30.11.1995 року, а також довідки-характеристики на обєкт нерухомого майна з матеріалів інвентаризаційної справи №49872/110 від 15.05.2014 року, житлова квартира №110 у будинку №21 за адресою: квартал Восточний, м.Луганськ належить у рівних частках ОСОБА_3 та ОСОБА_2, по ? частці кожній. Арешти по квартирі згідно матеріалів інвентаризаційної справи відсутні (а.с.11, 13).

Крім того згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна , Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №74868338 від 05.12.2016 року зазначена квартира №110 у будинку №21 на кварталі Восточний у м.Луганську не перебуває під забороною відчуження (а.с.33-34).

Як вбачається з копій свідоцтв про одруження від 24.07.1999 року та про народження від 03.10.1962 року, ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_1 (а.с.5-6).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії І-ЕД №372612 від 24.04.2013 року, яке видане Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, ОСОБА_2 померла 22.04.2013 року, про що зроблено актовий запис №676 (а.с.3).

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 була заведена Третьою луганською державною нотаріальною конторою 06.06.2013 року за №54574686, згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №44764011 від 13.08.2016 року (а.с.4).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

В силу статті 1261 ЦК України ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Відповідно до ст..67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Як вбачається зі змісту ст.. 66 вищезазначеного закону на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть спадкодавець ОСОБА_2 померла у м.Луганськ, а тому спадщина після її смерті відкрилася в місті Луганську, який згідно із Розпорядженням КМ України від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» входить до складу територій, що тимчасово непідконтрольні України і де проводиться антитерористична операція.

З відповіді Головного територіального управління юстиції в Луганській області від 15.09.2016 року №18987/18/4, вбачається, що обовязки завідувача Третьої луганської державної нотаріальної контори виконує завідувач Першої сєверодонецької державної нотаріальної контори, однак отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, спадкова справа щодо майна якої була заведена у 2013 році Третьою луганською державною нотаріальною конторою у м.Луганську, не є можливим, так як юридична адреса Третьої луганської державної нотаріальної контори змінилась, а документи нотаріального діловодства та архіву фактично залишились у м.Луганську, який знаходиться на тимчасово окупованій території, тому продовжити оформлення зазначеної спадкової справи на території, підконтрольній Україні, не є можливим (а.с.16-17).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину житлової квартири №110 у будинку №21 за адресою: квартал Восточний у м.Луганську в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 22.04.2013 року, підлягають задоволенню, оскільки використати позивачем реалізацію її права на спадкове майно через такий механізм, як отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від неї причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд, у відповідності до ст. 16 ЦК України.

Вирішуючи питання про стягнення судового збору суд виходить з наступного.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 551,20 грн підлягає стягненню з Луганської міської ради на користь держави.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1223, 1268, 1270, 1274 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11, 57, 60, 61, 88, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Луганської міської ради, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Луганській області про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на ? частку житлової квартири №110, яка знаходиться за адресою: будинок 21, квартал Восточний, м.Луганськ, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої 22 квітня 2013 року.

Стягнути з Луганської міської ради судовий збір на користь держави у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 03 січня 2017 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

03.01.17

28.11.16