Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/227/17 Головуючий у суді І-ї інстанції Берднікова Г. В.
Доповідач Франко В. А.
УХВАЛА

Іменем України

28.02.2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Головуючої судді : Франко В.А.

Суддів: Суровицької Л.В., Черненко В.В.

За участі секретаря Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2016 року, у справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат пов'язаних з утриманням,-

в с т а н о в и л а :

У березні 2016року Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі Університет) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення витрат пов'язаних з утриманням у сумі 30 887,73 гривень.

В обґрунтування позову Університет зазначав, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) від 10.08.2012 р. № 319 о/с ОСОБА_2 прийнято на службу в органи внутрішніх справ та зараховано курсантом ХНУВС з 13.08.2012р, присвоєно звання «рядовий міліції». З 13.08.2012р. по 04.03.2016р. відповідач проходив службу в органах внутрішніх справ України та в Національній поліції України.

Наказом від 20.06.2015р. № 84 о/с, ОСОБА_2 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до МВС України у Кіровоградській області для подальшого проходження служби.

07.11.2015р. відповідно до ЗУ «Про національну поліцію», відповідача переведено до Національної поліції та присвоєно спеціальне звання «лейтенант міліції».

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 04.03.2016року №57 о/с та відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 77 ЗУ «Про національну поліцію», відповідача звільнено за власним бажанням, однак зобов'язання по Договору «Про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» від 01.09.2012р., у разі звільнення особи з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановлення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі, відповідачем виконано не було.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2016 року позовні вимоги Університету задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 витрати пов'язані з його утриманням у навчальному закладі в сумі 30887 грн. 73 коп. та судовий збір у сумі 1378 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, у задоволенні позовних вимог до нього відмовити, провадження у справі закрити. Вказує , що судом, при поставленні рішення було порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, зокрема, що підписував вищезазначений Договір будучі неповнолітнім, а тому не усвідомлював, що утримання його під час навчання буде проходити на платних умовах. Вважає, що позовна заява подана без доказів та законних підстав, які б підтверджували факт наявності в нього заборгованості перед позивачем.

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 доводи які значені в апеляційній скарзі підтримали , просили її задовольнити скасувавши рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційної інстанції представник Харківського національного університету внутрішніх справ не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності посилаючись на постанову КМУ від 01.03.2014 р. №65 «Про економію державних коштів та недопущення витрат бюджету». Просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання,обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно п.1ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін (ст.308).

З матеріалів справи вбачається, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ №319 о/с від 10 серпня 2012 року ОСОБА_2, було прийнято на службу в органи внутрішніх справ , зараховано курсантом ХНУВС з 13 серпня 2012 року та присвоєно спеціальне звання - рядовий міліції (а.с. 4).

Відповідно до договору від 01 вересня 2012 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ, головним управлінням МВС України в Кіровоградській області та ОСОБА_2 було укладено договір про підготовку за державним замовленням на денній формі навчання фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавр за напрямком (спеціальністю) правоохоронна діяльність (а.с. 7-8).

Наказом Університету від 20 червня 2015 року №84 о/с ОСОБА_2 відраховано зі складу курсантів та відкомандировано до УМВС в Кіровоградській області. Сума фактичних витрат на його утримання складає 30887 грн. 73 коп. (а.с. 5).

Відповідно до п. 2.3.6 вказаного договору, укладеного між сторонами, особа зобов'язується у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими п. 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Згідно п.4.4 договору у разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку.

Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 04 березня 2016 року №57 о/с ОСОБА_2 звільнено зі служби в поліції відповідно до п.7 ч.1 ст. 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). Підстава: рапорт, подання про звільнення, довідка Знам'янського ВП ГУНП від 04 березня 2016 року. Вислуга років на день звільнення відповідача складає 03роки 06 місяців 20 днів.(а.с. 6).

Згідно розрахунку фактичних витрат пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 за період з 01.09.2012 року по 20.06.2015 року, наданих до суду першої інстанції, вбачається, що загальна сума витрат складає 30 887,73 коп. (а.с.9).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначає, що навчання та перебування в Харківському національному університеті внутрішніх справ на його думку зараховується , як проходження строкової служби в Збройних Силах України, а за перебування в лавах Збройних Сил платити згідно закону не потрібно.

Вважає, що стягуючи з нього кошти , які залишаються на рахунках Університету, тим самим є корупційною складовою. Зазначає, що аналогічні справи розглядались і в адміністративному провадженні.

Відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням осіб, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби, регламентується Порядком відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 313 від 1 березня 2007 року.

Статтею 1 зазначеного Порядку, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, встановлено вичерпний перелік підстав, з якими пов'язується право навчального закладу на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням осіб, навчання яких здійснювалось за державним замовленням. Такі витрати відшкодовуються у разі: дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у зв'язку з небажанням особи продовжувати навчання або порушенням нею дисципліни; відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Аналогічні підстави відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням осіб, навчання яких здійснювалось за державним замовленням, зазначені і в п.3 Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України, затвердженому наказом МВС України № 150 від 14 травня 2007 року.(Із змінами внесеними згідно з Наказом Міністерства Внутрішніх справ №221 від 21.03.2012

Згідно з п. 2.1.3 Договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України від1 вересня 2012 , укладеного між ХНУВС та ОСОБА_2 в обов'язки університету входить забезпечення ОСОБА_2 харчуванням речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно - правовими актами МВС України.

Як вбачається з матеріалів справи, з 13.08.2012 року був зарахований до числа курсантів ХНУВС та прийнятий на службу в ОВС (а. с. 4).

Позивачем надано суду розрахунок фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 за час навчання у ХНУВС

Даний розрахунок містить нараховані за кожен навчальний рік суми фактичних витрат на комунальні послуги, речове забезпечення,харчування, грошове забезпечення та медичне забезпечення, пов'язаних з утриманням курсанта ОСОБА_2 за час навчання у ХНУВС.( а.С.23-28).

Згідно ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2,4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно ч.5 ст.74 вище зазначеного закону передбачено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Згідно п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Як зазначено вище, розмір витрат на утримання відповідача за період з 13 серпня 2012 року по 20 червня 2015 року, сума яких складає 30887 грн. 73 коп., що підтверджується довідкою - розрахунком від 18 червня 2015 року, довідкою - розрахунком витрат на харчування, довідкою - розрахунком витрат на продовольче забезпечення, довідкою - розрахунком відшкодування витрат по відділенню речового забезпечення та довідкою - розрахунком комунальних послуг.( а.с. 9, 23,24, 25, 26-28)

З довідкою-розрахунком витрат пов'язаних з утримання, відповідач був ознайомлений особисто під розпис і суми витрат зазначені в цій довідці ним не оспорювались (а.с. 9)

Колегія суддів не погоджується з твердженнями відповідача в апеляційній скарзі про те, що договір від 01.09.2012 р. слід вважати неправомірним , оскільки на час йог підписання він був неповнолітнім.

З цих підстав суд першої інстанції зазначив, з посиланням на ч. 1, 2 ст. 222 ЦК України що правочин, який неповнолітня особа вчинила за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальника, може бути згодом схвалений ними у порядку, встановленому статтею 221 цього Кодексу. Правочин, вчинений неповнолітньою особою за межами її цивільної дієздатності без згоди батьків (усиновлювачів), піклувальників, може бути визнаний судом недійсним за позовом заінтересованої особи.

Згідно до п. 2.2. пункту 2 наказу Міністерства внутрішніх справ України від 14 травня 2007 року № 150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 травня 2007 року за № 547/138114, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» визначено, що на підставі Типового договору необхідно укласти відповідні договори про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України з кожною особою, яка навчається в цьому закладі за державним замовленням, а у разі, коли особа є неповнолітньою, договір з нею укладається за письмовою згодою батьків (усиновлювачів) або піклувальників.

Тобто, підписання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України батьками неповнолітньої особи, чинним законодавством на час виникнення правовідносин не вимагалося, потрібна була лише їх згода.

Відповідно до ч.6 ст.64 Закону України "Про вищу освіту"(в редакції станом на моменту укладення договору), розмір плати за весь строк навчання або за надання додаткових освітніх послуг встановлюється у договорі, що укладається між вищим навчальним закладом та особою, яка навчатиметься, або юридичною особою, що оплачуватиме навчання або надання додаткових освітніх послуг, і не може змінюватися протягом усього строку навчання. Типовий договір затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері освіти.

Укладення договору між особою, яка планує навчатися у вищому навчальному закладі та вищим навчальним закладом передбачено чинним законодавством.

Суд першої інстанції вказав, що відповідач навчався на денній формі навчання у іншому місті, а саме в місті Харків, належним чином закінчив навчання відповідно до договору, тож його батьки не могли не знати про умови його навчання. Питання про визнання недійсним договору про підготовку у вищому навчальному закладі МВС України від 01.09.2012 р. ОСОБА_2 або його батьками не ставилося. Наразі договір є чинним.

Згідно статті 33 ЦК України,неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору, укладеного нею самостійно відповідно до закону. Договором не передбачено жодної відповідальності батьків особи, що проходить підготовку.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не уповноважений стягувати кошти за навчання в разі звільнення випускника за власним бажанням протягом трьох років після закінчення навчання, а право вимоги стягнення витрат на навчання належить ГУ МВС України в Кіровоградській області, як замовнику, висновків суду не спростовують та є помилковими.

Як вбачається зі Статуту Харківського національного університету внутрішніх справ, Уніврситет є державним вищим навчальним закладом, який підпорядковується Міністерству внутрішніх справ України (а.с. 69-72)

Міністерство внутрішніх справ як спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади, у підпорядкуванні якого знаходиться Університет, здійснює його фінансування, затверджує кошториси, плани асигнувань загального фонду бюджету, плани надання кредитів із загального фонду бюджету, плани спеціального фонду, плани використання бюджетних коштів, помісячні плани використання бюджетних коштів.

Таким чином, позивач є структурним підрозділом МВС України, тому саме позивач має зарахувати суму відшкодованих витрат до державного бюджету.

За таких підстав суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку з чим погоджується і колегія суддів, що ОСОБА_2 повинен відшкодувати позивачу фактичні витрати, пов'язані з його утриманням під час навчання в університеті в розмірі 30887 грн.73 коп.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя: В.А. Франко

Судді: Л.В. Суровицька

В.В. Черненко