У Х В А Л А

судового засідання

24 лютого 2017року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ПАТ «Львівобленерго» на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ,-

встановив:

7 грудня 2016року ПАТ «Львівобленерго» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ та просить скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №52409139 від 4 жовтня 2016року.

В обґрунтування скарги зазначив, що на адресу ПАТ «Львівобленерго» надійшла постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №52409139 від 04.10.2016 р. Зазначена постанова винесена старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС м. Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1.

Як вбачається з реквізитів поштового відправлення (конверт, штрихкодовий ідентифікатор), постанова про відмову скерована на адресу стягувана лише 17 листопада 2016 року (через 44 дні після її винесення), що є грубим порушенням вимог п. 2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р. за № 606-ХІУ, який був чинний на момент винесення оскаржуваної постанови та вимог п. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження від 02 червня 2016 року за № 1404-УІІІ.

Крім цього, на думку державного виконавця, підставою для відмови у прийнятті заяви стягувана про примусове виконання рішення та відкритті виконавчого провадження за судовим наказом № 466/9304/14-ц від 30.12.2014 р. є невідповідність в/документа вимогам, передбаченим ст. 18 Закону 1999 р., зокрема, відсутність індивідуального ідентифікаційного номера боржника.

Вказану постанову державного виконавця вважає такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому змушений звернутись до суду.

Вказану постанову державного виконавця вважає такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства України, а тому змушений звернутись до суду.

Представник скаржника в судове засідання не зявився та подав до суду клопотання, в якому підтримує скаргу, просить суд розглядати справу у його відсутності.

В судове засідання сторони по справі не зявились, хоча належним чином були повідомлені про дату та час судового засідання.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 від 4 жовтня 2016року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Шевченківським районним судом м. Львова від 30 грудня 2014року про стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 користь ПАТ «Львівобленерго» боргу в сумі 1575,90гривень.

В ст.1 Конституції України вказано, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч.1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Отже, позиція Верховного Суду України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника наступна, а саме: що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження (Постанова ВСУ від 25 червня 2014 року справа № 6- 62цс 14).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що не зазначення у судовому наказі №466/9304/14-ц від 30 грудня 2014року ідентифікаційного коду боржника, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа), оскільки державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_1, надану стягувачем копію довідки Міністерства доходів і зборів від 08.12.2015р. щодо неможливості надати реєстраційний номер облікової картки вказаної Фізичної особи (боржника) було проігноровано, а своїм правом отримання конфіденційної інформації, тобто ідентифікаційного номера - не скористався, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) тим самим допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів Стягувача, в звязку з чим винесена ним постанова є безпідставною, незаконною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що скарга є підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Визнати дії та рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом №466/9304/14-ц від 30 грудня 2014року таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства та скасувати постанову №52409139 від 4 жовтня 2016року.

Зобов'язати старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_1 прийняти до виконання судовий наказ №466/9304/14-ц від 30 грудня 2014року, прийняти постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочати примусове виконання рішення на підставі вказаного виконавчого документу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5