Справа № 591/5643/16-ц
Провадження № 2-о/591/242/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2016 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

з участю заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою в порядку окремого провадження і просить встановити юридичний факт поранення при виконанні обов`язку військової служби 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту, м. Донецьк, Донецька область, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
В своїй заяві вказує, що встановлення юридичного факту його поранення при виконанні обов`язку військової служби, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, буде породжувати юридичні наслідки виникнення права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації.
В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що він добровільно пішов на військову службу у військовій частині ПП НОМЕР_1 , і на підставі наказу командира військової частини від 29.08.2014 року приступив до виконання військових обов`язків, ніс службу на посаді передового авіанавідника. В зоні проведення АТО в секторі «С» він виконував свої військові обов`язки з 29.08.2014 року по 20.06.2015 року. 12 травня 2015 року в районі метеостанції біля Донецького аеропорту, Донецька область, Україна, заявник потрапив під обстріл і отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку 2 ступеню, астеновегетативні порушення, вестіобулокатія, акуботравма, лівобічний гострий кохлеарний неврит та інші ушкодження внаслідок артилерійського обстрілу опорного пункту, під час виконання обов`язків військової служби в зоні АТО. Вказана травма призвела до отримання заявником 3 групи інвалідності.

Заявник посилається, що збройна агресія Російської Федерації проти України почалась 20.02.2014 року з незаконної анексії АР Крим, що визначено у Постанові Верховної Ради України Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків» від 21.04.2015 року № 337-VIII. Заявник посилається також, що друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли озброєні бандитські формування, контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами РФ, проголосили створення так названих «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», провівши у неконституційний спосіб референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень.

Як наслідок, Верховною Радою України в зв`язку із збройною агресією України прийнято постанову від 17.03.2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями».

Резолюцією Парламентської Асамблеї ОБСЄ від 08.07.2015 року двох резолюцій «Продовження очевидних грубих і невиправлених порушень Російською Федерацією міжнародних норм і принципів ОБСЄ» та «Викрадені та незаконно утримувані громадяни України на території Російської Федерації» засвідчено факт здійснення РФ збройної агресії проти держави України та факт протиправності утримання українських політичних в`язнів в РФ.
Силові дії РФ, що тривають з 20.02.2014 року, є актами збройної агресії відповідно до пунктів «a», «b», «c», «d» та «g» статті 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї ООН «Визначення агресії» від 14.12.1974 року.
Крім того, військові дії РФ на території України були фактично визнані та засуджені рядом міжнародних інстанцій: Резолюцією Парламентської Асамблеї ОБСЄ від 09.04.2014 року, Резолюцією Європарламенту (2014/2965 (RSP) від 15.01.2015 року, Резолюцією Парламентської Асамблеї Ради Європи «Зниклі особи під час конфлікту в Україні» від 25.06.2014 року.
Таким чином, заявник вказує, що факти збройної (військової) агресії Російської Федерації відносно України, окупації частини території України є загальновідомим, а тому не підлягають доказуванню відповідно до ч. 2 ст. 61 ЦПК України.
Заявник зазначає, що за повідомленнями Інформаційно-аналітичного центру НБУ, проросійські бойовики вели вогонь по українським позиціям, не дотримуючись режиму тиші, в тому числі і 12 травня 2015 року, коли заявник потрапив під обстріл і отримав мінно-вибухову травму.

В подальшому йому було встановлено 3 групу інвалідності та 22.04.2016 року присвоєно статус ветерана війни-інваліда війни.
Заявник зазначає, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації під час виконання військового завдання він отримав поранення 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту.
Заявник вважає, що встановлення даного факту можливе лише у судовому порядку, оскільки іншого порядку не передбачено законом.
Заявник вказує, що встановлення юридичного факту його поранення при виконання обов`язку військової служби 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту, Донецька область, Україна, яке сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, буде породжувати юридичні наслідки виникнення у заявника права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації.
Крім того, в своїй заяві посилається на ст. 12 Конвенції ООН про юрисдикційні імунітети держав та їх власності, прийнятої Резолюцією 59/38 Генеральної Асамблеї ООН від 02.12.2004 року, в якій вказано, що якщо відповідні держави не домовились про інше, держава не може посилатися на імунітет від юрисдикції при розгляді в суді іншої держави, який зазвичай володіє компетенцією розглядати справи, що стосуються грошового відшкодування у випадку смерті або спричинення тілесного ушкодження якій-небудь особі або нанесення шкоди майну або його втрати в результаті дії або бездіяльності, яка ймовірно може бути присвоєна державі, якщо така дія або бездіяльність мали місце повністю або частково території цієї іншої держави і якщо автор дії або бездіяльності на цій території в момент цієї дії або бездіяльності.
В судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву про встановлення юридичного факту поранення ОСОБА_1 при виконанні обов`язку військової служби 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту, м. Донецьк, Донецька область, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Пояснили, що встановлення вказаного факту необхідно заявнику з метою отримання ним статусу особи, яка постраждала від збройного конфлікту та підпадає під дію ОСОБА_3 про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях від 12.08.1949 року та Додаткових Протоколів I та II від 08.06.1977 року до Женевських конвенцій від 12.08.1949 року, що стосуються захисту жертв міжнародних збройних конфліктів та збройних конфліктів неміжнародного характеру. Крім того, встановлення даного факту необхідно заявнику в подальшому для звернення заявника до Держави-агресора Російської Федерації з вимогою про справедливу компенсацію, а саме: про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої його пораненням внаслідок збройної агресії РФ проти України.
Представники заінтересованих осіб: Міністерства соціальної політики України та посольства Російської Федерації в Україні в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що у справі є підтвердження. Будь-яких заяв, пояснень чи заперечень до суду не надіслали.
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та його представника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 27.10.2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою юридичного факту його поранення при виконанні обов`язку військової служби 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту, м. Донецьк, Донецька область, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.
Суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких встановлений ст.256 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Як вбачається зі змісту заяви, поданої в порядку окремого провадження, ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт того, що він отримав поранення при виконанні обов`язку військової служби 12.05.2015 року в районі метеостанції Донецького аеропорту, м. Донецьк, Донецька область, Україна, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту отримання поранення через збройну агресію Російської Федерації, ОСОБА_1 посилався на те, що від встановлення даного факту залежить виникнення його права на отримання справедливої компенсації з держави - агресора - Російської Федерації (а.с.11).

На обґрунтування своєї заяви ОСОБА_1 зазначав, що в зоні проведення АТО в секторі «С» він виконував свої військові обов`язки з 29.08.2014 року по 20.06.2015 року. 12 травня 2015 року в районі метеостанції біля Донецького аеропорту, Донецька область, Україна, заявник потрапив під обстріл і отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму: струс головного мозку 2 ступеню, астеновегетативні порушення, вестіобулокатія, акуботравма, лівобічний гострий кохлеарний неврит та інші ушкодження внаслідок артилерійського обстрілу опорного пункту, під час виконання обов`язків військової служби в зоні АТО. Вказана травма призвела до отримання заявником 3 групи інвалідності.

Підсумовуючи викладене, заявник та його представник в судовому засіданні підтримали заяву та пояснили, що ОСОБА_1 заподіяно моральну та матеріальну шкоду, в зв`язку з чим він має намір отримати статус особи, яка постраждала від збройного конфлікту та звернутись в подальшому до судових установ (в тому числі міжнародних) з позовом про отримання справедливої компенсації з держави-агресора Російської Федерації. На цій підставі просить встановити юридичний факт отримання ним поранення внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Згідно роз`яснень, викладених у п.1, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.У тому ж разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі в порядку окремого провадження і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Посилання заявника на те, що загальновизнаними є факти застосування збройними силами іншої держави агресії проти держави Україна, наслідком яких є порушення основоположних прав і свобод громадян, в тому числі і загибель людей, на думку суду, свідчить про те, що своє порушене право ОСОБА_1 має доводити в позовному провадженні.

З зазначеного вбачається, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження, якщо встановлення відповідного факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Враховуючи те, що встановлення факту поранення пов`язується заявником з наступним вирішенням спору про право, а саме: права на справедливу компенсацію з Держави-агресора Російської Федерації, необхідно залишити заяву про встановлення факту без розгляду.
Враховуючи вказане, керуючись ст.ст. 209-210, 256 ЦПК України, -
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація, про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду в зв`язку з тим, що під час розгляду справи виявлений спір про право.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з отримання копії ухвали.
Ухвала суду у повному обсязі складена в п`ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.
Суддя Зарічного районного суду м. Суми (підпис) Г.В.Кривцова