Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1131/16-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 39 Доповідач Худяков А. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Радомишльської міської ради про визнання права власності на майно

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 16.02.2014 року помер бувший чоловік ОСОБА_8, який є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 Покійний чоловік з 1997 року був зареєстрований та постійно проживав із своїми батьками ОСОБА_9 та ОСОБА_2 в приватному будинку №66 по вул.Русанівській в м.Радомишль.

Батько чоловіка ОСОБА_9 помер 14.01.2001 року і після його смерті відкрилась спадщина на вказане будинковолодіння. Спадщину фактично прийняв ОСОБА_8 та дружина покійного ОСОБА_2, яка подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Посилаючись на те, що згоди з відповідачами щодо поділу частки у спадковому майні не досягнуто, позивачка згідно уточнюючих вимог просила визнати за дітьми в порядку спадкування за кожним право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66, після смерті батька ОСОБА_8, який помер 16.02.2014 року.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66, в порядку спадкування після смерті її батька - ОСОБА_8, який помер 16.02.2004 року;

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66, в порядку спадкування після смерті її батька - ОСОБА_8, який помер 16.02.2004 року;

Визнано ОСОБА_7 право власності на 1/6 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66, в порядку спадкування після смерті її батька - ОСОБА_8, який помер 16.02.2004 року;

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах на користь ОСОБА_4 сплачений нею судовий збір по 756 гривень з кожного.

У апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 порушують питання про скасування постановленого по справі рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянти посилаються на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування матеріального права. Зокрема, зазначають, що суд не викликав та не повідомив їх про слухання справи 22.11.2016 року та не притягнув до участі у справі інших заінтересованих осіб, які повинні були приймати участь у розгляді даної справи. Крім того, суд першої інстанції не встановив належність померлому спадкодавцю ОСОБА_8 спірного спадкового майна та не витребував і не вивчив матеріали спадкової справи до майна померлого 14.01.2001 року ОСОБА_10

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про те, що скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що діти позивача мають право на успадкування 1/6 частини спірного житлового будинку після смерті батька.

З даним висновком не погоджується колегія суддів, оскільки він є помилковим та зроблений всупереч ст.213,214 ЦПК України без дотримання судом вимог щодо повного зясування обставин справи, обґрунтовування рішення належними доказами.

Згідно вимог ст.ст.213,214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення; якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 26.12.1948 року був укладений шлюб.

На підставі типового договору від 19.04.1958 року виконком Радомишльської міської ради виділив ОСОБА_9 земельну ділянку площею 600 кв.м. для будівництва житлового будинку №42-А по вул.К.Лібнехта в м.Радомишлі.

Матеріалами будинкової книги про прописку громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_4 підтверджується, що у вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_2 та ОСОБА_8

14 січня 2001 року помер ОСОБА_9 і після його смерті відкрилась спадщина не на весь житловий будинок №66 по вул.Русанівській в м.Радомишль з господарськими будівлями та спорудами, а на його 1/2 частину, оскільки будинок є спільною власністю подружжя, а відтак інша частина будинку належить дружині померлого ОСОБА_2

Статтею 549 ЦК України (в редакції 1963 року, яка була чинна на час виникнення спірних правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до положень Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, що проживали зі спадкодавцем або подали заяву до постійно державної нотаріальної контори про прийняття спадщини.

За наявності вказаних у Інструкції доказів постійного проживання зі спадкодавцем, нотаріусом видається свідоцтво про право на спадщину. У випадку, коли спадкоємець не проживав із спадкодавцем, але фактично прийняв спадщину протягом вказаного у законі строку, він має право звернутись до суду за встановленням цього факту в порядку ст.549 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції на наведені вище вимоги закону та обставини справи належної уваги не звернув та не врахував, що після смерті ОСОБА_9 спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_8 кожний по 1/4 частині (кожний в рівних частках від 1/2), оскільки як підтверджують матеріали спадкової справи інші діти спадкодавця спадщину не прийняли в контексті ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) та не зверталися з відповідним позовом про встановлення факту прийняття спадщини.

Як встановлено судом, 16.02.2014 року помер ОСОБА_8 та після його смерті відкрилась спадщина на 1/4 частину будинку №66 по вул.Русанівській в м.Радомишль з господарськими будівлями та спорудами, яка фактично була ним успадкована після смерті батька ОСОБА_9

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Таким чином, спадкоємцями після смерті ОСОБА_8 є його діти ОСОБА_5, ОСОБА_11, ОСОБА_11 Тавіфа та мати ОСОБА_2

Виходячи з аналізу доказів, які знаходяться в матеріалах цивільної справи, пояснень сторін та їх представників, колегія суддів вважає, що позов підлягає частковому задоволенню та визнанням за ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за кожним право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 16.02.2014 року.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів відповідно до ст.309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позову та розподіляє судові витрати між сторонами відповідно до положень ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.303,304,307,309,314-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 22 листопада 2016 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 за кожним право власності на 1/16 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими в м.Радомишль Житомирської області по вул.Русанівська, 66 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_8, який помер 16.02.2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 по 215 грн. судового збору з кожного.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 по 472 грн. судових витрат кожному.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді