УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного комунального підприємства «Луцьктепло» про визнання відмови у поновленні на роботі неправомірною, поновлення на роботі та визнання наказів незаконними за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 2 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області

від 6 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 1980 року працювала у державному комунальному підприємстві «Луцьктепло» (далі - ДКП «Луцьктепло»), у тому числі фахівцем з питань зайнятості населення. У 2008 році її було обрано головою первинної профспілкової організації ДКП «Луцьктепло» (далі - ППП ДКП «Луцьктепло») строком на 4 роки. 1 листопада 2012 року вона повторно була обрана головою профспілки строком на 5 років.

31 грудня 2013 року було проведено конференцію трудового колективу підприємства, за наслідками якої її було звільнено з посади голови ППО ДКП «Луцьктепло», тоді як питання щодо звільнення голови профспілкової організації вирішується на звітно-виборній профспілковій конференції. Наказом підприємства від 13 листопада 2013 року № 503 її було звільнено з посади фахівця з питань зайнятості праці.

22 січня 2014 року ППО ДКП «Луцьктепло» було проведено звітно-виборну конференцію, за наслідками якої було звільнено голову профспілкової організації ОСОБА_5, обраного на конференції 31 грудня 2013 року, та призначено її головою ППО ДКП «Луцьктепло». Також постановою звітно-виборної конференції від 22 січня 2014 року анульовано рішення конференції від 31 грудня 2013 року про її зняття з посади голови профспілки та обрання на цю посаду ОСОБА_5 Отже, вона є такою, що безперервно виконувала обов'язки голови профспілкової організації, а, відтак, вона підлягала скороченню.

Зазначала, що її було звільнено без попередньої згоди виборним органом підприємства, у тому числі і вищестоящим, та крім того, після її звільнення з посади голови ППО ДКП «Луцьктепло» її не мали права звільняти протягом одного року після звільнення, крім звільнення у зв'язку з повною ліквідацією підприємства. Отже, її звільнення з посади фахівця з питань зайнятості населення, яке мало місце 17 лютого 2014 року є незаконним і таким, що відбулось з порушенням законодавства, що регулює правовідносини у сфері профспілкової діяльності.

Позивач просила, з урахуванням уточнених вимог, визнати наказ підприємства від 1 листопада 2013 року № 503 про скорочення чисельності та штату працівників та наказ від 17 лютого 2014 року № 22-ос про припинення трудового договору (контракту) незаконними, визнати відмову відповідача від 27 серпня 2015 року у поновленні її на роботі неправомірною та зобов'язати відповідача поновити її на роботі фахівцем з питань зайнятості населення з 17 лютого 2014 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 2 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 6 вересня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відбулось з дотриманням трудового законодавства. Зокрема її було звільнено у зв'язку зі скороченням штату та чисельності працівників, що мало місце у відповідача.

Крім того, ОСОБА_4 уже реалізувала право на поновлення на роботі у судовому порядку, звернувшись до суду з позовом до ДКП «Луцьктепло» про поновлення на роботі та стягнення середнього заростку за час вимушеного прогулу і рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 серпня 2014 року, що набрало законної сили, у задоволенні її позову було відмовлено. Зазначеним рішенням встановлено, що на підприємстві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, внаслідок яких було скорочену посаду фахівця з питань зайнятості, яку займала позивач. Також цим рішенням встановлено, що гарантія, передбачена ч. 4 ст. 252 КЗпП України, ч. 4 ст. 41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» не стосується позивача, оскільки її повноваження як голови профкому були припинені.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області

від 2 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області

від 6 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

С.П. Штелик