АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/2634/16-ц Головуючий суддя І інстанції Мамалуй М. В.
Провадження № 22-ц/790/693/17 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначають, що 14 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №0, згідно із яким Банком надано кредит у розмірі 81885,00 грн. зі сплатою 15% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до повного виконання.

14 листопада 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Акціонерним комерційним банком УкрСиббанк та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №59172, згідно із яким остання зобовязується відповідати за виконання ОСОБА_1 умов Кредитного договору.

Банк свої зобовязання виконав, надавши кредит в розмірі та строки, передбачені договором.

08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого АТ «УкрСиббанк» замінено як кредитора у вищевказаних зобовязаннях.

Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, у звязку з чим станом на 26 лютого 2016 року за ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі: 147 521,16 грн. з яких: тіло кредиту - 32 488,81 грн.; відсотки - 70 386,87 грн.; пеня - 42 215,82 грн.; сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 988,20 грн.; сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 1 441.46 грн.

Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 147521,16 грн. та судові витрати.

Відповідачі у судове засідання не з'явилися.

Заочним рішенням Московського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №0 від 14 листопада 2006 року станом на 26 лютого 2016 року суму в розмірі 147521.16 грн., що вкладається: тіло кредиту 32 488.81 грн., відсотки 70 386.87 грн., пеня 42 215,82 грн., сума за ставкою 3% від простроченого тіла кредиту 988,20 грн., сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 1 441,46 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2212.82 грн.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що у кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений, а саме - до повного погашення позичальником суми кредиту та процентів, комісії та/або пені у разі її нарахування.

Заборгованість у розмірі 147521 гри. 16 коп. утворилась станом на 26 лютого 2016 року, а позов предявлено в березні 2016 року. Порука ОСОБА_2 не може вважатися припиненою, оскільки позов подано в межах 6 місячного строку.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 14 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 81885 грн. зі сплатою обумовлених процентів у строк не пізніше 14 листопада 2013 року.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами( кредитними договорами), у тому числі і кредиту ОСОБА_1

Банк свої обовязки виконав, надавши кредит.

ОСОБА_1 зобовязання виконує не в повному обсязі, у звязку з чим станом на 26 лютого 2016 року утворилася заборгованість в сумі 147521 грн. 16 коп., яка складається з тіла кредиту - 32488,81 грн., відсотків - 70 386,87 грн.; пені - 42 215,82 грн.; суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту - 988,20 грн.; суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту - 1 441.46 грн.

Доводи Банку, що стягнення повинно проводитись солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 безпідставні.

Відповідно до вимог ст.ст. 1054 ч.1, 1055 ч.1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно вимог ст. 553 ч.1, 554 ч.1,2; 559 ч. 4 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Ставлячи питання про стягнення заборгованості солідарно Банк у наданих розрахунках зазначає, що станом на грудень 2011 року сума простроченої заборгованості становить 10067 грн.83 коп., тобто, на грудень 2011 року заборгованість вже є; борг підлягає поверненню згідно договору до 14 листопада 2013 року.

З позовом Банк звернувся у березні 2016 року, тобто, поза межами шестимісячного строку, а тому порука є припиненою.

Посилання Банку, що заборгованість ними розрахована на лютий 2016 року, а з позовом вони звернулися у березні 2016 року, отже, строк не пропущено не ґрунтується на вимогах закону.

Частиною першою статті 553 ЦК України встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

За змістом частини четвертої стаття 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від установлення строку її дії договором чи законом сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, що визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не означають, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зобов'язався перед банком сплачувати платежі за договором частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.

Отже, разом з установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою стаття 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Крім того, при застосуванні частини четвертої статті 559 ЦК України слід ураховувати, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Отже, виходячи з положень частини четвертої статті 559 ЦК України вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена у судовому порядку в межах строку дії договору поруки, або протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі №569/1648/14-ц.

Отже, Банком шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителя пропущено, а тому підстав для солідарного стягнення заборгованості не вбачається.

Що стосується пояснень представника відповідачів щодо пропуску строку предявлення позову до ОСОБА_1 з проханням відмовити у позові взагалі, то колегія виходить з наступного.

Згідно вимог ст. 303 ч. 1 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційна скарга подана Банком і в межах доводів апеляційної скарги Банку і переглядається дана справа.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» відхилити.

Заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 24 червня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: