Справа № 463/3969/16-ц
Провадження № 2/463/409/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо С. І.

з участю секретаря Станько Р.О.

позивача ОСОБА_1

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

представників третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «№500», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», треті особи Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання неправомірними дій ЛКП «№500» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування їй плати за житлово-комунальні послуги за центральне опалення, виходячи із займаних нею 24,4 кв.м. квартири; зобовязання ЛКП «№500» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснити перерахунок нарахованих їй житлово-комунальних послуг та за центральне опалення за останні 3 роки за період з серпня 2013р. по серпень 2016р. виходячи із займаних нею 18,6 кв.м. площі кімнати в будівлі гуртожитку та зобовязання ЛКП «№500» та ЛМКП «Львівтеплоенерго» в подальшому здійснювати їй нарахування плати за житлово-комунальні послуги виходячи із площі займаної нею кімнати площею 18,6 кв.м. в будівлі гуртожитку.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 1984р. проживає в кімнаті № 117 житловою площею 18,0 кв.м., що знаходиться на 4-му поверсі приміщення робітничого будівельного гуртожитку № 113 у м. Львові на вул. Зеленій. Будівля № 113 по вул. Зеленій у м. Львові збудована та прийнята в експлуатацію згідно рішення № 148 виконавчого комітету Львівської міської ради депутатів трудящих від 31.03.1967р. За проектом, гуртожиток побудований та зданий в експлуатацію як робітничий гуртожиток для одиноких осіб. 23.08.1991р. нею отримано ордер № 90 на право заселення кімнати №117 площею 18,0 кв.м. у будівлі № 113 по вул. Зеленій у м. Львові. За весь час проживання в цьому гуртожитку, в ньому не здійснювалось жодних реконструкцій чи перепланувань для покращення умов проживання мешканцям четвертого поверху, однак в подальшому дізналась, що проживає не в кімнаті № 117, а в квартирі № 36 площею 18,6 кв.м. житлового будинку. Внаслідок переведення кімнати у статус квартири відбулось на її думку незаконне нарахування плати за житлово-комунальні послуги як для повноцінної квартири житлового будинку площею 18,6 кв.м., а з 2011р і по даний час для повноцінної квартири площею 24,4 кв.м. Так, наказом Департаменту житлового господарства ЛМР від 09.01.2001р. надано дозвіл на використання вказаного гуртожитку для одиноких осіб як гуртожитку для сімейних. Згідно з чинним законодавством, зміна статусу гуртожитку можлива при умові розроблення та погодження проектної документації на перепланування/реконструкцію будівлі із виділенням для сімей ізольованих підїздів або окремих житлових блоків. Незважаючи на це, жодних перепланувань та реконструкцій здійснено не було, а згідно письмових відповідей органів державної влади та місцевого самоврядування, проектна документація для зміни статусу гуртожитку не розроблялась і не погоджувалась у встановленому законодавством порядку. В подальшому, 28.12.2006р. Львівською міською радою прийнято ухвалу № 463 «Про прийняття у власність територіальної громади м. Львова відомчих житлових будинків № 107, 113 на вул. Зеленій від ДП ЖКК Корпорація «Укрбуд». Такій ухвалі передував підписаний у 2005р. акт приймання-передачі відомчого житлового будинку у власність територіальної громади м. Львова, в якому вказано, що будинок в цілому складається із 126 житлових квартир. Квартирою, згідно державних будівельних норм вважається комплекс взаємоповязаних приміщень, однак технічно розмістити в її квартирі площею 18,6 кв.м. санвузол та кухню є неможливо. Крім того, передача гуртожитку у власність територіальної громади, згідно з чинним на той час законодавством могла ініціюватись власником після зміни статусу гуртожитку на житловий будинок. Робіт із реконструкції не проводилось, внаслідок чого вважає, що зміна статусу кімнати № 117 гуртожитку на квартиру № 36 житлового будинку відбулась незаконно. Як наслідок, вважає незаконними дії відповідачів щодо нарахування їй плати за житлово-комунальні послуги виходячи із площі 24.6 кв.м. З метою захисту своїх прав звернулась до суду із згаданим позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, а також її повноважні представники згідно належної довіреності від 17.08.2015р. адвокат ОСОБА_2 та згідно належної довіреності від 17.10.2016р. ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні вищенаведеним та просять позов задовольнити.

Повноважний представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» ОСОБА_6 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову заперечив. Квартира, в якій проживає позивач перебуває в комунальній власності та останньою не приватизована. Її загальна площа становить 24,4 кв.м. із спільними кухнею та санвузлом. Інформацію про величину загальної та опалювальної площі квартир житлового будинку у липні 2014р. надало ЛКП «№500». З цього часу позивач не зверталась до ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо некоректного нарахування плати за житлово-комунальні послуги у звязку з некоректним розміром загальної та опалювальної площі. Вважає позов безпідставним та в його задоволенні просить відмовити.

Повноважні представники відповідача ЛКП «№500» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову також заперечили. Будинок прийнятий на баланс ЛКП «№500» від ДП ЖКК Корпорація «Укрбуд». В будинку в тому числі є приміщення загального користування, якими користується позивач. Під час проведення фінансової перевірки були виявлені порушення щодо не нарахування плати за користування мешканцями приміщеннями загального користування. З метою усунення вказаних порушень, під час визначення загальної та опалювальної площі, за відповідною формулою почали враховувати приміщення загального користування. Заперечили, що будинок має статус гуртожитку коридорного типу. Позивач в свою чергу, відмовляється приватизувати належну їй квартиру. Пропозицію про укладення договору найму відхилила, що по суті, не змінює статусу квартири на кімнату. В задоволенні позову просять відмовити.

Представник третьої особи ЛМР ОСОБА_8 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову також заперечив. Ухвалою ЛМР від 28.12.2006р. визначено, що будинок є житловим. Позивач, яка проживає в цьому будинку користується в тому числі приміщеннями загального користування, внаслідок чого зобовязана нести витрати на утримання цих приміщень. Формула розрахунку в такому випадку є вірною. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник третьої особи ЛРА ЛМР ОСОБА_9 в судовому засіданні проти обґрунтованості позову також заперечила, надавши пояснення, аналогічні тим, які надані представником ЛРМ. Просить в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 215 ЦПК України суд приходить до висновку, що в задоволенні позову належить відмовити виходячи з наступного.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та реєстрацію від 16.01.2017р. (а.с.120), позивач проживає та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. Квартира не приватизована, перебуває в комунальній власності, складається з однієї житлової кімнати площею 18,6 кв.м. Загальна площа становить 24,4 кв.м. Кухня, туалет, коридор, вмивальня перебувають в спільному користуванні. В аналогічній довідці від 16.01.2013р. (а.с.33) вказано, що позивач зареєстрована в квартирі № 36 цього будинку.

Згідно іншої довідки з місця проживання про склад сімї і прописки (а.с.119), позивач згідно паспорта з 27.12.1984р. зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, гуртожиток. В квартирі АДРЕСА_1 зареєстрованих немає.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Як вбачається з квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг наданих ЛКП «№500» (а.с.41), за жовтень 2011р. для позивача такі нараховувались виходячи із площі 18,6 кв.м. За листопад 2011р. оплата за такі послуги нараховані виходячи із площі 24,8 кв.м.

Згідно квитанцій ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.43), оплата за послуги з централізованого опалення розраховані виходячи із загальної опалювальної площі 24,4 кв.м.

Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (стаття 4 цього Закону).

За статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» стандарти, нормативи, норми і правила встановлюють комплекс якісних та кількісних показників і вимог, які регламентують вироблення та виконання житлово-комунальних послуг з урахуванням соціальних, економічних, природно-кліматичних та інших умов регіонів та населених пунктів.

Стандарти, нормативи, норми, порядки і правила у сфері житлово-комунальних послуг розробляють і затверджують Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері технічного регулювання, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування в межах їхніх повноважень та згідно із законодавством.

Інші центральні органи виконавчої влади затверджують нормативно-правові акти у сфері житлово-комунальних послуг, що видаються в межах їхніх повноважень після погодження або спільно з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, і реєструються в установленому законодавством порядку.

Відповідно до статті 13 цього Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо);

3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо);

4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно зі статтею 14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг та національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики;

2) друга група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, Порядок формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, Порядок формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, Порядок розрахунку роздрібного тарифу на електричну енергію та Порядок встановлення роздрібних цін на природний газ для населення затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій визначає механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників, орендарів житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках).

Тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з додатком до цього Порядку.

З власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг. Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Інформація про перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, їх вартість, структуру тарифу, його зміну з обґрунтуванням її необхідності доводиться до відома споживачів у порядку, затвердженому Мінрегіоном.

Під час установлення тарифу на послуги необхідно забезпечувати прозорість визначення вартості усіх послуг з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири, житлового приміщення у гуртожитку та нежитлового приміщення у житловому будинку (гуртожитку).

Порядок формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води визначає механізм формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання на суміжних ринках, які провадять або мають намір провадити господарську діяльність з виробництва теплової енергії, її транспортування магістральними і місцевими (розподільними) тепловими мережами (далі - транспортування) та постачання, надання послуг з централізованого опалення і постачання гарячої води.

Одиницею калькулювання собівартості виробництва, транспортування, постачання теплової енергії є 1 Гкал теплової енергії.

Згідно інформаційної довідки (а.с.54), в квартирі позивача нарахування за теплову енергію проводиться на загальну площу 24,4 кв.м., так як в згаданій квартирі опалюється вся площа.

Відповідно до п. 97 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води формування статей витрат та їх коригування для розрахунку двоставкового тарифу на послуги з централізованого постачання гарячої води здійснюється із застосуванням механізму формування тарифів на послуги з централізованого опалення і складається з умовно-постійної та умовно-змінною частини.

Як вбачається з квитанцій ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.43), послуги з централізованого опалення, складаються з умовно-постійної складової тарифу та умовно-змінної складової тарифу, з чого слідує, що в квартирі позивача сформовано двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення.

Згідно п. 95 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води двоставковий тариф на послуги з централізованого опалення складається з: умовно-змінної частини тарифу, яка компенсує умовно-змінну частину витрат і визначається з розрахунку на 1 Гкал теплової енергії, використаної для централізованого опалення, або з розрахунку на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до розрахункової норми витрат теплової енергії на опалення у відповідному населеному пункті для житлових будинків, не обладнаних лічильниками теплової енергії, та відповідної частини прибутку; річної (місячної) абонентської плати, яка компенсує умовно-постійну частину витрат на надання послуг з централізованого опалення і обчислюється з урахуванням теплового навантаження об'єкта теплоспоживання на 1 Гкал/год. для всіх категорій споживачів, а для населення за відсутності в житлових будинках приладів обліку на 1 кв. метр загальної опалюваної площі відповідно до нормативної величини питомого теплового навантаження системи опалення у відповідному населеному пункті, та відповідної частини прибутку.

Статтею 66 ЖК України установлено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку).

Відповідно до вимог цієї статті калькуляційною одиницею є 1 кв.м загальної площі.

Отже, оплата за користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду, обчислюється виходячи із загальної площі квартири, а оплата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб виходячи із загальної площі цих приміщень.

Плата за комунальні послуги власниками квартир, наймачами, орендарями сплачується відповідно до затверджених цін, тарифів та показників засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з актом від 03.02.2012р. (а.с.32), складеного ЛМКП «Львівводоканал», позивач користується водою на загальних умовах, туалет, умивальник загального користування. В кімнаті не проведено водопостачання і водовідведення.

До матеріалів справи долучено розрахунок площі місць загального користування квартири позивача (а.с.122), за яким така загальна площа становить 5,8 кв.м. Разом із площею квартири 18,6 кв.м., загальна площа приміщень, які перебувають в користуванні позивача становить 24,4 кв.м., виходячи з якої відповідачі проводять нарахування.

З огляду на це, відсутні правові підстави для висновку, що дії відповідачів ЛКП «№500», яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги виходячи з розрахунку 24,4 кв.м. площі квартири та ЛМКП «Львівтеплоенерго», яким нараховується плата за послуги з централізованого опалення теж з розрахунку 24,4 кв.м. є неправомірними, що виключає можливість задоволення відповідних позовних вимог.

Як наслідок, не підлягають задоволенню вимоги про зобовязання здійснити перерахунок і подальше нарахування виходячи із площі кімнати 18,6 кв.м., і тому, в задоволенні позову належить відмовити в повному обсязі.

Мотиви позову про те, що будівля № 113 по вул. Зеленій у м. Львові є не житловим будинком, а гуртожитком слід відкинути як безпідставні.

Згідно наказу Департаменту житлового господарства ЛМР від 09.01.2001р. (а.с.11, 117), ДП ЖКК ТБО «Львівбуд» дозволено використовувати приміщення гуртожитку по вул. Зеленій, 113 як гуртожитку для проживання сімей.

Ухвалою ЛМР від 28.12.2006р. № 463 (а.с.27), відомчий житловий будинок № 113 по вул. Зеленій у м. Львові прийнято у власність територіальної громади м. Львова.

Крім того, відповідно п. 4 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тариф на послуги для гуртожитків, що призначаються для проживання одиноких громадян (житловими приміщеннями спільно користуються кілька осіб, які не перебувають у сімейних стосунках), розраховується згідно з цим Порядком. Вартість послуг з розрахунку на ліжко-місце визначається як добуток тарифу на норму житлової площі для однієї особи в гуртожитку.

За змістом п. 3 цього Порядку, калькуляційною одиницею, в тому числі для гуртожитку теж є 1 кв.м.

Згідно з пунктом 18 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою Ради міністрів УРСР від 03.06.1986р. № 208, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобовязані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення.

Плата за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках, провадиться за встановленими ставками. Витрати на комунальні послуги входять до ставки плати за користування жилою площею, і окремо плата за них не стягується.

Громадяни, які проживають у приміщеннях, що перебувають у їх відособленому користуванні, вносять плату за користування жилою площею і за комунальні послуги по ставках квартирної плати (тарифах), установлених для будинків державного та громадського житлового фонду (пункт 38 Примірного положення).

У справі яка розглядається законність дій відповідачів не може стояти в залежності від правового статусу будинку № 113 по вул. Зеленій у м. Львові, адже для гуртожитків в тому числі проводиться нарахування плати за користування жилою площею в приміщеннях, що знаходяться в спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних стосунках.

Таким чином, позов як безпідставний слід залишити без задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10,60,61,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,

в и р і ш и в:

В позові ОСОБА_1 до Львівського комунального підприємства «№500», Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», треті особи Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради, Львівська міська рада, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки» про визнання дій неправомірними, зобовязання до вчинення дій відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки, передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Леньо С. І.