Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Воробйова А.В. , при секретарі Шаповаловій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, посилаючись на те, що з 17.06.2006 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі .

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Позивач просить стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі у розмірі ? частини усіх вдів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 506, 70 гривень, на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 406, 50 гривень, при цьому надавши письмові заперечення.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року „держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку.

В п.17 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони з 17.06.2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис №476.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей:

-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС 043094, виданого Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції , актовий запис № 207;

- ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується

свідоцтвом про народження, серії 1-ЖС 2213992, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 799;

В судовому засіданні встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо, а неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, в той же час, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці, добровільно не надає, при цьому будь-якої домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто.

З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних з позивачкою неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи.

Зі змісту ст. 141 СК України вбачається, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Відповідно до ст. 7 Закону України „Про державний бюджет України на 2017 рік прожитковий мінімум з 01.01.2017 року по 30.04.2017 року для дитини віком до 6 років складає 1355 гривень, для дитини від 6 до 18 років 1689 гривень на день ухвалення рішення.

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом є працездатною особою за віком, але не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, стан здоровя як платника аліментів, так і неповнолітніх дітей, їх віку, потреб та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій, на утримання сина ОСОБА_6 у розмірі 844,50 гривень щомісячно, а на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 677,50 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, при цьому участь в утриманні неповнолітніх дітей зобовязана приймати і позивачка як їх мати. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання дітей сторонами суду не надано.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180-182, 184 СК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215,367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 844 гривень 50 копійок щомісячно починаючи з 15 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 667 гривень 50 копійок щомісячно починаючи з 15 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 в дохід держави судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В.Воробйов