Справа № 369/8430/16-ц
Провадження № 2/369/284/17
27.01.2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Волчка А.Я.
секретар Раситюк М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, франшизи, заподіяних в результаті ДТП, -
У вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, франшизи, заподіяних в результаті ДТП.
В обґрунтування позову посилається на те, що 25 травня 2016 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, по автодорозі Київ-Одеса, поблизу с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київсьої області, водій ОСОБА_2, керуючи т/з марки Сузукі ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу вантажному автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження т/з.
Свою вину Відповідач визнав, у вчиненому щиро розкаявся, свідченням чого є Постанова Києво-Святошинського районного суду Київської області № 369/5935/16-п від 13 липня 2016 року.
Зазначеним вище судовим рішенням Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400,00 грн. в дохід держави.
Внаслідок зазначеної вище ДТП було пошкоджено т/з, що належить Позивачу на праві власності, докази чого додаються (свідоцтво про державну реєстрацію СХТ 898235)
В звязку з тим, що між Позивачем та ПрАТ «СК «ІНГО Україна» було укладено Договір добровільного страхування № 250506721.15 від27.08. 2015 року на умовах «автокаско» Позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування до Страховика.
Згідно п.2 Договору страхування розмір франшизи (сума, яка не відшкодовується Страховиком) складає 9 000,00 грн.
Згідно платіжного доручення № 105 від 07 липня 2016 року Позивач самостійно сплатив на користь СТО - ФОП ОСОБА_4 франшизу в розмірі 9 000,00 грн., в звязку з чим Позивач вважає, що Відповідач має відшкодувати йому суму франшизи в розмірі 9 000,00 грн.
Позивач вважає, що внаслідок настання зазначеної вище ДТП через грубе порушення Відповідачем ОСОБА_5 дорожнього руху було здійснено підрив довіри до діяльності Позивача, що призвело, в свою чергу, і до втрат майнового характеру.
Зокрема, Позивач був позбавлений можливості виконати взяте на себе зобовязання за взятим згідно Договору № 02/11/15 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному і міжміському сполученні від 02 листопада 2015 року замовлення № 13/05/5-1 та № 13/05/5-2 на транспортні послуги від 13 травня 2016 року (далі - Договір перевезення), укладеного з ТОВ «ІСТ ДК Україна».
Так, згідно Замовлення № 13/05/5-1 на транспортні послуги від 13 травня 2016 року Позивач зобовязався здійснити доставку вантажу на наступних умовах:
1)дата та адреса завантаження - 26.05.2016, Україна, склади EKOL Logistics, с.
Стоянка, 21-й км траси Київ - Чоп
2)дата та адреса розвантаження - 30.05.2016 Данія, Danfoss.
3)Вимоги до т/з Volvo АА 5078 Ю/АА8082ХМ.
Особливими умовами даної транспортної послуги було те, що заміна т/з є неможливою, в звязку з підготовкою сертифікації.
Після виконання Замовлення № 13/05/5-1 Позивач тим же т/з зобовязався здійснити доставку вантажу на умовах, викладених в Замовленні № 13/05/5-2, а саме:
1)дата та адреса завантаження - 30-31.05.2016, Данія
2)дата та адреса розвантаження - 06.06.2016 Україна, с. Копанки, Калуський р-н,
Івано-Франківська область.
Відповідно до п.3.2. Договору перевезення Перевізник (Позивач) зобовязався забезпечувати своєчасну подачу автомобільного транспорту на місце завантаження у строки, вказані в замовленнях Експедитора.
Згідно п.6.2.4 Договору перевезення у випадку ненадання Перевізником (Позивачем) т/з по підписаному Замовленню в строк, зазначений в ньому, ПЕРЕВІЗНИК сплачує Експедитору неустойку у розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. 00
Окрім того, відповідно до п.6.6. Договору ЕКСПЕДИТОР в разі настання підстав нарахування штрафних санкцій відносно Перевізника, має право зменшити вартість послуг Перевізника, що надаватимуться в майбутньому чи які вже було надано, але оплата не відбувалася, на розмір нарахованих штрафних санкцій.
В силу п. 9.2. Договору перевезення порушення Перевізником взятих на себе зобовязань є підставою для розірвання договору з ініціативи ЕКСПЕДИТОРА в односторонньому порядку з наступною компенсацією Перевізником збитків, які поніс в звязку з цим ЕКСПЕДИТОР.
З огляду на те, що Позивач грубо порушив взяті на себе зобовязання перед Контрагентом по Договору перевезення, ТОВ «ІСТ ДК Україна» звернулася з претензією до Позивача, в якій була викладена вимога щодо сплати неустойки в розмірі 10 000,00 грн. в трьохденний строк та повідомлено про припинення Договору № 02/11/15 про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному і міжміському сполученні від 02.11.2015 року.
Додатково, Позивач звертає увагу, що пошкоджений т/з знаходився в ремонті близько двох місяців включно до 14 липня 2016 року (Акт виконаних робіт від14.07. 2016 року між Позивачем та ФОП ОСОБА_4Б.) в звязку з чим пошкоджений т/з знаходився в простої, що несло для Позивача збитки у вигляді упущеної вигоди.
Після відновлення пошкодженим т/з перевезень, стало очевидним, що він втратив свою функціональність в звязку із наступним виходом із ладу окремих запасних частин. Позивач вважає, що це є наслідком зазначеної вище ДТП за участю Відповідача. Наразі, Позивач вживає заходи щодо проведення відповідної експертизи після завершення якої Позивач подасть відповідні докази до суду.
Наведене вище є беззаперечним свідченням підриву Відповідачем довіри до господарської діяльності Позивача, внаслідок чого останній має достроково припинені ділові стосунки та змушений понести додаткові витрати у вигляді сплати неустойки на користь ЕКСПЕДИТОРА в розмірі 10 000,00 грн., все це вкрай негативно вплинуло й продовжує впливати на ділову репутацію Позивача, внаслідок чого останній оцінює розмір отриманої моральної (немайновоі) шкоди в сумі 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.
Додатково, Позивач вважає, що за рахунок Відповідача має бути відшкодовано на користь Позивача понесений матеріальний збиток в розмірі упущеної вигоди в розмірі вартості транспортних послуг згідно замовлення № 13/05/5-1 та№ 13/05/5-2 на транспортні послуги від 13 травня 2016 року, що в сумі мало би скласти 3 400 євро (розрахунок в грн.., по курсу НБУ на день розвантаження).
При цьому розмір упущеної вигоди (чистий дохід, тобто дохід за мінусом собівартості послуги) Позивача згідно розрахунку, що додається склав 63 111,81 грн.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що Страховиком було виплачено Позивачу лише вартість відновлювального ремонту т/з, Позивач вважає, що неоплачена частина понесених матеріальних збитків, немайнової шкоди, франшизи має бути стягнуто з Відповідача на користь Позивача.
З урахуванням наявного погодженого замовлення на виконання Позивачем транспортної послуги на суму 3400 євро, початок якої мав би настати напередодні зазначеної вище ДТП, а також з урахуванням фактичних обставин у справі, Позивач вважає, що протиправними діями Відповідача йому завдано збитків у вигляді упущеної вигоди на суму, яка зазначена вище.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.
Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).
Таким чином з вищезазначеного вбачається, що компенсації підлягають лише витрати на правову допомогу, надані особою, яка є фахівцем у галузі права. Доказом того, що представник Позивача є фахівцем у галузі права є диплом державного зразка та витяг з трудової книжки, в якій містяться записи про трудову діяльність представника Позивача. В якості додаткових доказів надання правової допомоги до позовної заяви долучаються:
-Договір про надання правової допомоги № 26/05-2016 від 26 травня 2016 року (докази оплати договору будуть надані додатково).
Розмір витрат на правову допомогу згідно зазначеного вище Договору складає 3 000, 00 грн.
На підставі вищевказаного просили суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» до ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування франшизи, матеріальної, моральної (немайнової) шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з»явився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлений, причини неявки суду не відомі.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, з'ясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.
Як встановлено в судом 25 травня 2016 року приблизно о 00 годині 15 хвилин, по автодорозі Київ-Одеса, поблизу с. Віта Поштова Києво-Святошинського району Київсьої області, водій ОСОБА_2, керуючи т/з марки Сузукі ОСОБА_3, державний номерний знак НОМЕР_1, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, не врахував дорожньої обстановки, не надав дорогу вантажному автомобілю НОМЕР_2, який рухався по головній дорозі, що призвело до пошкодження транспортного засобу.
Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2016 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні даного ДТП і притягнуто до адміністративної відповідальності.
Встановлено також, що між Позивачем та ПрАТ «СК «ІНГО Україна» було укладено Договір добровільного страхування № 250506721.15 від27.08. 2015 року на умовах «автокаско».
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Згідно п.2 Договору страхування розмір франшизи (сума, яка не відшкодовується Страховиком) складає 9 000,00 грн.
Згідно платіжного доручення № 105 від 07 липня 2016 року Позивач самостійно сплатив на користь СТО - ФОП ОСОБА_4 франшизу в розмірі 9 000,00 грн., в звязку з чим Позивач вважає, що Відповідач має відшкодувати йому суму франшизи в розмірі 9 000,00 грн.
Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року N 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.
Так, франшиза, відповідно до ст. 9 Закону України „Про страхування" - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я,у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року(далі - Постанова) суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у пункті 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної шкоди повинен визначатися судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.
Тому, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у сумі 9000 грн. (франшиза, передбачена умовами поліса страхування № 250506721.15 від 27.08.2015 року).
Згідно п.2 ч.2 ст.23 ЦКУ моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Згідно ч.3 ст.23 ЦК України та розяснень Пленуму ВССУ №4 від 1.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого, позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення , виходячи з вимог про розумність і справедливість.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.
Враховуючи вищевикладене та зважаючи на обставини справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення з відповідача на його користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» моральної шкоди в сумі 10 000 грн.
Щодо позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу, то суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги, оскільки не підтверджено факт сплати коштів за отримання правової допомоги.
Відповідно до 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись 10, 60, 88, 212 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, франшизи, заподіяних в результаті ДТП задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «АВАНТ Т.Р.А.Н.С.» на користь ОСОБА_2 9 000 грн. матеріальної шкоди у вигляді франшизи та 900 грн. у відшкодування судового збору, а всього 9 900 (дев»ять тисяч дев»ятсот) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання рішення.

Суддя: Волчко А.Я.