У Х В А Л А

про залишення заяви без руху

30 жовтня 2017 року місто Київ

Суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати укладений 09.04.1994 р. шлюб з відповідачем, від якого мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказану позовну заяву слід залишити без руху за таких підстав.

Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам дано роз'яснення, що вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК ( 2947-14 ). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК ( 2947-14 ); за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Пунктом 4 вищевказаної постанови також зазначено, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди згідно зі ст. 119 ЦПК ( 1618-15 ) повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Як вбачається з матеріалів позову, в самому позові відсутні відомості про те, що відповідачем не надана згода на розірвання шлюбу в органах ДРАЦС України, в т.ч. неможливість її подати через свого представника, можливість подання якої передбачена ст.106 ч.1 СК України. При цьому сторони, як подружжя, яке немає неповнолітніх чи малолітніх дітей, відповідно до приписів ст.106 СК України має право подати до органу ДРАЦС заяву про розірвання шлюбу.

Крім того, в позові не зазначено про те, коли сторони припинили шлюбні відносини та причини їх припинення. При цьому час припинення шлюбних відносин (місяць та рік) суд повинен зазначити в судовому рішенні.

Таким чином, позов в цій частині не відповідає вимогам ст.119 ч.2 п.3 ЦПК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів позову, позивачем до позову не доданий оригінал свідоцтва про шлюб.

При цьому, пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам дано роз'яснення, що до заяви про розірвання шлюбу додається свідоцтво про реєстрацію шлюбу. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК України.

В зв'язку з чим, вищевказаний позов на підставі ст.121 ч.1 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вказаних вище недоліків з роз'ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ч.1 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, надавши позивачу строк для усунення недоліків в 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку заяву вважати неподаним та повернути заявнику.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

СуддяН. М. Ларіонова