Справа № 303/2985/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П.(доповідача),

суддів: Кондора Р.Ю. і ОСОБА_1,

при секретарі: Сочка І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ «ПриватБанк» (надалі Банк) звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 у травні 2015 р.

Просив стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № MKA0GK00000149 від 12.07.2006 р. у розмірі 14215,71 долар США, що еквівалентно 293270,10 грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 р. позов задоволено.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково в межах заборгованості за період лютий-травень 2015 р. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що в кредитному договорі недотримані вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» у частині письмового повідомлення Банком позичальника про прострочення сплати заборгованості, строк сплати яких не настав, у звязку з чим Банк утратив право вимоги щодо дострокового повернення кредитних коштів. Зазначає, що судом першої інстанції не було досліджено період виникнення заборгованості та кредитної історії.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення зміні, з таких мотивів.

Як видно з матеріалів справи, 12 липня 2006 року Банк уклав із ОСОБА_2 кредитний договір, згідно з яким останній був наданий кредит у сумі 20 тис. доларів США зі сплатою за користування кредитом 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення 12 липня 2021 р. (а.с.9-14). Узяті на себе зобов'язання ОСОБА_2 належним чином не виконувала, через що станом на 13 травня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором у сумі 14 215.71 доларів США(еквівалент 293 270 грн. 10 коп.), із яких: заборгованість за кредитом 13 485,05 доларів США, за відсотками 560,63 доларів США, по комісії 126 доларів США, пеня у розмірі 44,03 долара США (а.с.4-7).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із того, що згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором не виконала, що є підставою для стягнення із неї заборгованості за цим договором відповідно до наданого банком розрахунку.

Однак, повністю погодитися із цим висновком не можна.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

У абзацах 2, 3 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» судам роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (ч.2 ст. 192, ч.З ст. 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»).

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ч. ч. 1,3 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України.

Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України гривні.

Відповідно до п.1 ч.10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці.

Згідно з п.2.2.10 кредитного договору при настанні випадків передбачених п.2.3.3 цього договору (порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору) позичальник зобовязаний достроково погасити заборгованість перед банком у повному обсязі.

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2., 2.2.3. (сплати відсотків за користування кредитом, винагороди та комісії) банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату сплати (а.с.10).

Як видно з розрахунку заборгованості (а.с.4-7), у відповідача станом на 12.08.2014 р. виникла заборгованість по тілу кредиту в сумі 164.81 дол. США, яка по 13.05.2015 р. погашена не була, внаслідок чого склала суму 711.17 дол. США. За порушення зобовязань Банк відповідно до умов п.4.1 кредитного договору нарахував пеню у розмірі 44,03 дол. США.

Доводи апелянта про те, що Банк не мав права достроково стягувати заборгованість, не відповідають дійсності, оскільки умовами договору передбачено, що в разі порушення позичальником зобовязань за кредитним договором Банк має право достроково стягнути таку заборгованість. Належними доказами встановлено, що ОСОБА_3 було допущено порушення своїх зобовязань за кредитним договором у період із 12.08.2014 р. по 13.05.2015 р., унаслідок чого в позичальника виникла заборгованість, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.4-7). Натомість, апелянтом цього не спростовано.

Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу як підстава для скасування оскарженого рішення.

Колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення, однак таке підлягає зміні через неправильне застосування судом норм матеріального права в частині валюти нарахування пені, що встановлено ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.06.2016 р. (а.с.180).

Так, суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив порушення приписів ч. ч. 1,3 ст. 533 ЦК України та абзаців 2, 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення» оскільки у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Отже, пеня, штраф може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні.

У контексті наведеного рішення Мукачівського міськрайонного суду підлягає зміні шляхом наведення розрахунку заборгованості з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення, а саме: з ОСОБА_2 підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором MKA0GK00000149 від 12.07.2006 р. на користь Банку, яка складається із 14215 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятнадцять) доларів США 71 цент, а саме: 13485.05 доларів США заборгованість за кредитом, 560.63 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 126 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом 20.63 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2015 р. загалом складає 293270.10 (двісті дев'яносто три тисячі двісті сімдесят) грн. 10 коп., а також 908 (девятсот вісім) грн. 34 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, а всього 294178 (двісті дев'яносто чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 44 коп.

Керуючись ст.ст. 192, 258, 526, 533, 559, 610, 1048, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.3, 309 ч.2, 313, 314 ч. 2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

ВИРІШИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 13 серпня 2015 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції.

3. Позов публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № MKA0GK00000149 від 12.07.2006 р., яка складається із 14215 (чотирнадцять тисяч двісті п'ятнадцять) доларів США 71 цент, а саме: 13485.05 доларів США заборгованість за кредитом, 560.63 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом, 126 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, що за курсом 20.63 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 13.05.2015 р. загалом складає 293270.10 (двісті дев'яносто три тисячі двісті сімдесят) грн. 10 коп., а також 908 (девятсот вісім) грн. 34 коп. пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором, а всього 294178 (двісті дев'яносто чотири тисячі сто сімдесят вісім) грн. 44 коп.

5. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: