РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

за участі секретаря Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ПрАТ «ПРОСТО-страхування», звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 907,69 гривень, а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем вказано про те, що 24 жовтня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування та ОСОБА_3 уклали Поліс № АІ/7349985 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1.

20 травня 2015 року в місті Харкові на вулиці Семіградській відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками даної пригоди були: автомобіль «Skoda FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_4; та забезпечений транспортний засіб «Mitsubishi LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1, яким керувала ОСОБА_2.

Відповідно до Постанови Московського районного суду міста Харкова від 22 червня 2015 року дрожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2.

20 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до AT «ПРОСТО- страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

Внаслідок даної пригоди потерпіла особа ОСОБА_5 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «Skoda FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до ремонтної калькуляції № 107639 від 25 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту становить 3 907,69 гривень,

30 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до AT «ПРОСТО- страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 11 серпня 2015 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 107639. Відповідно ДО виписки з банківського рахунку від 26 серпня 2015 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 3 907,69 гривень.

Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 3 907,69 гривень.

У судове засідання сторони не зявились, представником позивача подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Належним чином повідомлений представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомлено. До матеріалів справи залучено заперечення проти позову, в яких представник відповідача зазначає про те, що відповідач проти позову заперечує в повному обсязі, вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

На думку представника відповідача, зі змісту положень п. 33.1. та п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», випливає, що відовідач мала невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів, повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду. Однак, ні вказаним вище Законом, ні Договором, укладеним між страховиком та відповідачем, не встановлено способу та порядку повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, що дає відповідачеві повне право у будь-який спосіб, у тому числі за допомогою поштового звязку, повідомити страховика про дорожньо-транспортну пригоду і такий спосіб повідомлення ні закон, ні договір не забороняє.

Саме таким чином вчинила відповідач: 21 травня 2015 року ОСОБА_2 направила поштою повідомлення про ДТП до AT «ПРОСТО-страхування». Як тільки вдалося, вона одразу ж вирішила переконатися чи отримали AT «ПРОСТО- страхування» її повідомлення, оскільки жодної інформації від AT «ПРОСТО-страхування» до неї не надходило. Так, 27 травня 2015 року вона поїхала до офісу AT «ПРОСТО- страхування», де їй сказали, що необхідно заповнити ще кілька паперів.

Тож, як вважає представник відповідача, доказом того, що AT «ПРОСТО-страхування» вчасно отримало повідомлення відповідача є ще й те, що потерпілому було виплачено страхове відшкодування.

Крім того, у запереченнях до позову наголошено на тому, що хоча законом і покладено на особу, відповідальність якої застраховано, обовязок письмово повідомити про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, проте не визначено процедуру сповіщення, тому дії відповідача вважає правомірними.

Дослідивши матеріали справи та зваживши доводи сторін, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовної заяви у звязку із наступним.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України

Так, згідно наявних матеріалів справи, 24 жовтня 2014 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування та ОСОБА_3 уклали Поліс № АІ/7349985 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi LANCER», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 4).

Постановою Московського районного суду міста Харкова від 22.06.2015 року по справі № 643/9367/15-п встановлено, що 20 травня 2015 року о 18:00 годині, біля буд.5 по вул. Семіградській у місті Харкові, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Mitsubishi LANCER, державний номер НОМЕР_3, не дотрималась безпечної дистанції та скоїла зіткнення із автомобілем Skoda FABIA, реєстраційний номер НОМЕР_2, у звязку із чим відповідача по даній справі притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

Статтею 22 ЦК України передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у звязку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

За змістом статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

20 травня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до AT «ПРОСТО- страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку.

Внаслідок даної пригоди потерпіла особа ОСОБА_5 зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його власності - автомобіля «Skoda FABIA», реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до ремонтної калькуляції № 107639 від 25 червня 2015 року вартість відновлювального ремонту становить 3 907,69 гривень,

30 липня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до AT «ПРОСТО- страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування.

Зазначена вище дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 11 серпня 2015 року співробітниками AT «ПРОСТО-страхування» було складено страховий акт № 107639. Відповідно ДО виписки з банківського рахунку від 26 серпня 2015 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило ОСОБА_4 страхове відшкодування в розмірі 3 907,69 гривень.

Таким чином, фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 3 907,69 гривень.

Згідно із ст. 38 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів зокрема підпункту 38.1.1, пункту 38.1, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до і страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33.

Згідно пункту 33.1.4. статті 33 Закону: «У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально».

Всупереч зазначеної статті Закону, Відповідач, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово не надав Позивачу повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу, доказів на спростування такого стороною відповідача не доведено.

Відповідно до пп. ґ) п. 38.1.1 ч. 38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: «Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону».

Оскільки відповідач належним чином, як того вимагає Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», письмово не повідомив Страхову компанію, про ДТП на протязі 3-х робочих днів, то, після виплати страхового відшкодування до Позивача перейшло право регресної вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов'язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Оскільки відповідач належним чином, як того вимагає Закон України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», письмово не повідомив Страхову компанію, про ДТП на протязі 3-х робочих днів, то, після виплати страхового відшкодування до Позивача перейшло право регресної вимоги до Відповідача, як до особи, відповідальної за завдані збитки.

Дослідивши матеріали справи по даному страховому випадку, керуючись ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Позивач направляв відповідачеві претензію вих. № 04-4402 від 07.09.2015 року, однак відповідь від відповідача не надійшла.

Враховуючи що ОСОБА_2 ухиляється від виплати суми страхового регресу, суд знаходить позовні вимоги Приватного акціонерного товариства « Українська охоронно страхова компанія» про стягнення з відповідача боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі вищезазначеного, та ст. ст. 3, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 10,11,60,88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 про відшкодування шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 3 907,69 гривень.

Стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО- страхування» витрати по оплаті судового збору розмірі в розмірі 1 378,00 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Сторони по справі, які не були присутні при оголошенні рішення, мають право апеляційного оскарження у той же строк з моменту отримання його копії.

Головуючий: суддя О.В. Шишкін