Провадження №2/512/54/17
04.09.17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2017 року Савранський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Бростовської Н.О.,

секретаря Пустовіт С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Саврань, Савранського району, Одеської області, цивільну справу за позовною заявою ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_1 , аргументуючи вимоги тим, що відповідачка підписала заяву від 19.03.2012р. №б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідачка зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.05.2016р. в неї виникла заборгованість в розмірі 14631,66грн., яка складається з: 291,60грн. - заборгованість за кредитом, 9587,12грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3580,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00грн. - штраф (фіксована частина) та 672,94грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість, а також сплачений за подання позову судовий збір в розмірі 1378,00грн., позивач просить стягнути з відповідачки на його користь.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, а справу просив розглянути за його відсутності (а.с.29).

Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву, в якій у задоволені позову просить відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с.53-54).

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України).

Згідно зі ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Встановлено, що 19.03.2012р. між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання заяви із запропонованими банком «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», згідно якого відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок із зобов`язанням сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.10).

Розмір кредиту підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта (а.с.9).

Відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 31.05.2016р. в неї виникла заборгованість в розмірі 14631,66грн., яка складається з: 291,60грн. - заборгованість за кредитом, 9587,12грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3580,00грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500,00грн. - штраф (фіксована частина) та 672,94грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.7-8).

Судом встановлено, що відповідачка отримала кредитні кошти, але не надала суду доказів, які б спростовували її заборгованість перед позивачем. Також відповідачка не зверталася до суду із заявами та клопотаннями про витребування доказів, які могли б свідчити про відсутність в неї заборгованості перед позивачем.

Щодо спливу позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст.261 цього Кодексу встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст.253 ЦК України).

У відповідності до положень ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

07.07.2016р. позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, яка надійшла до канцелярії суду 29.07.2016р.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 19.03.2012р. вбачається, що остання операція з повернення кредитних коштів була здійснена відповідачкою 01.10.2012р., але позивач звернувся до суду за захистом своїх прав лише у липні 2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові. Крім цього, позивач не просив поновити йому пропущений строк позовної давності.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, №22083/93, №22095/93, §51, ЄСПЛ, від 22.10.1996р.; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), №66610/09, §43, ЄСПЛ, від 29.01.2013р.).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити, оскільки позивачем пропущений трирічний строк звернення до суду за захистом своїх прав.

Керуючись, ст.ст.256, 257, 260, 261, 266, 267 ЦК України, ч.3 ст.258, ст.ст.259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Савранський районний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення (ч.1 ст.294, ч.1 ст.296 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом (ч.1 ст.223 ЦПК України).

СУДДЯ