Ухвала

Іменем України

Справа № 712/12284/16ц

12 січня 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Марцішевської О.М.

при секретарі Вдовенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обгрунтування своїх вимог вказувала, що 14 жовтня 2016 р. придбала у відповідачки пуховик торгової марки "ALL-VALLEO" білого кольору, 44 розміру вартістю 1120 грн. в магазині "Каприз", що знаходиться за адресою: м.Черкаси, вул.Сумгаїтська,12/1Б, що підтверджується товарним чеком №0056 від 14.10.2016 року. Прийшовши додому в той же день виявила недолік в придбаному товарі неякісно виготовлення швів, які розходились в кількох місцяха, тому 15.10.2016р. звернулася до продавця з проханням повернути гроші за сплачений товар, також у книзі скарг написала скаргу щодо відмови їй у грубій формі приватним підприємцем ОСОБА_3 у поверненні коштів. Також в телефонному режимі зверталась до відповідачки з проханням повернути кошти, в подальшому в звязку з відмовою 18 жовтня 2016 року надіслала поштою заяву про повернення коштів за придбаний 14 жовтня 2016 року товар в звязку з виявленими у ньому недоліками, яка залишена без виконання, тому змушена звернутись до суду за захистом порушених прав. Просить розірвати договір купівлі-продажу зимового пуховика торгової марки "ALL-VALLEO" білого кольору, укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 14 жовтня 2016 року та стягнути кошти сплачені за товар в розмірі 1120 грн., 500 грн. моральної шкоди.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про приєднання до матеріалів справи копію Указу Президента України про створення Соснівського районного суду м.Черкаси, рішення Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та Указу Президента України щодо призначення головуючого на посаду судді, розпорядження Президента України про призначення заходів з прийняття присяги судді та офіційного запрошення Президента України головуючому для прийняття присяги. В обґрунтування клопотання вказував, що приєднання даних документів необхідне для підтвердження, що ухвала про відкриття провадження у справі постановлена судом, утвореним згідно з законом.

Також представник відповідача в судовому засіданні вказував, що провадження у справі відкрито за позовом, який не відповідає вимогам ЦПК України, позовна заява не містить посилань на будь-які докази, що підтверджують обставини, на які посилається позивач, також при подачі позову позивачкою не оплачений судовий збір, від сплати якого остання не звільнена згідно з Законом «Про судовий збір», а тому у наданому суду запереченні просить залишити позовну заяву без розгляду.

Позивачка в судовому засіданні по суті вимог представника відповідача заперечувала.

Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази.

В заявленому клопотанні представником відповідача не обґрунтовано, в чому полягають труднощі у отриманні вказаних документів, нормативно-правові акти, що їх приймають органи державної влади, органи в системі судоустрою офіційно оприлюднюються у встановленому законом порядку, отже є загальнодоступними для ознайомлення.

Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Разом з тим, відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір» не передбачено звільнення позивачів від сплати судового збору за позовами про захист прав споживачів.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом. Частина 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» не скасована та не визнана неконституційною, отже підлягає до застосування в сукупності зі статтею 5 Конвенції.

Що стосується посилання на необґрунтованість позовної заяви посиланням на докази, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Недоведеність та необґрунтованість позовних вимог може бути підставою для відмови у задоволенні позову, разом з тим оцінка зібраних у справі доказів надається не при вирішенні питання про відкриття провадження у справ, а при постановленні судового рішення по суті вимог.

Враховуючи вищевикладене, заявлені представником клопотання не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 168 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотань представника відповідачки ОСОБА_3.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий