Справа №484/186/17 09.03.2017 09.03.2017 09.03.2017
Провадження №22-ц/784/621/17
Провадження № 22ц/784/621/17 Суддя першої інстанції Закревського В.І.
Справа № 484/186/17 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 березня 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Прокопчук Л.М.,

із секретарем Шагаєм О.А.,

за участю боржниці - ОСОБА_2,

її представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року за поданням державного виконавця Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (надалі - Державний виконавець) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А:

23 січня 2017 року Державний виконавець звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Свої вимоги заявник мотивував тим, що в Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 53252966, згідно якого ОСОБА_2 має борг на загальну суму 420 018 грн. 92 коп. Проте, остання не сплачує заборгованість, сума якої є значною, а тому державний виконавець просив суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до повного погашення боргу.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє місце проживання якої: АДРЕСА_1, а саме до погашення боргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання посилаючись на те, що судом не з'ясовані всі обставини справи, зокрема, те, що вона з'являлася до державного виконавця, розраховувалася за борговими зобов'язаннями в межах своїх матеріальних можливостей, що підтверджується копіями квитанцій, а також державним виконавцем не доведено факт її ухилення від виконання своїх боргових зобов'язань.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, на виконанні у Первомайському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області знаходиться зведене виконавче провадження № 53252966 на виконання вимог різних стягувачів, за якими ОСОБА_2 має борг на загальну суму 420 018, 92 грн. (а.с.4-18).

На виконання цих вимог протягом 2015 - 2016 року відкривались виконавчі провадження, які в подальшому об'єднувалися в одне зведене виконавче провадження (а.с.14-18).

Згідно ст. 377-1 ЦПК України судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду особи за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів за поданням державного виконавця.

Відповідно до положень ст. 122 ЦПК України на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом суддя відкриває провадження у цивільній справі (а у випадках, передбачених законом, відмовляє у відкритті провадження), про що постановляє відповідну ухвалу. Зазначена норма закону є обов'язковою і при розгляді справ про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Звернення до суду із заявою і відкриття провадження у справі суддею тягне за собою виникнення цивільного процесу з конкретним складом його учасників. Кожний учасник процесу посідає своє, визначене йому законом процесуальне становище і може користуватися наданими йому правами і нести процесуальні обов'язки.

З матеріалів справи вбачається, що судом було розглянуто подання Державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без постановлення ухвали про відкриття провадження у справі та призначення подання до розгляду в судовому засіданні.

Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Оскільки за змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування, саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

У зв'язку із необхідністю оперативного розгляду подання суб'єкт його внесення може бути повідомлений про час і місце розгляду у порядку, передбаченому ч. 6 ст. 74 ЦПК України.

Неявка державного виконавця не перешкоджає розгляду подання. Проте, у випадку необхідності з'ясування судом обґрунтованості внесеного подання, явку державного виконавця до суду може бути визнано обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи та ухвали, суд першої інстанції дійшовши висновку про умисне ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх боргових зобов'язань.

Між тим, з подання та наданих державним виконавцем документів до нього, які підтверджують тільки факт існування боргових зобов'язань, не вбачається, яка поведінка боржника під час примусового виконання вимог стягувачів вказує на ухилення останнього від виконання зобовязання та які дії вчинялися державним виконавцем відповідно до вимог Закону «Про виконавче провадження».

В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 стверджувала, що регулярно відвідувала державного виконавця з приводу погашення своїх боргових зобов'язань, перераховувала різні за розмірами грошові суми на погашення боргу, копії квитанцій яких надала апеляційному суду.

Отже, суд першої інстанції на виконання наведених приписів процесуального закону, розглянувши справу в день надходження подання, не витребував у державного виконавця зведене виконавче провадження, не перевірив доводів, викладених у поданні, взагалі не намагався викликати державного виконавця в судове засідання, хоча саме суб'єкт подання повинен довести факт ухилення боржника від виконання зобов'язань за виконавчими документами.

За такого, доводи скарги щодо порушення судом норм процесуального законодавства заслуговують на увагу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що зазначена ухвала постановлена з порушенням вимог закону, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 січня 2017 року скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді В.І. Козаченко

Л.М. Прокопчук