Номер провадження 2/229/385/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2017 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Петрова Є.В.

при секретарі Пантелєєвої Є.О.

за участі позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулась до суду до ОСОБА_2, - про усунення перешкод в користуванні власністю.

У позові вказала, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 01 липня 1982 року, їй належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

За вищевказаною адресою, крім позивача, зареєстровані її чоловік, та особа, що не є членом родини - ОСОБА_2.

З вересня 2013 року в домі відповідачка не проживає, не сплачує комунальні платежі. Ніхто відповідачу перешкод у користуванні житлом не чинив. Всі належні їй особисті речі та майно вона забрали з будинку. Місце знаходження відповідача на сьогоднішній день позивачу не відомо, оскільки відносин не підтримують.

Факт непроживання в житловому будинку з вересня 2013 року підтверджується актом квартального комітету обстеження квартири від 05 січня 2017 року.

Місце проживання відповідача не відомо, зв'язку не має, відносини не підтримуються, відповідач добровільно не знялася з реєстрації, тим самим порушує право власності позивача, та право користування та розпорядження нерухомими майном у повному обсязі. У зв'язку з реєстрацією відповідача комунальні служби нараховують плату за комунальні послуги з урахуванням зареєстрованих у квартирі, включаючи не проживаючого відповідача, позивач змушена одна сплачувати комунальні послуги та позбавлена можливості оформити субсидію, у зв'язку з цим позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх цивільних прав.

У судове засідання позивач з'явилася. Підтримала позов просила його задовольнити у повному обсязі.

Відповідач не з'явилася, не повідомила причини неявки, заперечень проти позову не представила. В матеріалах справи міститься розписка з відміткою Голови територіального комітету мікрорайону №16 м.Дружківка про неможливість вручити повістку, через відсутність відповідача за місцем реєстрації.

За таких обставин суд вважає за можливе заслухати справу за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів та ухвалити рішення, проти такого вирішення справи позивач не заперечив.

Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд розглядає справу, керуючись вказаною нормою закону, а не ст. ст. 71,72 ЖК України, оскільки житло позивача є і було на період проживання відповідачів приватним.

Суд встановив, що позивач являється власником житлового будинку, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 01.07.82 р. /а.с. 6/.

За адресою житлового будинку, крім позивача та її чоловіка - ОСОБА_3, зареєстрована відповідач по справі ОСОБА_2 /а.с. 8, 10/

З вересня 2013 р. відповідач не проживає в будинку, не несе витрат на її утримання, не сплачує комунальні платежі, виселилась добровільно, вивезла свої особисті речі, зі слів відповідача поїхала до Російської Федерації. Ніхто перешкод відповідачу у користуванні житлом не чинив, не змінював замків на вхідних дверях. Факт непроживання відповідача підтверджується актом обстеження житлового будинку від 05 січня 2017 року, який склали представники квартального комітету за участю сусідів / а. с. 9/.

Факт відсутності відповідача з вересня 2013 року було підтверджено свідками по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відтак за порівняльним аналізом статей 383, 391, 405 ЦК України та статей 150, 156 у поєднанні зі статтею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік.

За матеріалами справи підтверджено, що відповідачі відсутні в квартирі понад один рік без поважних причин, що порушує права власника житла, яка на законних підставах може вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, будь-яких інших домовленостей між ними не існує.

Таким чином, суд вважає, що позов про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житлом доведений і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60,61, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування житлом - будинком АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Є. В. Петров