Ухвала

іменем україни

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., КафідовоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання розподілу спадкового майна незаконним та визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_6, після смерті якого відкрилась спадщина. Позивач має право на обов'язкову частку у спадщині як непрацездатна вдова відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України. Разом з тим, заяву про відмову від спадщини вона написала у нотаріуса, знаходячись у тяжкому емоційному стані, а також була введена відповідачем в оману, оскільки вважала таку відмову договором довічного утримання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати розподіл спадкового майна померлого ОСОБА_6 незаконним та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_6, квартиру АДРЕСА_7

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 грудня 2014 року позов задоволено. Визнано розподіл спадкового майна померлого ОСОБА_6 незаконним. Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, квартиру АДРЕСА_2, житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_8, квартиру АДРЕСА_9 з відповідними предметами обіходу та вжитку.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 08 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року (далі - ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_6 в зареєстрованому шлюбі з 19 червня 1960 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 помер.

АДРЕСА_10 року відкрилась спадщина на належне ОСОБА_6 майно, яке він заповів синові - ОСОБА_5

Будучи спадкоємцем першої черги, як непрацездатна вдова, в порядку ч. 1 ст. 1241 ЦК України позивач має право на обов'язкову частку у спадщині.

В приміщенні Першої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області позивачем було підписано заяву про відмову від отримання обов'язкової частки у спадщині.

За змістом статей 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 5 ст. 1273 ЦК України відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Обґрунтовуючи свої вимог тим ОСОБА_4 вказувала, що при підписанні заяви про відмову від отримання обов'язкової частки у спадщині вона помилялась щодо обставин, які мають істотне значення, змісту та її правових наслідків, тобто бажала отримати догляд з боку відповідача і, відповідно, вважала, що підписує договір довічного утримання, проте не ставила питання про визнання такої заяви недійсною.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вірно виходив із того, що відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених статтями 225, 229-231 і 233 ЦК України, а правові наслідки такого рішення матимуть місце під час оформлення права на спадщину. Разом з тим, цивільним законодавством не передбачено такого способу захисту цивільних прав як визнання розподілу спадкового майна незаконним.

Апеляційний суд також дійшов обґрунтованого висновку, що визнаючи за позивачем право власності на об'єкти нерухомого майна, місцевим судом не встановлено весь обсяг спадкового майна, не зазначено яка саме частка нерухомого майна виділяється позивачу, та не враховано вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України, якою визначено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків апеляційного суду не впливають та їх не спростовують.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С.Висоцька

О.В.Кафідова