У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Ткачука О.С., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2012 року з нього стягнуто аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 24 січня 2012 року до 23 травня 2028 року.

На теперішній час у нього виникли обставини, які унеможливлюють сплату аліментів у визначеному судом розмірі. Так, в 2014 році, внаслідок окупації території Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, позивач вимушений був виїхати з місця його постійного проживання до м. Львова, що підтверджується довідкою № 01-3341, виданою Департаментом соціального захисту населення державної адміністрації Львівської області. У подальшому ОСОБА_4 взято на облік як особу, переміщену з тимчасово окупованої території.

07 жовтня 2014 року ним укладений шлюб з ОСОБА_8,

а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_4 Дружина на даний час не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому він є єдиним годувальником своєї родини.

Крім того, на його утриманні частково знаходяться батьки-пенсіонери, які є інвалідами третьої групи та потребують матеріальної допомоги, у зв'язку з періодичним виникненням додаткових витрат на лікування.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються з 1/4 до 1/7 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, які стягуються на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 лютого 2012 року.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від

24 лютого 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від

14 вересня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_4 задоволено частково.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від

18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що підстави для зменшення розміру аліментів відсутні, оскільки заробітна плата позивача з відрахуванням сплати аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_7 складає достатню суму для проживання з розрахунку на трьох осіб.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, встановивши фактичні обставини справи, на підставі доказів, поданих сторонами, що належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що у зв'язку зі зміною місця проживання позивача, народженням у нього другої дитини та перебування дружини на його повному утриманні, його матеріальний та сімейний стан значно змінився.

З огляду на вказані обставини, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 192 СК України.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.С.Ткачук

І.М.Фаловська