Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2743/16-ц
Номер провадження: 2/511/161/17
06 березня 2017 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Гринчак С. І.,
секретаря - Чернецької А.В.
позивача - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,
У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області, у якому просив визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку №38 по вул. Дружби (Куйбишева) с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області та зняти його з реєстрації.
Свої вимоги мотивує тим, що він є власником житлового будинку з господарчими спорудами, який розташований по вул. Дружба (колишня Куйбишева), 38 с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області. Крім нього в житловому будинку, що належить йому на праві власності з 20.01.1997 року зареєстрований його син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.. Однак з дати реєстрації і по теперішній час за вищевказаною адресою не проживає, будь-яких витрат по його утриманню не несе, в звязку з чим втратив право на користування жилим приміщенням. На неодноразові звернення до відповідача, щодо добровільного зняття з реєстрації обліку, відповідач ігнорує його, тому він не може вирішити питання зняття його з реєстрації в належному йому житлового будинку в позасудовому порядку. Посилаючись на дані обставини, просив усунути перешкоди в користуванні власністю, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку №38/по вул. Дружби (Куйбишева) с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області та зняти його з реєстрації.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, суду пояснив, щойого син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою в ІНФОРМАЦІЯ_2 Одеської області.по вул. Дружба, 38, але починаючи з 1998 року проживає окремо зі своєю сім`єю в м.Роздільна. З ним, як з батьком не спілкується, добровільно з реєстрації знятися не бажає. Він не може отримати субсидії на житлово-комунальні послуги, через те що в будинку зареєстрований відповідач. Крім того, відповідач ОСОБА_2 отримав у різних банківських установах декілька кредитів, де зазанчів місце своєї реєстрації с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області.по вул. Дружба, 38. На його адресу постійно приходять листи з погрозами. Такі обставини змусили його звернутися за захистом своїх прав до суду.
Відповідачі ОСОБА_1 в судове засідання з'явився, повторно, був належним чином повідомлений про час та день слухання справи поштою, рекомендованим листом з повідомленням про вручення ( а.с.26,34 ), причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у його відсутність суду не надав.
Третя особа на стороні позивача без самостійних вимог: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області у судове засідання не зявилися, надали суду заяву, в якій просили провести судове засідання без участі їх представника.( а.с.27).
У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, його особа посвідчена паспортом серії КЕ 515852, виданого Роздільнянсьеким РВ УМВС України в Одеській області 03.01.1997 року ( а.с.12-13).
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку та господарчих споруди, що розташовані по вул..Дружби (Куйбишева),38 с.Матишівка Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серії САВ №117684, виданим 17.01.2007 року Кам'янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області ( а.с. 3)
Зазначене свідоцтва у встановленому порядку зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно 13356280 від 26.01.2007 року. ( а.с.4).
Наявність будинку підтверджується технічним паспортом на житловий будинок з господарчими спорудами, за адресою: вул..Дружби (Куйбишева),38 с.Матишівка Роздільнянського району Одеської області, який складається з : А- житлового будинку, загальною площею 85,10 кв.м., житловою площею 62,80кв.м, господарчих споруд: Б,Г,Е.З-сарай, В- літня кухня, Д підвал, Ж майстерня, Н- душ, К. туалет, Л - гараж, І мощіння, № 1-2 огорожа ( а.с.5-9).
Таким чином, позивач володіє вищезазначеним житловим будинком з господарчими спорудами правомірно, а тому має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своєю власністю.
Згідно довідки виданої Кам`янською сільською радою Роздільнянського району Одеської області №595 від 24.11.2016 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зареєстрований по вул. Дружби ( колишня Куйбищева), 38 с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області(а.с.10)
Розпорядженням Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області № 6/16 від 28 січня 2016 року відповідно до ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", на виконання Закону України від 9 квітня 2015 року № 317-УІІІ «Про засудження комуністичного та націонал-соціального (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону їхньої символіки», враховуючи дані соціального опитування мешканців населених пунктів, рішення сесії сільської ради № 70-УІІ від 24.12.2015 р. вулицю Куйбишева в с. Матишівка перейменовано на вулицю Дружби. ( а.с. 35)
Згідно акту про обстеження умов мешкання позивача ОСОБА_1 від 26.12.2016 року, складеного комісією у складі: Камянського сільського голови ОСОБА_3, сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за адресою: с. Матишівка, Дружби ( колишня Куйбишева), 38 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, але зі слів родичів та сусідів громадянин ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем реєстрації не проживає з 2000 року й до теперішнього часу. ( а.с.23 ).
Як власник будинку ОСОБА_1 реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження власним майном не може через реєстрацію в його будинку відповідача, зокрема позивач не має можливості отримати субсидії на житлово-комунальні послуги.
Факт не проживання відповідача в будинку позивача підтвердили в суді свідки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, які пояснили в суді , що в будинку по вул. Дружби ( колишня Куйбищева), 38 с. Матишівка проживає позивач - ОСОБА_1, його дружина ОСОБА_8, їх донька ОСОБА_9 та їх внук ОСОБА_10, відповідач по справі ОСОБА_2 за вищевказаною адресою не проживає з 1997 року.
У суду не має підстав ставити під сумніви пояснення вказаних свідків.
Таким чином, на підставі наявних у справі доказів судом достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 на теперішній час зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( колишня Куйбишева) с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області, є членом сім"ї позивача, однак в належному позивачеві ОСОБА_1 будинку не проживає без поважних причин більше року, з дати його реєстрації за вказаною адресою, витрат на утримання будинку не несе, будинок для проживання не використовує, а тому втратив право користування вказаним житлом з моменту реєстрації в будинку.
Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають йому в реалізації права володіння та користування належним йому на праві власності майном.
В порядку ч.2 ст.48 Закону України „Про власність", позивач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.
Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни які мають у приватній власності житловий будинок, квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Так, відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Як встановлено матеріалами справи та було вище зазначено, що ОСОБА_1 на даний час позбавлений права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1, як власника житлового будинку з господарчими спорудами законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідача в належному йому будинку, порушує його право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
Відповідно до п.8 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року позивачі інваліди І та ІІ груп звільняються від сплати судового збору.
У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави має бути стягнутий судовий збір у розмірі 551,20грн.
Керуючись ст.ст. 48,49 Закону України Про власність, ст.ст.319,346,383,386,391 ЦК України, ст.ст.10,11,209,212, 214-215,224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Роздільнянський районний підрозділ Головного управління Державної міграційної служби в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, - задовольнити.
Визнати, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням будинку №38 по вул. Дружби (Куйбишева) с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у розмірі 551,20грн.
Вказане рішення є підставою для звернення до Роздільнянського районного підрозділу головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області для вирішення питання щодо зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку за адресою: вул. Дружби ( Куйбишва),38 с. Матишівка Роздільнянського району Одеської області.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. І. Гринчак