Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2017 Справа №607/701/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Позняка В.М.

за участю секретаря с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, просить стягнути із відповідачів 212452 грн. боргу за договором позики, який уклав ОСОБА_3 за згодою із своєю дружиною ОСОБА_4 в інтересах сімї, грошові кошти одержав, однак в строк встановлений договором не повернув.

Позивач в судове засідання не зявилася, представник звернулася до суду із заявою, в якій просить розглядати справу в його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили.

За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача згідно з поданою ним письмовою заявою не заперечив проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до договору від 04 липня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Тернопільської області 04 липня 2012 року, позикодавець (ОСОБА_2) передав у власність позичальникові (ОСОБА_3), а позичальник прийняв строком на шість місяців і двадцять сім днів, в термін до 31 січня 2013 року грошові кошти в сумі 240000 грн. Сума позики прийнята в повному обсязі Позичальником від продавця до підписання договору. Таку ж суму без нарахування процентів Позичальник зобовязується Повернути позикодавцеві до 31 січня 2013 року (п.1.1. договору). Позичальник стверджує, що гроші позичаються ним в інтересах сімї, за згодою дружини ОСОБА_4, справжність підпису якої на заяві засвідчено нотаріусом (п.6.7. договору).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина 4 ст. 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов'язки. Договір, укладений одним із подружжя, створює обов'язки для другого з подружжя в разі, якщо його укладено в інтересах сім'ї, а одержане за цим договором майно фактично використано на задоволення потреб сім'ї (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-55цс13 від 19 червня 2013 року, № 6-163цс12 від 20 лютого 2013 року, № 6-88цс12 від 12 вересня 2012 року).

Згідно з вимогами ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи те, що відповідачем не надано будь-яких доказів повернення боргу за договором позики від 04 липня 2012 року, як видно із пояснень позивача в позовній заяві, та наданих ним документів, відповідачі частково повернули йому кошти в сумі 10000 грн., що підтверджується розпискою від 17 квітня 2014 року, а також 17548 грн. 12 серпня 2014 року, а тому, враховуючи, що ОСОБА_3 не виконав свої зобовязання за договором, гроші ним одержано в інтересах сімї за згодою дружини ОСОБА_4, про що дружина надала свою письмову згоду, а тому суму боргу слід стягнути із відповідачів солідарно.

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, оскільки позовні вимоги задоволені, з відповідачів на користь позивача слід стягнути з кожного по 1062,27 грн. судового збору.

Керуючись статтями 3, 10, 57-64, 88, 208-209, 212-215, 223, 224-226, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 525, 526, 530, 625, 1046-1050 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (вул. Дружби, 17/10, м. Тернопіль, ІПН НОМЕР_1) та ОСОБА_4 (вул. Дружби, 17/10, м. Тернопіль) на користь ОСОБА_2 (вул. Зелена, 37, смт. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) 212452 (двісті дванадцять тисяч чотириста пятдесят дві) грн. боргу за договором позики від 04 липня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_3 (вул. Дружби, 17/10, м. Тернопіль, ІПН НОМЕР_1) в користь ОСОБА_2 (вул. Зелена, 37, смт. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) 1062,27 грн. сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 (вул. Дружби, 17/10, м. Тернопіль) в користь ОСОБА_2 (вул. Зелена, 37, смт. Велика Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, ІПН НОМЕР_1) 1062,27 грн. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_1, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ ОСОБА_5