Номер провадження 2-о/754/33/17
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2017 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Таран Н.Г.

за участю секретаря судового засідання - Моторенко К.О., Двірко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у період з 26, 27, 29 квітня 1986 року.

Свої вимоги мотивував тим, що є інвалідом ІІ групи, як постраждалий внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії, безпосередній учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, був залучений до виконання заходів Цивільної оборони стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Реактивного Чорнобильської АЕС, які полягали у виконанні робіт по локалізації джерела радіоактивного випромінювання. УПСЗН Деснянської РДА в м. Києві відмовило заявнику у в наданні відповідного статусу, оскільки вважає, що його залучення до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не підтверджене належними документами. На підставі зазначеного, просить суд встановити факт залучення його до складу формувань Цивільної оборони під час ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні підтримали заяву, просили її задовольнити з підстав викладених у заяві.

Представник заінтересованої особи - управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 22).

Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволеню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2, вкладкою до посвідчення та довідкою МОЗ України Сер. НОМЕР_1.

У березні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про встановлення йому статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення.

Листом УПСЗН Деснянської РДА в м. Києві від 28.03.2016 р. №34-697, ОСОБА_1 відмовлено в надані статусу інваліда війни та видачі відповідного посвідчення, оскільки надані останнім документи не підтвердили факт залучення та виконання ним робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі формувань Цивільної оборони (а.с. 7-8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на посаді старшого оператора ГЦН і НТУ 5 гр. 6 реакторний цех №2 Чорнобильської АЕС і 26,27,29 квітня 1986 року залучений до виконання заходів Цивільної оборони стосовно ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування Реакторного цеху Чорнобильської АЕС, які полягали в локалізації небезпечного джерела радіоактивного випромінювання.

Право на отримання посвідчення інваліда війни та передбачені законодавством пільги заявник має у зв'язку із п. 9 в ч.2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до цього Закону особи, залучені до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, віднесені до інвалідів війни.

Вищезгаданим законом, так саме як і іншими законодавчими та нормативно-правовими актами України, будь-яких інших уточнень, конкретизації або встановлення обмежень не здійснювалось. Тобто, відповідно до їх змісту, для отримання зазначеного статусу необхідно дотримання таких умов:

1.Наявність інвалідності, отриманої внаслідок захворювань, пов'язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

2.Підтвердження факту участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у складі формувань Цивільної оборони.

Факт зарахування та перебування ОСОБА_1 на момент аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованого формування медичної служби ЦО ЧАЕС на переконання Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, як колишнім штабом ЦО Київської області та органом МНС України, в якому зберігаються архівні дані і документи, що стосуються організації заходів ЦО в зв'язку з аварією на Чорнобильській АЕС додаткового доведення не потребує.

Встановлення факту залучення ОСОБА_1 до невоєнізованих формувань цивільної оборони під час ліквідації аварії на ЧАЕС має для нього юридичне значення, оскільки дає йому право для отримання посвідчення інваліда війни.

Як вбачається з довідки від 29.03.2016 року №01.-14/548-3 Департаменту з питань цивільного захисту та ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до чинних на момент аварії на ЧАЕС нормативно - правових актів з питань Цивільної оборони, зокрема Положення про Цивільну оборону СРСР, затвердженого 18.03.1976 року Постановою ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР №1111-1976 року; Положення про невоєнізовані формування ЦО та норми оснащення їх матеріально-технічними засобами, яке введено в дію наказом начальника Цивільної оборони від 06.07.1975 року №90 в кожному міністерстві, відомстві або іншому центральному органі виконавчої влади, а також на підприємствах, в установах та організаціях за територіально-виробничим принципом створювались система, служби та формування Цивільної оборони. Згідно вимогам цих документів служби і формування ЦО повинні були бути створені і на підприємстві заявника. До складу невоєнізованих формувань зараховуються в обов'язковому порядку громадяни СРСР чоловіки у віці від 16 до 60 років та жінки від 16 до 55 років.

Інформаційним листом Державного агенства України з управління зоною відчуження ДСП «Чорнобильська АЕС» від 25.04.2016 р. зазначено, що інформація щодо складу невоєнізованих формувань цивільної оборони в 1986 р. в архіві ГСП ЧАЕС відсутня. Матеріали відносно формування робіт по ліквідації аварії ЧАЕС в 1986 р. та участь персоналу ЧАЕС в невоєнізованих формуваннях цивільної оборони при виконанні робіт по ЛПА на ЧАЕС відсутні. Документи, які підтверджують обов'язковий перехід персоналу ЧАЕС до структури ЦО по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в 1986 р. відсутні. Журнали змінних завдань, журнали розпорядження по цехам, розпорядження по цехам та відділам за 1986-1989 р.р. не зберіглись.

Відповідно до аварійного маршрутного листа №1142, ОСОБА_1, 26, 27, 29 квітня брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в якості старшого оператора ГЦН реактивного цеха №2 Чорнобильської ЧАЕС, в м. Припять (а.с. 10).

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, заяви про встановлення факту участі в роботах, пов'язаних з усуненням аварії на Чорнобильській АЕС або її наслідків, підлягають задоволенню за наявності достовірних доказів про безпосередню участь заявника у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням аварії на Чорнобильській АЕС, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі проведення евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки.

Аналізуючи матеріали справи, суд приходить до висновку про можливість встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що заявник був залучений до складу формувань Цивільної оборони та став інвалідом внаслідок захворювання, пов'язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.

З огляду на те, що встановлення вказаного факту має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, заява підлягає задоволенню.

З урахуванням викладеного, на підставі статей 10, 11, 13, 60, 212-215, 234-235, 256-259 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», ст. 10 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"суд, -

В С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення- задовольнити.

Встановити факт участі та виконання заходів ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі невоєнізованих формувань цивільної оборони 26,27,29 квітня 1986 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 09.03.2017 р.

Суддя: Н.Г. Таран