Справа № 386/236/17
Провадження № 2/386/219/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю секретаря судового засідання Максютенко О.О.,

представника органу опіки і піклування-

представника служби у справах дітей

Голованівської РДА Кіровоградської області Грицюк Т.М.,

відповідачів ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області (як органу опіки та піклування) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Голованівська районна державна адміністрація Кіровоградської області звернулась до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідачі, являючись батьками малолітньої дитини: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забрали дитину з пологового будинку без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування. Орган опіки і піклування зазначає, що відповідачі також мають ще двох малолітніх дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з відповідачами, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, від якої відповідачі також відмовились. Одразу після народження ОСОБА_4 відповідачі в пологовому відділенні Голованівської центральної районної лікарні написали заяву, в якій відмовились забрати дитину з пологового відділення, через що дитина була влаштована до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу». Орган опіки і піклування вказує, що відповідачі за місцем проживання характеризуються негативно, їх умови проживання не підходять для нормального проживання і виховання дітей, а тому мають бути позбавлені батьківських прав. У зв'язку з наведеним, позивач просить позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути солідарно з відповідачів аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/3 частини усіх видів їхнього заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до її повноліття на користь опікуна або установи, де будуть перебувати діти в порядку ст. 166 Сімейного кодексу України; покласти на відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні подала заперечення на позов від ОСОБА_2, в якому останній позов не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, оскільки вважає, що орган опіки і піклування безпідставно здійснює обстеження умов їх проживання, не здійснює ніяких заходів щодо допомоги у їх скрутному становищі. Зазначив, що вони залишили дитину та не відвідували її з тих причин, що не мають на це коштів, однак вважає, що вони не відмовлялись від дитини. Відповідач ОСОБА_2 також не погоджується з вимогою щодо стягнення аліментів, оскільки його не позбавлено батьківських прав, являється інвалідом другої групи, сплачує аліменти на утримання інших дітей, не працює, на утриманні має дружину та дітей, має скрутне матеріальне становище.

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування-представник служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації позов підтримала повністю та суду пояснила, що відповідачі зарекомендували себе з негативної сторони, одразу після народження ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 року в пологовому відділенні Голованівської центральної районної лікарні відмовились забрати дитину. Народження дитини було зареєстровано за розпорядження Голованівської районної державної адміністрації, оскільки батьки дитини були відомі, про що було внесено відомості до актового запису про народження дитини. Після відмови забрати дитину з пологового відділення відповідачі протягом більше ніж шість місяців не навідували дитину та не виявляли бажання її повернути в сім'ю. Вважає, що відповідачів необхідно позбавити батьківських прав відносно їх малолітньої дитини та стягнути з них аліменти на утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала з підстав зазначених в заперечені. Пояснила, що дійсно одразу після народження сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, написали з чоловіком заяву про відмову забрати дитину з пологового відділення, причиною написання якої було те, що її чоловік ОСОБА_2 не бажав значитись батьком в документах про народження дитини, оскільки має ще інших дітей, на утримання яких також стягуються аліменти. В даний час з чоловіком опинились в скрутному матеріальному становищі, однак бажають забрати дитину та доглядати за нею. Просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно одразу після народження сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, написали з дружиною заяву про відмову забрати дитину з пологового відділення, причиною написання якої було те, що він не бажав значитись батьком в документах про народження дитини, щоб не стягували з нього аліменти, оскільки має ще інших трьох дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, на утримання яких також стягуються аліменти. Вважав за можливе, щоб ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, хтось усиновив, за умови виключення відомостей про нього як батька дитини. Просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, повторно виданого 07.12.2016 року Голованівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, державна реєстрація його народження проведена відповідно до ст. 133 СК України (а.с. 16).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року відповідачами була підписана заява про відмову забрати дитину чоловічої статті з пологового відділення Голованівської центральної районної лікарні з причин відсутності засобів для виховання дитини (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року в Голованівській центральній районній лікарні працівниками лікарні ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, в присутності працівника Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_14, працівника служби у справах дітей Голованівської районної державної адміністрації ОСОБА_15, працівника центру соціальних служб ОСОБА_16, було складено акт про відмову забрати дитину, народженої ІНФОРМАЦІЯ_12 року у пологовому відділення ОСОБА_3, батьком якої є ОСОБА_2 (а.с. 25).

Згідно до копії розпорядження голови Голованівської районної державної адміністрації №85-р від 31.03.2016 року (зі змінами), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 18-19).

Розпорядженням голови Голованівської районної державної адміністрації №147-р від 01.06.2016 року ОСОБА_4 влаштовано до комунального закладу «Кіровоградський обласний будинок дитини» (а.с. 20).

Як вбачається з акту про невідвідування дитини батьками та рідними, затвердженого 17.01.2017 року головним лікарем комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу», ОСОБА_4 виховується в закладі з 03 червня 2016 року. За час перебування дитини в закладі батьки та рідні дитиною не цікавились, не відвідували, письмових запитів не надсилали.

Згідно довідки за №95, виданої 07.02.2017 року Молдовською сільською радою Голованівського району Кіровоградської області, відповідачі разом зі своїми малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають в с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 9).

Згідно із копією акту обстеження умов проживання сім'ї Сигиди в с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області, складеного 28.07.2016 року, в будинку знаходились меблі, дитячі речі були брудні, посуд брудний. Біля будинку є присадибна ділянка, яка не обробляється, підсобне господарство відсутнє (а.с. 22).

Відповідно до висновку органу опіки і піклування Голованівської райдержадміністрації Кіровоградської області від 23.12.2016 року №01-31/66/1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року залишили та відмовились забирати з пологового відділення Голованівської центральної районної лікарні свою малолітню дитину ОСОБА_4, у зв'язку з чим, мають бути позбавлені батьківських прав у відношенні цієї дитини (а.с. 6).

Згідно характеристик Молдовської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області, виданих 07.02.2017 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються негативно (а.с. 7-8).

Під час розгляду справи представником позивача додано акт обстеження умов проживання сім'ї Сигиди в с. Молдовка Голованівського району Кіровоградської області, складеного 28.02.2017 року (після звернення до суду з відповідним позовом), згідно якого умови проживання сім'ї є задовільними, сім'я виховує дитину ОСОБА_5, яка забезпечена ліжком, засобами особистої гігієни, одягом та шкільним приладдям.

Відповідно до положень Конвенції про права дитини та Закону України «Про охорону дитинства» дитинство перебуває в Україні під особливою охороною.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини 1 ст. 143 Сімейного кодексу України, мати, батько дитини, які перебувають у шлюбі, зобов'язані забрати дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я.

Право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом (ч. 1 ст. 152 Сімейного кодексу України).

За нормами ч. 3 ст. 155 Сімейного кодексу України, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування (п. 1 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України).

Згідно статей 9, 18 Конвенції Про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої Україною 27.09.1991 року (набрала чинність для України 27.09.1991 року) держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

За змістом роз'яснень, викладених у пунктах 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Згідно положення п. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, суд вважає доведеним той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не забрали з пологового будинку свою малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та з дня народження дитини і по день розгляду справи (більше 11-ти місяців) не виявляли щодо цієї дитини батьківського піклування, оскільки жодного разу не провідували дитину та не забрали з комунального закладу, і таких дій вчиняти не намагалися.

Крім того, судом не встановлено поважних причин залишення відповідачами дитини в пологовому відділенні, такі причини відповідачами не доведені, а складне матеріальне становище не може бути поважною причиною невиконання батьками обов'язку забрати дитину з пологового відділення, оскільки не позбавляє такої можливості. Суд звертає увагу на те, що в момент відмови забрати дитину єдиною причиною було не бажання ОСОБА_2 бути записаним батьком дитини, що в подальшому могло потягти за собою стягнення аліментів з нього, що підтверджено відповідачами в судовому засіданні.

Враховуючи встановлені обставини, викладені в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні, враховуючи те, що відповідачі не забрали дитину з пологового будинку, протягом шести місяців та після звернення органу опіки і піклування з позовом до суду, не здійснюють жодних дій, які б могли свідчити про виявлення батьківського піклування до дитини, а тому підстави для відмови у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав відсутні.

Встановивши наявність умисних дій ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо невиконання батьківських обов'язків, які виразились у відмові забрати дитину з пологового будинку, суд приходить до висновку про необхідність захисту інтересів дитини. Мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми, саме рішення суду про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини.

Позбавляючи батьківських прав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї останніх, які перебували на обліку у Служби у справах дітей, умови проживання якої періодично перевірялись та надавались рекомендації і зауваження.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України).

В той же час відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи викладене з відповідачів мають бути стягнуті на користь опікуна або установи, де буде утримуватись малолітня дитина, аліменти на утримання останньої.

Визначаючи розмір аліментів, який має бути стягнутий з ОСОБА_2, суд враховує наявність в останнього аліментних зобов'язань у відношенні інших трьох дітей ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, наявність на утриманні ще двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, наявність інвалідності та отримання пенсії, а тому такий розмір має становити 1/6 частину з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, через що позов в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню.

Визначаючи розмір аліментів, який має бути стягнутий з ОСОБА_3, суд враховує наявність в останньої на утриманні ще двох дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6, поганий стан здоров`я та те що вона ніде не працює та не отримує відповідний дохід, а тому такий розмір має становити 1/4 частину з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, через що позов в частині стягнення аліментів з ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються державні органи, підприємства, установи, організації, громадські організації та громадяни, які звернулись у випадках, передбачених законодавством, із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача має бути стягнутий судовий збір за позовні вимоги майнового та немайнового характеру в розмірі, встановленому пунктом 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 143, 152, 155, 164-166, 180 Сімейного кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Голованівської районної державної адміністрації Кіровоградської області (як органу опіки та піклування) в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Люшневата Голованівського району Кіровоградської області, відносно його малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженку с. Любомирка Добровеличківського району Кіровоградської області, відносно її малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Голованівськ Голованівського району Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця с. Люшневата Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1, на користь опікуна або установи, де буде утримуватись малолітня дитина, щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженки с. Любомирка Добровеличківського району Кіровоградської області, зареєстрованої в АДРЕСА_2, на користь опікуна або установи, де буде утримуватись малолітня дитина, щомісячно аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.02.2017 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 солідарно судовий збір в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят) грн. на рахунок 0111, отримувач коштів УДК в Голованівському районі, банк отримувача ГУДКУ у Кіровоградській області МФО 823016, Код , Призначення платежу: ;101; за позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Гарбуз О. С.