У Х В А Л А

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2016 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

Вінницький міський суд Вінницької області рішенням від 25 квітня 2016 року відмовив у задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (далі − ПАТ «Перший український міжнародний банк»).

Апеляційний суд Вінницької області 29 червня 2016 року рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 квітня 2016 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк» задовольнив частково: стягнув на його користь з ОСОБА_4 41 тис. 576 євро 19 євроцентів та 639 тис. 699 грн 29 коп. заборгованості за кредитним договором, укладеним 11 вересня 2008 року між сторонами; відмовив у задоволенні решти позовних вимог; вирішив питання розподілу судових витрат; відмовив у задоволенні заяви ПАТ «Перший український міжнародний банк» про повернення надмірно сплаченого розміру судового збору за подання апеляційної скарги.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 3 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2016 року залишила без змін.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 512, 520, 525, 526, 530, 610, 628, 629, 976, 979, 985, 1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України), статей 3, 16 Закону України «Про страхування», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження своїх вимог заявник надав рішення та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 травня 2012 року, 11 грудня 2013 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги апеляційний суд, з яким погодився й суд касаційної інстанції, дійшов висновку, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_4 умов кредитного договору утворилася кредитна заборгованість, яка підлягає стягненню на користь позивача. При цьому суд урахував, що банк не отримав страхове відшкодування після настання страхового випадку за участю автомобіля придбаного відповідачем за кредитні кошти, таке відшкодування рішенням суду було стягнуто на користь останнього, а чинним законодавством не передбачена зміна боржника у кредитному зобов'язанні страховиком без укладення відповідного договору.

Надані для порівняння рішення від 30 травня 2012 року та ухвала від 11 грудня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, постановлені у справах за позовами страхувальників до страхових компаній про стягнення страхового відшкодування.

Зазначені судові рішення, надані заявником для порівняння та судове рішення, про перегляд якого подано заяву, постановлені у справах з різними предметами й підставами позову, змістом позовних вимог та встановленими різними фактичними обставинами, що не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосував норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 жовтня 2016 року та рішення Апеляційного суду Вінницької області від 29 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк