Головуючий суду 1 інстанції -
Провадження № 22ц/782/79/17
УХВАЛА

Іменем України

28 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Коротенка Є.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Попової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2,

на ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 03 січня 2017 року

у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації, заінтересована особа - Сватівська районна рада,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту недостовірної інформації, що має юридичне значення.

Ухвалою Сватівського районного суду Луганської області від 03 січня 2017 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації, з підстав, передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, просить скасувати ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 03 січня 2017 року та справу направити на розгляд до суду першої інстанції, оскільки вважає, що ухвала винесена із порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Сватівсько Районної ради Луганської області, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи заявнику у відкритті провадження за заявою про встановлення факту недостовірної інформації, суд першої інстанції виходив із того, що заявник повинен був пред'явити свої вимоги шляхом подачі позову до власника веб-сайта, на якому розміщена оспорювана інформація.

Отже суд першої інстанції вважав, що в заяві ОСОБА_1 про встановлення факту недостовірної інформації вбачається спір про право, який має розглядатися в порядку позовного провадження.

Однак до таких висновків суд дійшов з порушенням порядку, встановленого для вирішення цього питання.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

У п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року зазначено, що належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК).

Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайта - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет.

Якщо недостовірна інформація, що порочить гідність, честь чи ділову репутацію, розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації, то при розгляді відповідних позовів судам слід керуватися нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації.

Відповідно до ч. 4 до статті 277 ЦК України якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

В п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 року зазначено, що відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження особа, яка поширила інформацію, щодо якої виник спір, стане відома, то відповідно до положень частини шостої статті 235 ЦПК суд залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту недостовірної інформації, ОСОБА_1 посилається на те, що в системі Інтернет поширилась недостовірна (негативна) інформація про нього, поширення відбулося в анонімній формі у вигляді викиду в мережу Інтернет. При цьому в матеріалах справи відсутні дані про автора відповідного інформаційного матеріалу або власника веб-сайта. В заяві заявником зазначено, що особа, яка поширила таку інформацію, невідома.

Не з'ясувавши того чи відомий автор відповідного інформаційного матеріалу або власник веб-сайта, чи особа, яка поширила таку інформацію, є невідома, не перевіривши наявність чи відсутність у даному випадку спору про право у суду першої інстанції не було достатніх правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на стадії відкриття провадження.

У разі встановлення під час розгляду справи наявності спору про право, це в подальшому може стати підставою для залишення заяви без розгляду з підстав, передбачених ч. 4 ст. 256 ЦПК України та ч. 6 ст. 235 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції передчасно дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі, що свідчить про порушення порядку, встановленого для вирішення питання про відкриття провадження у справі, а тому ухвалу суду слід скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 303, 312, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє представник ОСОБА_2, задовольнити.

Ухвалу Сватівського районного суду Луганської області від 03 січня 2017 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про можливість відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після її проголошення у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: