20.02.2017 227/4800/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 лютого 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Тимофєєвої Г.Л.,

при секретарі Сухіна О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Добропілля цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Позивачка зазначала, що 21 квітня 2007 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

10 вересня 2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Добропільський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 14 жовтня 2008 року зобовязав ОСОБА_2 сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2008р. і до досягнення нею повноліття.

На підставі цього рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції в Донецькій області.

Посилаючись на те, що відповідач із листопада 2011 року аліментів не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2016 року становила 26020,97 грн., та за період з 01 грудня 2011 року до 01 вересня 2016 року пеня за несплачені аліменти становила 20386,87 грн., позивачка просила стягнути з відповідача на її користь зазначені суми.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Представник позивача, адвокат ОСОБА_4, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обовязок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обовязком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобовязані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи їх шлюб розірвано.

В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, який рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 вересня 2012 року розірвано.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2008 року ОСОБА_2 зобовязано сплачувати на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09.09.2008р. і до досягнення нею повноліття.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

Як вбачається з розрахунку заборгованості відділу державної виконавчої служби Добропільського міськрайонного відділу Головного територіального управління юстиції в Донецькій області від 14.09.2016р. № 625, ОСОБА_2 з 07.11.2011 року аліментів не сплачує, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 вересня 2016 року становила 26020,97 грн.

Розмір заборгованості за 2011р. 2016 р., обчислений державним виконавцем, відповідачем не оскаржений та не спростований.

За положеннями ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували предявленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, предявленим до виконання, аліменти не стягувалися у звязку з розшуком платника аліментів або у звязку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Заборгованість за аліментами, які стягуються відповідно до ст. 187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягується за рішенням суду.

Таким чином указана норма матеріального права визначає порядок стягнення аліментів за виконавчим листом за минулий час та заборгованості за аліментами, що утворилася при їх відрахуванні за заявою платника, поданою відповідно до ст. 187 СК України.

Порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості.

А тому в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Саме таких правових позицій дійшов Верховний суд України у постановах №6-94/цс15 від 01.07.15р, №6-2022/цс15 від 25.11.15р., №6-2696/цс15 від 16.12.15р., №6-1477/цс15 від 03.02.16р., №6-535/цс16 від 01.06.16р., №6-300цс16 від 16.03.2016р.

З огляду на викладене вище, розрахунок пені, здійснено позивачем ОСОБА_1 у позовній заяві вірно, судом перевірений та становить станом на 01 вересня 2016 року 20386,20 грн.

Враховуючи наведене, суд вважає, що зобов'язання зі сплати алімнентів перед відповідачем не виконувались належним чином, а тому позовні вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пені, у звязку з несвоєчасною сплатою аліментів в розмірі 20386,20 грн. є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, в силу статей 79,88 ЦПК України, розяснень, викладених у п.36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» №10 від 17 жовтня 2014 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимг, у розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 180,196 СК України, ст.ст.10,15,60,61,208,212-218, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам та пені за несвоєчасну сплату аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН не відомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі - 20386,87 грн. (двадцять тисяч триста вісімдесят шість грн. 87 коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН не відомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, на відшкодування витрат із сплати судового збору суму у розмірі 275 (двісті сімдесят п*ять) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Надруковано в нарадчій кімнаті у одному примірнику.

Суддя Г.Л.Тимофєєва