Ухвала іменем україни
15 лютого 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» про стягнення матеріальних коштів та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» на рішення апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що її батько - ОСОБА_7 працював на посаді директора закритого акціонерного товариства сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» (далі - ЗАТ СП «Шевченківське»), правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Шевченківське» (далі - ТОВ СП «Шевченківське»).

11 березня 2004 року за фактом вчинення посадовими особами ЗАТ «Шевченківське» злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, порушено кримінальну справу. 19 липня 2005 року порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_7 за ознаками ч. 5 ст. 191 КК України, пізніше у відношенні ОСОБА_7 порушено кримінальну справу за ознаками ч. 2 ст. 366 КК України.

22 липня 2004 року ОСОБА_7 написав заяву про передачу грошей, які обліковувались за господарством як заборгованість по заробітній платі, у рахунок нібито завданої ним майнової шкоди.

Постановою начальника СВ Шевченківського РВ МВСУ в Харківський області від 23 грудня 2010 року кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190 КК України закрита за п. 2 ст. 6 п. 2 ст. 213 КПК України (за недоведеністю та відсутністю складу злочину). Про закриття кримінальної справи ОСОБА_7 дізнався з листа від 27 лютого 2013 року, після чого звернувся до відповідача з проханням повернути безпідставно утримані кошти, але кошти до теперішнього часу не повернуті.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, спадкоємцем після його смерті є його донька ОСОБА_6, яка звернулась до суду та просила з підстав, передбачених ст. ст. 1212 ЦК України, стягнути з ТОВ СП «Шевченківське» на її користь безпідставно отримані з ОСОБА_7 кошти, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 29 324 грн 31 коп. та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 28 березня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ТОВ СП «Шевченківське» на користь ОСОБА_6 суму коштів у розмірі 29 324 грн 31 коп.

У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі директор ТОВ «СП «Шевченківське», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що спірні правовідносини повинні регулюватись не цивільним, а трудовим законодавством.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що ЗАТ СП «Шевченківське» набуло грошові кошти у розмірі 10 540 грн 60 коп. без достатньої правової підстави, оскільки кримінальне провадження відносно ОСОБА_7, яке було підставою для перерахування на користь підприємства вказаних коштів, було закрито за недоведеністю обвинувачення.

Такі висновки апеляційного суду є обґрунтованими та відповідають встановленим у справі обставинам.

Судом встановлено, що ОСОБА_7. працював на посаді директора ЗАТ «СП «Шевченківське».

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Харківської області від 19 липня 2004 року порушено кримінальну справу № 18040035 відносно директора ОСОБА_7 та інших посадових осіб ЗАТ СП «Шевченківське» за ознаками злочину, передбачено ч. 5 ст. 191 КК України (привласнення або розтрата чужого майна).

Постановою старшого слідчого відділу прокуратури Харківської області від 28 липня 2004 року порушено кримінальну справу № 18040035 «Д-1» відносно директора ОСОБА_7 та інших посадових осіб ЗАТ «Сільськогосподарське підприємство «Шевченківське» за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України (службове підроблення, яке спричинило тяжкі наслідки).

22 липня 2004 року ОСОБА_7 написав заяву, в якій зазначив, що в зв'язку з розслідуванням прокуратурою Харківської області відносно нього кримінальної справи № 18040035, просить в рахунок погашення матеріальних збитків, спричинених його злочинними діями підприємству, вирахувати із заборгованості підприємства по заробітній платі кошти у розмірі 10 540 грн 60 грн. Саме ця заява стала підставою для перерахування зарплатних коштів на відшкодування збитків, спричинених злочином (а. с. 45).

З довідки ТОВ СП «Шевченківське» від 04 березня 2016 року № 15 вбачається, що в рахунок погашення матеріального збитку з ОСОБА_7 було вирахувано 10 540 грн 60 коп. із заборгованості підприємства перед ним по заробітній платі (а. с. 93).

Постановою СВ Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області від 23 грудня 2010 року кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито за недоведеністю обвинувачення в скоєнні злочину та за відсутності в його діях складу злочину.

Про закриття кримінальної справи ОСОБА_7 дізнався із листа від 27 лютого 2013 року № 04/2/4-1220-12 та звернувся до відповідача з проханням повернути перераховані ним кошти, однак кошти не повернуто.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, спадщину після нього прийняла ОСОБА_6 (а. с. 7-8).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зважаючи на те, що ЗАТ СП «Шевченківське» набуло гроші у розмірі 10 540 грн 60 коп. за рахунок ОСОБА_7 без достатньої правової підстави, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана сума коштів підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням індексу інфляції, який складає 18 824 грн 31 коп., а всього 29 324 грн 31 коп.

Доводи касаційної скарги щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин необґрунтовані, оскільки позивач ОСОБА_6 набула права вимоги за борговими зобов'язаннями свого батька - ОСОБА_7 - з моменту прийняття спадщини після його смерті.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваного судового рішення не вбачається, що апеляційним судом при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «Шевченківське» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 15 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович