Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Гулька Б.І.,Закропивного О.В.,
Хопти С.Ф., Штелик С.П.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом лізингової компанії «ING LEAS ITALIA» s.p.a. до районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції про виключення майна з-під арешту, повернення автомобіля за касаційною скаргою лізингової компанії «ING LEAS ITALIA»s.p.a. на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року лізингова компанія «ING LEAS ITALIA» s.p.a. (далі - ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a.) звернулася до суду із позовом до районного відділу Державної виконавчої служби Ужгородського міського управління юстиції (далі - районний відділ ДВС Ужгородського МУЮ) про виключення майна з-під арешту, повернення автомобіля, посилаючись на те, що компанії на праві власності належить автомобіль марки AUDI А8, кузов: НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, який у 2012 році незаконно вибув із володіння поза його волею у м. Тієно в Італії. За фактом незаконного заволодіння транспортним засобом поліцією м. Тієно порушено кримінальну справу, автомобіль оголошено у міжнародний розшук. Згодом встановлено, що автомобіль виявлено та затримано на території України під час спроби його незаконного ввезення на підставі підроблених документів. Постановою суду до винної у порушенні митних правил (ч. 1 ст. 483 МК України) особи застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу з конфіскацією безпосереднього предмета порушення митних правил - автомобіля марки AUDI А8, кузов: НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2. Постанова суду була направлена на виконання до районного відділу ДВС Ужгородського МУЮ.

Посилаючись на те, що вказаний автомобіль належить компанії, а не боржнику, позивач просив виключити автомобіль з-під арешту та повернути транспортний засіб уповноваженому представнику ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року позов ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a. задоволено. Виключено автомобіль марки AUDI А8, кузов: НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, з-під арешту, зобов'язавши районний відділ ДВС Ужгородського МУЮ повернути автомобіль ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a. Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито. Роз'яснено ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a., що розгляд справи віднесено до господарської юрисдикції.

У касаційній скарзі ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a., посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a. на праві власності належить автомобіль марки AUDI А8, кузов: НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2, який у 2012 році незаконно вибув із володіння власника поза його волею у м. Тієно в Італії. За фактом незаконного заволодіння транспортним засобом поліцією м. Тієно порушено кримінальну справу, автомобіль оголошено у міжнародний розшук. Згодом встановлено, що автомобіль виявлено та затримано на території України під час спроби його незаконного ввезення на підставі підроблених документів.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2013 року до винної у порушенні митних правил (ч. 1 ст. 483 МК України) особи - громадянина Чехії ОСОБА_7 - застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 580 700 грн 81 коп. з конфіскацією безпосереднього предмета порушення митних правил - автомобіля марки AUDI А8, кузов: НОМЕР_1, номерний знак НОМЕР_2.

Постановою головного державного виконавця районного відділу ДВС Ужгородського МУЮ від 06 травня 2015 року відкрито виконавче провадження із примусового виконання постанови Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 квітня 2013 року.

Закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що сторонами у справі є юридичними особами, а тому за суб'єктним складом спір віднесено до компетенції господарського суду.

Із такими висновками погодитися не можна.

У порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також щодо інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства (ст. ст. 3, 15 ЦПК України).

За положеннями ст. 1 ГПК Українигосподарським судам підвідомчі спори щодо захисту порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів підприємств, установ, організацій, інших юридичних осіб (у тому числі іноземних), громадян, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи.

Критерієм розмежування справ цивільного і господарського судочинства є одночасно як суб'єктний склад учасників процесу, так і характер спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (який діяв на момент звернення позивача до суду), особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно роз'яснень, що викладені у п. 11 постанови Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», господарським судам підвідомчі на загальних підставах справи зі спорів, пов'язані з визнанням права на майно, на яке накладено арешт, і про зняття з нього арешту за умови, коли сторонами у судовому процесі є підприємства чи організації у розумінні ст. 1 ГПК України.

Аналогічний зміст роз'яснень щодо підвідомчості справ про визнання права власності на арештоване майно і про зняття з нього арешту викладено у п. 4 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», де зазначено, що разі якщо сторонами у справі є юридичні особи, то незалежно від підстав арешту (опису) майна (конфіскація за відповідним судовим рішенням, стягнення боргу за рішенням господарського суду чи виконавчим написом нотаріуса тощо) та враховуючи характер спору, позови про зняття арешту з майна згідно зі ст. 15 ЦПК України, ст. ст. 1, 12 ГПК Українипідлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Таким чином, визначальним критерієм розмежування юрисдикції цивільного і господарського суду щодо розгляду справ про зняття арешту з майна є суб'єктний склад учасників процесу. Віднесення сторін позову до суб'єктів господарювання можливе лише після встановлення належності складу спору, в якому має розглядатися справа.

Відповідно до роз'яснень п. 2 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Висновку про підвідомчість справи господарському суду апеляційний суд дійшов на тій підставі, що ЛК «ING LEAS ITALIA» s.p.a. та районний відділ ДВС Ужгородського МУЮ є юридичними особами. Разом з тим, закриваючи провадження у цій справі, апеляційний суд не перевірив належність складу сторін у ній; не звернув уваги на те, що боржником у виконавчому провадженні виступає фізична особа - ОСОБА_7, який до участі у справі не залучений.

З цих підстав ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню за п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Враховуючи те, що належність складу сторін у справі не перевірялася й судом першої інстанції, такі порушення норм процесуального закону становлять підставу скасування й рішення суду першої інстанції з урахуванням повноважень, передбачених ч. 3 ст. 335, 338 ЦПК України, із передачею справи до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу лізингової компанії «ING LEAS ITALIA» s.p.a. задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 25 квітня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик