441/1077/16-ц 2/441/56/2017
16.02.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді -Яворської Н.І.,
при секретарі Цап І.М.,
з участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування житлом
16.08.2016р. позивачка звернулась до суду із даним позовом, покликаючись на те, що є власником житлового будинку по вул. Винниченка, 3 в м. Городку Львівської області, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2015р., запис про право власності за №10952295. (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок позивачкою набуте на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.5). Житловий будинок складається з трьох кімнат, однієї кухні, житловою площею 56 м.кв., надвірних споруд вбиральні та огорожі. Загальна площа будинку складає 127 м.кв.
У даному будинку зареєстрована, але не проживає понад чотирнадцять років сестра позивачки ОСОБА_3. Згідно запису в будинковій книзі та відповіді з АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, відповідачка зареєстрована в житловому будинку по вул. Винниченка, 3 в м. Городок Львівської області з 25.09.2002 року. (а.с.10-15, 27). ОСОБА_3 з 2002 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, лише формально зареєстрована у помешканні, втратила будь-який зв'язок із спірним житлом. Прописка відповідачки у вищевказаному будинку обмежує права позивачки як власника, оскільки вона не може оформити субсидію на комунальні послуги, змушена їх переплачувати, а тому позивачка не бажає, щоб ОСОБА_3 була зареєстрована чи проживала в належному їй житловому будинку в м. Городку.
За наявною в позивачки інформацією, відповідачка вибула на постійне місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.
Просила суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3, такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Винниченка, 3, в м. Городок Львівської області.
Позовні вимоги представником позивача підтримано в судовому засіданні.
Зазначила, що ОСОБА_3 є рідною сестрою позивачки, але вони не бачаться вже багато років. На даний час відповідачка проживає в окремому будинку в м. Городку по вул. Львівська, 57 Львівської області без реєстрації. Добровільно скасувати свою реєстрацію у житловому будинку, що знаходиться в м. Городок, вул. Винниченка, 3 вона відмовляється.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ствердили, що більше 10 років вже не бачили відповідачки у вищевказаному будинку, в них є ще один будинок в м. Городку по вул. Львівська, 57, там вона на сьогодні проживає. Стосовно наявності речей ОСОБА_3 у спірному будинку їм нічого не відомо.
Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи (а.с. 40,44).
Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, свідків, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, позивачка у справі, є власником житлового будинку по вул. Винниченка, 3 в м. Городок Львівської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.08.2015р., (а.с.4).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області від 10.08.2016р. №2867, вказано, що зареєстрованими у житловому будинку по вул. Винниченка, 3 в м. Городок Львівської області є : ОСОБА_2 (позивач), ОСОБА_3 (сестра) (а.с.16).
Актами обстеження Виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області вищевказаного будинку від 25.03.2016р., та 10.08.2016р., встановлено, що в житловому будинку зареєстрована, але фактично не проживає відповідачка ОСОБА_3 (а.с.7-8).
Також факт не проживання ОСОБА_3 у спірному житлі підтвердили допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідачка ОСОБА_3 понад 14 років у спірному будинковолодінні, яке належить позивачці, не проживає, вибула з будинку, речей особистого вжитку та її документів у спірному житлі немає, фактично проживає в іншому будинку, суд приходить до висновку, що відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 88,209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_2 - задоволити в повному обсязі.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (будинком) по вул. Винниченка, 3, в м. Городок Львівської області.
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 20 коп. понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.
СуддяОСОБА_6