УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», третя особа - первинна профспілка «Свободу Праці» державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія», про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в ході розгляду справи, та остаточно просив поновити його на посаді провідного інженера режимно-контрольного відділу управління комбінату у філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» (далі - філія «ВГМК» ДП «ОГХК») та стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 500 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що

29 лютого 2016 року його незаконно звільнено з філії «ВГМК» ДП «ОГХК» з посади провідного інженера режимно-контрольного відділу управління комбінату на підставі наказу № 375 від 21 грудня 2015 року про скорочення чисельності та штату працівників.

Посилаючись на порушенням відповідачем порядку звільнення, зокрема п. 2.10 Колективного договору філії «ВГМК» ДП «ОГХК» щодо обов'язку адміністрації не допускати необґрунтованого скорочення робочих місць, а також зазначивши, що профспілка надала обґрунтовану відмову в розірванні трудового договору, ОСОБА_4 просив позов задовольнити.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

від 05 квітня 2016 року позов задоволено.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді провідного інженера режимно-контрольного відділу управління комбінату у філії «ВГМК» ДП «ОГХК» з 01 березня 2016 року.

Стягнуто з ДП «ОГХК» на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 7 500 грн без урахування податку на доходи та обов'язкові збори.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня

2016 року апеляційну скаргу ДП «ОГХК» відхилено, рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ДП «ОГХК», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалу апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї ОСОБА_4, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

У п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» судам роз'яснено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених ст.ст. 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позов, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які їх регулюють, дійшовши обґрунтованого висновку про порушення відповідачем вимог чинного трудового законодавства при звільненні позивача, оскільки первинною профспілковою організацією «Свобода праці» ДП «ОГХК» було надано обґрунтовану відмову на його звільнення, як члена профспілки, що в свою чергу свідчить про порушення його трудових прав, які підлягають захисту шляхом поновлення на роботі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15 та

від 01 липня 2015 року у справі № 6-703цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області

від 05 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М. Коротун