Справа №366/226/17
Провадження №2/366/65/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

16 лютого 2017 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючого - судді Гончарука О.П., при секретарі Форощі І.С., з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Іванків Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

Позивач в особі свого представника ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позивач посилається на те, що з відповідачем він перебував в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року до 17 грудня 2014 року. Від шлюбу вони мають сина, Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачем.

За час спільного проживання сторони придбали майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 36,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вул.Енергетиків (Пролетарська),48 та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок загальною площею 0,1233 га, що підтверджується договором купівлі продажу житлового будинку, посвідченого 12 травня 2012 року ОСОБА_4, приватним нотаріусом Іванківського районного нотаріального округу Київської області, за реєстром №939.

В подальшому, під час розробки технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж вищезазначеної земельної ділянки в натурі (на місцевості) та виготовлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку відповідачем площу земельної ділянки, на якій знаходиться житловий будинок, було збільшено до 0,15 га, на що вказує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане 24.05.2014 року Реєстраційною службою Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області.

Оскільки сторони не домовились про добровільний поділ будинку та земельної ділянки, тому позивач просить провести поділ спільного сумісного майна між ним та відповідачем наступним чином: за позивачем визнати право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий номер :01:008:0130, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вулиця Енергетиків (Пролетарська),48; за відповідачем визнати право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий номер :01:008:0130, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вулиця Енергетиків (Пролетарська),48.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно та здійснити розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до ст.88 ЦПК України.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала.

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст.1 та ст.3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених фізичними особами позовних вимог.

Згідно з положеннями ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно до положень ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що позивач з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року по 17 грудня 2014 року. Від шлюбу вони мають сина, Артема, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з відповідачем. За час спільного проживання вони придбали майно: житловий будинок загальною площею 36,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вул.Енергетиків (Пролетарська),48 та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок загальною площею 0,15 га, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане 24.05.2014 року Реєстраційною службою Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області.

Частиною 1 статті 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №48 по вулиці Пролетарській в смт.Іванків Київської області, слідує, що ОСОБА_2 є власником будинку.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 24.05.2014 року Реєстраційною службою Іванківського міжрайонного управління юстиції Київської області, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,15 га, розташованої за адресою: смт.Іванків, вул.Пролетарська,48 Іванківського району Київської області.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна, поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного будинку та земельної ділянки під ним.

Відповідно до ст.60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що вказані у п. 22 Постанови від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-71 СК та 372 ЦК.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Так, як між колишнім подружжям не досягнуто згоди щодо поділу спірного нажитого в шлюбі майна, між ними не укладено шлюбного договору, то частка цього майна кожного із них становить по 1/2.

Дане також випливає із положень ст.372 ЦК України, відповідно до якої у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» надано судам рекомендації, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.п. 22-24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час його придбання, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72 Сімейного Кодексу України та ст.372 Цивільного Кодексу України. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК України).

Як роз'яснено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст.71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст.365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст.11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Між сторонами не досягнуто згоди щодо варіантів поділу майна, а тому, з урахуванням пояснення сторін, наданих в судовому засіданні, їх інтересів та інтересів дитини, яка проживає з відповідачем, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 61, 69, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 СК України, ст.ст.3, 10, 58, 60, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку (літер «А») з господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», сарай «літ. «Б», «Г», хвіртка №1,3, паркан №2, колонка «І») та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий номер :01:008:0130, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вулиця Енергетиків (Пролетарська),48.

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, право приватної власності на 1/2 частину житлового будинку (літер «А») з господарськими будівлями та спорудами (веранда «а», сарай «літ. «Б», «Г», хвіртка №1,3, паркан №2, колонка «І») та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,15 га (1500 кв.м.), кадастровий номер :01:008:0130, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район смт.Іванків, вулиця Енергетиків (Пролетарська),48.

Припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_4 (сорок шість) квартира,40 (сорок) на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_5 (Пролетарська),48 (сорок вісім) сплачений судовий збір в розмірі 849,51 грн. (вісімсот сорок девять гривень пятдесят одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено 20 лютого 2017 року.

Суддя: О.П.Гончарук