ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - кредитна спілка «Залогове агентство», про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про витребування автомобіля з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу йому на праві приватної власності належить автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, двигун 1 498 куб. см, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, колір червоний. Вказаний автомобіль було придбано ним за 71 326 грн, на кошти отримані на підставі кредитного договору № 2339. 01 серпня 2013 року було складено акт прийому-передачі автомобіля № 2339/1, відповідно до якого він передав, а ОСОБА_6 прийняв у користування зазначений автомобіль. Того ж дня він видав довіреність на ім'я ОСОБА_4 на право розпорядження належним йому автомобілем. 21 жовтня 2014 року він звернувся до приватного нотаріуса Бородіної О.В. із заявою про припинення дії довіреності від 01 серпня 2013 року, внаслідок чого нотаріусом до Єдиного державного реєстру довіреностей було внесено реєстраційний запис № 39832059 про припинення дії довіреності. 23 жовтня 2014 року він направив повідомлення до департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України про скасування довіреності із проханням вжити заходів щодо затримання та вилучення транспортного засобу. Проте на теперішній час спірний автомобіль перебуває у розпорядженні відповідачів та його місцезнаходження невідомо. Посилаючись на те, що такі дії відповідачів є неправомірними, оскільки позбавляють його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, позивач просив витребувати на його користь від відповідачів вищевказаний автомобіль.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 26 травня 2015 року до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучено кредитну спілку «Залогове агентство».

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 12 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 в частині витребування автомобіля від ОСОБА_6 залишені без розгляду на підставі п. 5 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року, позов задоволено. Витребувано від ОСОБА_4, 03 на користь ОСОБА_3 автомобіль марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, НОМЕР_3, двигун 1 498 куб. см, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, колір червоний, вартістю 71 326 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення й ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам оскаржувані судові рішення не відповідають.

Так, судами встановлено, що 01 серпня 2013 року між кредитною спілкою «Залогове агентство» в особі заступника голови правління БєловаО.В. та членом кредитної спілки ОСОБА_3 було укладено споживчій кредитний договір № 2339, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 71 326 грн на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості для придбання автомобіля (а. с. 8-10 т. 1).

Згідно з п. 4.1 вказаного договору зобов'язання позичальника щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування ним забезпечено заставою, а саме: автомобілем марки ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2, НОМЕР_3, двигун 1 498 куб. см державний реєстраційний номер НОМЕР_1, колір червоний (а. с. 8 зв. т. 1).

Зі змісту повідомлення управління Державної автомобільної інспекції управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області вбачається, що станом на 28 травня 2015 року автомобіль марки ЗАЗ модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, номер двигуна НОМЕР_4, номер кузова НОМЕР_3, об'єм двигуна 1 498 куб. см, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5, з 18 листопада 2010 року на підставі довідки-рахунок КІМ 386204 від 17 листопада 2010 року зареєстрований за ОСОБА_3, що на момент реєстрації авто мешкав за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 34 т.1).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 02 червня 2015 року № 47108781 інформація щодо обтяження спірного автомобіля у реєстрі відсутня (а. с. 53 т. 1).

Згідно з довідкою кредитної спілки «Залогове агентство» від 26 жовтня 2015 року № к-2/347 станом на 26 жовтня 2015 року позичальником сплачено за кредитним договором від 01 серпня 2013 року № 2339 грошові кошти у розмірі 65 998 грн 70 коп. У кредитної спілки відсутні будь-які претензії до ОСОБА_3 щодо виконання ним зобов'язань за кредитним договором (а. с. 218 т. 1).

Також встановлено, що 01 серпня 2013 року ОСОБА_3 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_4 бути його представником як власника транспортного засобу ЗАЗ, модель ТF69YP ЗНГ, 2012 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований районним екзаменаційним відділом шостого міжрайонного реєстраційного відділу м. Горлівки управління Державної автомобільної інспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області 19 лютого 2013 року в усіх установах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування та форм власності, з наданням йому права укладати договір про відшкодування завданої шкоди транспортному засобу третім особам, договір страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу, договір про проведення експертної оцінки транспортного засобу, одержувати та сплачувати за такими договорами гроші, представляти інтереси в органах Державної автомобільної інспекції, інших органах та установах, незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією транспортного засобу, в тому числі сплачувати передбачені законом податки та збори щодо утримання транспортного засобу, проходити технічний огляд, подавати, одержувати та підписувати, експлуатувати вищевказаний транспортний засіб, а також виконувати інші дії, пов'язані з довіреністю. Дана довіреність зареєстрована у реєстрі за № 2230 (а. с. 6 т. 1).

Відповідно до витягу про реєстрацію в єдиному реєстрі довіреностей від 21 жовтня 2014 року № 27703113 вищевказана довіреність скасована, її дія припинена 21 жовтня 2014 року за заявою ОСОБА_3 (а. с. 51 т. 1).

23 жовтня 2014 року ОСОБА_3 до департаменту Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України було направлено повідомлення про скасування зазначеної вище довіреності з проханням вжити заходи щодо затримання та вилучення вказаного транспортного засобу, а ОСОБА_4 - з вимогою повернути спірний автомобіль (а. с. 13, 14 т. 1).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про задоволення позову та витребування спірного автомобіля з чужого незаконного володіння, оскільки позивач є власником транспортного засобу, придбаного на законних підставах, та тривалий час позбавлений права користування, володіння та розпорядження своїм майном внаслідок протиправних дій відповідача.

Проте погодитися з висновками судів попередніх інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею.

З огляду на абсолютність права власності власнику надається багато прийомів, способів та засобів захисту свого права.

Одним із таких засобів є витребування власником свого майна від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

У п. 19 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що застосовуючи положення ст. 387 ЦК України, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред'явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_4 зазначав, що спірний автомобіль у нього відсутній, оскільки у листопаді 2014 року вилучений у нього у селищі Глибоке невідомими особами, які представилися поліцією Донецької народної республіки, що підтверджується відповідними доказами, у тому числі і перевірками правоохоронних органів, а його місце знаходження на даний час відповідачу не відомо. Про даний факт ОСОБА_4 повідомляв ОСОБА_3 та ОСОБА_6 з повідомленням у перші два тижні про місцезнаходження автомобіля.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За положеннями ст. 60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги та витребовуючи спірний автомобіль у відповідача, суди першої та апеляційної інстанцій на порушення ст. ст. 10, 60, 212-214, 315 ЦПК України вищевказаних положень закону не врахували, фактичних обставин, від яких залежить правильне вирішення справи, належним чином не встановили, зокрема, якими доказами підтверджується перебування спірного автомобіля у володінні та користуванні ОСОБА_4 на час розгляду справи та чи існує цей автомобіль фактично на даний час; належним чином не перевірили та не спростували доводів відповідача щодо вилучення у нього спірного транспортного засобу невідомими особами та факту повідомлення про це позивача.

Ураховуючи викладене, оскільки фактичні обставини для правильного вирішення справи не встановлені, судові рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, тому в силу ст. 338 ЦПК Українипідлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, під час розгляду якої суду належить урахувати викладене, дати відповідну правову оцінку доводам і запереченням сторін та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 08 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 09 лютого 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик