Справа № 204/8331/16-ц
Провадження № 2/204/489/17 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2017 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частину доходу (заробітку), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на користь закладу чи особи куди її буде влаштовано. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що ОСОБА_2 є матірю малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. Відповідачка у шлюбі не перебувала. Відомості про батька дитини записано на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. На обліку в управлінні-службі у справах дітей ОСОБА_3 перебуває з 2012 року, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Разом з дитиною та матірю мешкає бабуся дитини, яка зловживає спиртними напоями. Сімя мешкає у старому глиняному будинку без зручностей. Опалення пічне (піч глиняна), топлять гілками дерев. За водою ходять до сусідів. Газопостачання не проведено. Електропостачання відключено декілька років у звязку з боргами, мати ніяких дій для його поновлення не робить. Стеля будинку місцями обвалюється, скрізь павутиння. Житло потребує ремонту, але мати не робить ніяких дієвих заходів по поліпшенню умов проживання дитини. Туалет у дворі та будинку взагалі відсутній. Житло знаходиться у дуже занедбаному стані, складається з 2-х житлових кімнат, кухні (з піччю), 2 коридорів, та нежилої кімнати. У кімнатах антисанітарія. Нежила кімната завалена величезною купою дитячого та дорослого брудного одягу, який раніше дарували сусіди, одяг перетворився на ганчіря, яке смердить, бо його не перуть. На кухні купи брудного посуду та сміття, запас їжі відсутній. У будинку є мінімальна кількість меблів - все дуже старе, будь-яка побутова техніка відсутня. На всіх членів сімї всього 2 дорослі стільці та 2 дитячих. Дівчинка мешкає в одній кімнаті з бабусею та матірю. В кімнаті завжди темно, бо одне вікно закладено цеглою, інше невеличке, обтягнене плівкою. Уроки дитина робить у школі, або при свічці вдома. Є місце для підготовки уроків, мінімальна кількість канцелярського приладдя, старих іграшок, стілець бере з кухні у разі потреби. Одягу багато, завдяки людям, які його віддають, але він смердючий, занедбаний, потребує заміни, прання. У ОСОБА_3 відсутнє індивідуальне місце для сну, дитина спить з матірю на старому дивані без постільної білизни. ОСОБА_2 ніде не працює та не намагається влаштуватися на роботу, іноді підробляє різноробочою у літній період у сусідів. Мати з донькою існують за рахунок державної допомоги. ОСОБА_3 навчається у КЗО «НВК № 102» ДМР. Від адміністрації закладу неодноразово надходили повідомлення про те, що мати батьківські збори не відвідує, навчанням доньки не цікавиться. Дитина ходить у брудному одязі, немита з неприємним запахом. За кошти директора закладу та класного керівника дівчина харчується у школі. Були випадки, коли мати приходила до навчального закладу у нетверезому стані. Згідно повідомлення КЗ «Дніпропетровський центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» мати не виконує призначення лікаря, з дитиною до лікарні приходить виключно бабуся. Дівчину до лікарні також приводили брудну. З ОСОБА_2 неодноразово проводилися бесіди щодо необхідності привести житло у належні санітарні умови, виконувати батьківські обовязки, але мати ігнорувала рекомендації субєктів соціальної роботи по збереженню сім'ї. Таким чином, в даній сім'ї, мати не створила доньці повноцінні і достойні умови життя. Мати не забезпечила її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про гігієнічні потреби дівчини.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідачка своїх батьківських обовязків не виконує. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила. Раніше, в попередньому судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача та просила відмовити йому в повному обсязі, пояснила, що офіційно не працевлаштована.

Вислухавши представника позивача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідачка - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є матірю малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_4 1-КИ № 272270, виданим 17.08.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 735 від 17.08.2004 року (а.с.6).

Відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, що підтверджується листом Красногвардійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції від 18.11.2014 року за вих. № 1680/10.6-25 (а.с.6).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Проте, мати дітей свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, а саме: ухиляються від їх виконання, байдуже ставиться до виховання дитини, що негативно впливає на емоційний та фізичний стан дитини.

Відповідачка неодноразово була попереджена Управлінням-службою у справах дітей виконавчого комітету Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради щодо недопущення невиконання нею батьківських обовязків, а у разі допущення таких дій з її боку - її буде притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ст. 184 КУпАП (а.с.17-18).

Проте, відповідачка проігнорувала вищевказані попередження та продовжує не виконувати батьківські обовязки щодо своєї малолітньої дитини.

У звязку з вищевказаним, інспекторами СМП Красногвардійського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за ознаками, передбаченими ч. 1 ст. 184 КУпАП, на ОСОБА_2 щодо невиконання нею батьківських обовязків відносно своєї малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.19).

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов сімї малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, які були складені 11.04.2012 року, 07.09.2012 року, 13.11.2014 року, 10.03.2015 року, 08.12.2015 року, 26.01.2016 року та 17.02.2017 року: сімя дитини проживає в будинку, загальна площа якого 60 кв.м. За борги будинок відключений від газопостачання, водопостачання, електричної мережі. Є дві кімнати, кухня, коридор. Для проживання використовується кухня і мала кімната. У великій кімнаті обвалюється стеля, тому її тримають зачиненою і в ній не проживають. В кухні розташована глиняна піч, яка опалюється гілками дерев, сміттям. Через це в будинку є задимленість. Стіни чорні від кіптяви. З меблів у наявності 1 шафа для одягу, 2 буфети, 1 книжкова шафа, 2 ліжка, 2 обідні столи. Меблі не використовуються за призначенням, вони захаращені речами, сміттям. Крім того, всі приміщення завалені речами: одягом та взуттям, брудними ковдрами, ганчірками, порожніми пластиковими пляшками тощо. Все це лежить розкидане на ліжках, на підлозі, на вході до кімнати. В будинку антисанітарія. Побутова техніка відсутня, продуктів харчування в домі немає, біля будинку є присадибна ділянка, яка не оброблюється, домашнього господарства нема. Висновок комісії: умов для проживання доньки, ОСОБА_3, нема, відсутнє місце для навчання, немає ліжка та постільної білизни, умов для дотримання особистої гігієни.

Згідно характеристик, складених на дитину директором та класним керівником навчального закладу, який відвідує дитина, ОСОБА_3 ходить у брудному одязі, часто немита, має неприємний запах. Мати дитини не приділяє належної уваги вихованню доньки, рідко відвідує школи, не стежить за зовнішнім виглядом дівчинки. Також зазначено, що вдома у дівчинки відсутні умови для навчання і нормального проживання (а.с.8-10).

У звязку з таким ставленням відповідачки до своїх батьківських обовязків, її дитина з 24.03.2016 року по теперішній час перебуває у Комунальному закладі соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», де мати відвідувала її 17.09.2016 року, 02.10.2016 року, 16.10.2016 року, 06.11.2016 року, 13.11.2016 року, 20.11.2016 року, 27.11.2016 року та 01.01.2017 року.

Після того, як було прийнято рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 25.07.2016 року про відмову в задоволенні позову органу опіки та піклування про відібрання дитини, ОСОБА_2 не забрала дитину додому та залишила її в Комунальному закладі соціального захисту Центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок».

Ніякої матеріальної допомоги дитині (сезонний одяг, канцелярське приладдя) не надавала, лише солодощі та фрукти. Саша з мамою рідко спілкуються по телефону. З адміністрацією та психологами центру не спілкувалася, успіхами дівчинки не цікавилась.

Вищевказані обставини також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_5, яка є педагогом КЗО СЗШ № 102, та ОСОБА_4, яка є спеціалістом центру соціальних служб для сімї, дітей та молоді, і які вказали на ті ж самі обставини, що вказані позивачем в його позовній заяві. Також вказали, що при неодноразових відвідинах місця проживання дитини, було встановлено, що в сімї зовсім відсутні запаси їжі, дівчинка голодувала. В школі дитину за власні кошти харчували директор та класний керівник.

Відповідачка заперечувала вищевказані обставини та вказувала, що вона виконує свої батьківські обовязки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підтвердження її тверджень в судовому засіданні були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_6, яка є бабусею дитини, і яка вказала, що відповідачка дбає про дитину, забезпечує її харчами. Донька її працює та отримує платну, приблизно, у розмірі 2500 грн.

Свідок ОСОБА_7, яка є хрещеною матірю дитини, і яка вказала, що відповідачка любить дитину і в силу своїх можливостей робила все для своєї дитини, вона не пяничка, не пропаща. Але вона не бажає працювати та не може забезпечити дитині належні умови для проживання.

Суд критично ставиться до тверджень цих свідків, оскільки їхні свідчення спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме численними актами обстеження умов проживання дитини, характеристиками на дитину, листами з медичного закладу, де перебуває на обліку дитина, та з центру реабілітації, де на теперішній час перебуває дитина.

Крім того, в судовому засіданні була допитана сама малолітня дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка вказала, що з моменту, коли її забрали в матері, то вона почала краще харчуватися та одягатися. В будинку з матірю взимку було проживати холодно. Купалася вона у своєї хрещеної матері. При цьому, дитина вказала, що вона хоче залишитися проживати там, де вона зараз.

Статтею 23 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має вести повноцінне і достойне життя в умовах, які забезпечують її гідність, сприяють почуттю впевненості в собі і полегшують її активну участь у житті суспільства.

Однак, в даній сім'ї мати не створила дитині повноцінні і достойні умови життя. Мати не забезпечила її належними житлово-побутовими умовами та не намагається дбати про гігієнічні потреби дівчини, не одноразово попереджалася про неприпустимість такого відношення до своєї дитини, але відповідачка проігнорувала ці попередження.

Для набуття правового статусу дитини, позбавлених батьківського піклування й отримання, у звязку з цим, захисту та допомоги з боку держави, вирішення питання щодо подальшого влаштування дитини, позивач, в інтересах дитини, просив припинити особисті немайнові права та обовязки відповідачки по відношенню до її дитини.

Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка відповідачки є винною, вона злісно ухиляються від виховання дитини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3).

Таким чином, з урахуванням всього вищевказаного, суд вважає, що обставини, зазначені позивачем в його позовній заяві, знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи.

При цьому, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, висновок органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради та думку самої малолітньої дитини, суд дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

При цьому, судом встановлено, що відповідачка не забезпечує свою дитину та добровільно допомогу на її утримання не надає. Тому, з неї слід стягнути аліменти в судовому порядку.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Проте, суду не було доведено належними доказами, що відповідачка офіційно працевлаштована та має постійне регулярне джерело доходу.

Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За таких обставин, з урахуванням вищевказаного та положень ст. 182 СК України, суд вважає необхідним встановити розмір аліментів в твердій грошовій сумі та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 26 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачки повинно бути стягнено в дохід держави судовий збір по справі в сумі 1102 грн. 40 коп., з яких: судовий збір за позовні вимоги майнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині стягнення аліментів) та судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру в сумі 551 грн. 20 коп. (в частині позбавлення батьківських прав), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 19, 150, 155, 164-166, 180-184, 191 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 23 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Органа опіки та піклування виконкому Красногвардійської районної у місті ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав у відношенні її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання її малолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 26 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину.

На підставі ст. 367 ЦПК України, допустити рішення про стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за 1 місяць.

Копію рішення направити в Чечелівський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області - для відома.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1102 грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова