01.03.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа №533/50/17
провадження №2/533/64/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Лизенка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Гордієнко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, третя особа, Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

18.01.2017 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлої 19 серпня 2015 року, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, трьох сараїв, погребу, колодязя, навісу та убиральні за адресою: село Нижня Мануйлівка, Козельщинського району, Полтавської області, вул.Суворова, 58, відповідно технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 19 серпня 2015 року померла тітка позивача, ОСОБА_2. Дітей у неї не було, інші її родичі проживають далеко, а тому допомогою, доглядом за нею в останні роки, лікуванням та, безпосередньо, її похованням займався позивач та його сестра Антонина. Після смерті тітки залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, трьох сараїв, погребу, колодязя, навісу та убиральні, що знаходяться за адресою: село Нижня Мануйлівка, Козельщинського району, Полтавської області, вул.Суворова, 58.

17 березня 1998 року ОСОБА_2 склала заповіт, за яким заповіла позивачу та своїй рідній сестрі ОСОБА_3 порівну усе її майно, що буде їй належати на день її смерті. Даний заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Мануйлівської сільської ради, та зареєстровано в реєстрі за №13. Про існування цього заповіту позивачу стало відомо значно пізніше після її смерті.

12 жовтня 2015 року померла також і її сестра (тітка позивача) ОСОБА_3 на яку, поряд з позивачем складено заповіт. Заяву про прийняття спадщини, ОСОБА_3 до нотаріальної контори не подавала.

27 серпня 2015 року позивач подав державному нотаріусу Козельщинського районного нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_4 заяву про прийняття спадщини.

З моменту відкриття спадщини і по даний час пройшло понад шість місяців, однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом на житловий будинок та інші господарські споруди у зв`язку з відсутністю документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявився, до позовної заяви додав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, представника у судове засідання не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради, позов визнає.

Третя особа, Козельщинська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, представника у судове засідання не забезпечила, надала до суду заяву, в якій зазначила, що немає самостійних вимог по справі, щодо предмету спору, а також заперечень проти позову. Справу просить розглядати без представника Козельщинської держнотконтори.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

19.08.2015 року померла ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ №305048 від 21.08.2015 року (а.с.14).

Відповідно до довідок Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, наданих згідно записів у погосподарській книзі №3, особистий рахунок №0363-1, померлій ОСОБА_2 належав житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: село Нижня Мануйлівка, Козельщинського району, Полтавської області, вулиця Суворова, 58 (а.с.12, 43).

За життя ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений 17.03.1998 року секретарем Мануйлівської сільської ради за реєстровим номером 13, за яким вона заповіла все своє майно позивачу та ОСОБА_3 (а.с.8). Заповіт є зареєстрованим в Спадковому реєстрі та чинним (а.с.9, 48).

Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

08.09.2015 року, тобто у строк, передбачений ст.1270 ЦК України, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.7).

Таким чином, позивач прийняв спадщину.

В свою чергу, ОСОБА_3 померла 12 жовтня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.15).

Відповідно до Витягу із Спадкового реєстру 08.09.2015 року заведено спадкову справу за №276/2015 (а.с.48).

З постанови державного нотаріуса Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 вбачається, що єдиним спадкоємцем, який подав заяву про прийняття спадщини є позивач, пережившого з подружжя немає, інша спадкоємниця ОСОБА_3 заяву про прийняття спадщини не подавала, померла 12 жовтня 2015 року, її спадкоємці до нотконтори також не звертались, спадкоємців передбачених ст.1241 ЦК України немає (а.с.5).

Згідно довідки Мануйлівської сільської ради станом на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала одна (а.с.33).

Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину.

05.08.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Козельщинської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6).

15.08.2016 року нотаріусом винесено постанову про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями у звязку з відсутністю документа, який засвідчує право власності померлої на це майно (а.с.5).

В той же час, 15 серпня 2016 року державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, на підставі заповіту посвідченого Мануйлівською сільською радою Козельщинського району Полтавської області 17 березня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі №13 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з приватизованої ділянки площею 0,1400 гектари, наданої для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в селі Нижня Мануйлівка Козельщинського району Полтавської області, а також видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з приватизованої ділянки площею 0,2500 гектари, наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Нижня Мануйлівка Козельщинського району Полтавської області (а.с.61, 62).

Згідно технічного паспорта Кременчуцького МБТІ склад домогосподарства за адресою: вул.Суворова, буд.58, село Н.Мануйлівка, Козельщинського району Полтавської області, складають будівлі та споруди 1931 - 1970 років побудови (а.с.54).

Згідно довідки КП «КМБТІ» право власності на вказане домогосподарство не зареєстровано (а.с.13).

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Таким чином, є законні підстави для визнання позивача власником житлового будинку з господарськими будівлями.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640,00 грн, виходячи із вартості домоволодіння, визначеного у технічному паспорті, який виготовлено КП «Кременчуцьке міжміське БТІ Полтавської обласної ради» в розмірі 55592 грн та мінімального розміру судового збору.

З виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованої програмою документообігу загальних судів «Д-3», вбачається, що 23.02.2017 року на поточний рахунок УДКСУ у Козельщинському районі №0189, МФО 831019 зараховано за квитанцією ПАТ «ПОЛТАВА БАНК» в м.Полтава» від 22 - 23.02.2017 року судовий збір в сумі 640,00 грн за подання позовної заяви ОСОБА_1.

Враховуючи, те що на підставі п.10 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як громадянин, віднесений до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, сплачений судовий збір в сумі 640,00 грн., підлягає поверненню позивачу на підставі п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Оригінал квитанції від 23.02.2017 року про сплату судового збору в сумі 640,00 грн знаходиться в матеріалах справи (а.с.60).

В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави 640 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову відповідачем.

ОСОБА_5 Васильовича до Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, третя особа, Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на домоволодіння, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, трьох сараїв, погребу, колодязя, навісу та убиральні та знаходиться за адресою: вул.Суворова, 58, село Нижня Мануйлівка, Козельщинського району, Полтавської області, після померлої 19 серпня 2015 року ОСОБА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті останньої.

Стягнути з Мануйлівської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, , місцезнаходження: Полтавська область, Козельщинський район, с.Верхня Мануйлівка, вул.Горького, буд. 40 , судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн (шістсот сорок грн. 00 коп).

Повернути ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, суму судового збору у розмірі 640,00 грн (шістсот сорок грн 00 коп.), який сплачений квитанцією від 22-23.02.2017 року на казначейський рахунок УДКСУ у Козельщинському районі №0189, МФО 831019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Лизенко