УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗавгородньоїІ.М., Коротуна В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення аліментів на повнолітню дитину та додаткових витрат на навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому просила:

- стягнути з ОСОБА_5 на її користь аліменти на ОСОБА_6, який продовжує навчання у Сумському медичному коледжі в розмірі ј усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання або до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку;

- стягнути з ОСОБА_5 на її користь 1/2 частину додаткових витрат, що викликані особливими обставинами.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилалася на те, що від шлюбу з відповідачем вона має сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є повнолітнім та продовжує навчатись у Сумському медичному коледжі на платній основі за денною формою навчання, у зв'язку із чим не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток.

Посилаючись на те, що щороку сплачує за навчання сина 13 076 грн згідно з договором про надання освітніх послуг № 3 від 01 вересня 2015 року, ОСОБА_4 просила задовольнити позов.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до закінчення навчання в Сумському медичному коледжі Комунального закладу Сумської обласної ради, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_6 двадцятитрьохрічного віку, починаючи стягнення з 24 жовтня 2015 року, на користь ОСОБА_4

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1 965 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2015 року скасовано в частині задоволення позову про стягнення додаткових витрат на навчання сина у розмірі 1 965 грн та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні цих позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині залишення рішення місцевого суду без змін, та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Таким чином рішення апеляційного суду оскаржується ОСОБА_5 в касаційному порядку лише в частині задоволення позову щодо стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчатися, а тому в іншій частині судом касаційної інстанції на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд першої інстанції, з висновком якого в цій частині погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст.ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі, застосувавши норми матеріального права, які їх регулюють, та врахувавши наявність у нього від другого шлюбу неповнолітнього сина, а також відсутність доказів щодо знаходження на його утриманні хворого батька, виходив з того, що відповідач є працездатною особою, зобов'язаний та має можливість утримувати повнолітнього сина, який потребує матеріальної допомоги у зв'язку із навчанням, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку, що відповідає вимогам ст. ст. 182, 199, 200 СК України.

Доводи касаційної скарги щодо незазначення судом конкретної дати, до якої підлягають стягненню аліменти, не заслуговують на увагу, оскільки судом визначений час стягнення аліментів - до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2016 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповідною довідкою (а. с. 5), та зазначено судом в описовій частині рішення.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 30 серпня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

І.М. Завгородня

В.М. Коротун