АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Яремка В.В.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: позивачів - ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представника - ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Чернівецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, за апеляційною скаргою Чернівецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» на ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», Чернівецької дирекції Українського державного підприємства зв'язку «Укрпошта», Чернівецького комунального обласного бюро технічної інвентаризації про скасування державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна.

29 грудня 2016 року позивач подав до суду клопотання до про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а саме будівлю відділення поштового зв'язку за адресою: АДРЕСА_1

_________________________________________________________________________________________________________________________________

№22-ц/794/313/17 Головуючий у 1 інстанції: Мілінчук С.В.

Категорія: 5 Доповідач: Литвинюк І.М.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на частину будівлі за адресою: АДРЕСА_1 житловою площею 22,5 кв.м., яка була згідно ордеру №55 від 13 липня 1976 року на право зайняття службового житлового приміщення надана ОСОБА_5, до вирішення судового спору по суті.

На зазначену ухвалу суду Чернівецька дирекція УДППЗ «Укрпошта» подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції під час постановлення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову не врахував, що позивачами не було надано жодних доказів щодо необхідності забезпечувати позов шляхом накладання арешту.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, а тому для попередження негативних наслідків у вигляді відчуження майна, вжиття заходів забезпечення позову в даному випадку є доцільним.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду поголитись не може.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності заявлених позовних вимог. Вжиті заходи повинні застосовуватися лише у разі необхідності та повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами, оскільки безпідставне звернення з такою заявою може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що при розгляді заяви про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звернулися до суду з позовними вимогами про скасування державної реєстрації права власності на будівлю відділення поштового зв'язку за адресою: АДРЕСА_2 відповідачами було внесено до інвентаризаційної справи на будівлю завідомо недостовірні дані, а саме, не зважаючи на той факт, що в буднику з 1976 року фактично розташовано житлову квартиру, в якій проживають фізичні особи, до інвентаризаційної справи ці дані не було внесено взагалі, а всю будівлю було позначено як нежитлову.

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12 квітня 2007 року, виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, власником будівлі АДРЕСА_1 є держава в господарському віддані Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта».

Виходячи з вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України про співмірність видів забезпечення позову, допустимість і належність застосування засобу, зазначеного позивачем у заяві про забезпечення позову, визначається залежно від: обставин конкретної справи; з урахуванням природи спірних правовідносин та особливостей правового статусу осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення і накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника або про опис та арешт майна боржника. У разі прийняття виконавцем рішення про обмеження права користування майном, здійснення опечатування або вилучення його у боржника та передачі на зберігання іншим особам проведення опису є обов'язковим.

У даному випадку спір виник лише стосовно державної реєстрації будівлі по АДРЕСА_1 тобто має немайновий характер і тому застосовані районним судом види забезпечення позову, які обмежують право власності відповідача, з приводу якого по справі ніяких вимог не заявлено, - є неспівмірними із заявленими позивачами вимогами, що порушує положення ч.3 ст.152 ЦПК України.

З огляду на викладене, вказана ухвала районного суду не відповідає вищевказаним нормам цивільного процесуального права, і тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 312 ЦПК України підлягають скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 153, 303, 304, п.2 ч.1 ст. 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Чернівецької дирекції Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» задовольнити.

Ухвалу Садгірського районного суду м. Чернівці від 25 січня 2017 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: