Справа №487/9681/13 02.03.2017 02.03.2017 02.03.2017
Провадження №22-ц/784/664/17
Категорія 27 Головуючий у першій інстанції: Черенкова Н.П. Доповідач апеляційного суду: Шаманська Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 березня 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Шаманської Н.О.,

суддів: Данилової О.О., Коломієць В.В.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без участі осіб, які належним чином повідомленні про час та місце судового розгляду, цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 р., ухваленого за позовом

ОСОБА_3

до

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»,

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк»)

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус»,

ОСОБА_4,

ОСОБА_5,

ОСОБА_6

про визнання договору поруки недійсним,

у с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 р. ОСОБА_3 звернулася з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус»», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсним договору поруки № 12ЄГ/2008 від 25 лютого 2008 р., укладеного від її імені та ПАТ КБ «ПриватБанк».

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що 29 жовтня 2010 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було постановлено заочне рішення про стягнення з неї, як з поручителя заборгованості за кредитним договором, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 25 лютого 2008 року.

З зазначеного рішення позивачці стало відомо про те, що нібито 25 лютого 2008 року між нею та відповідачем було укладено договір поруки № 12ЄГ/2008.

Посилаючись на те, що договір поруки вона не підписувала і не висловлювала свого бажання на його укладення, та про його існування дізналася під час здійснення відносно неї виконавчих дій державним виконавцем, позивачка просила визнати зазначений договір поруки недійсним на підставі ст. ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 р. позов задоволено. Визнано недійсним договір поруки № 12ЄГ/2008 від 25 лютого 2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» з однієї сторони та від імені ОСОБА_3 з іншої сторони. Розподілені судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, а саме те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на підставі наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6 ст. 203 ЦК України. Зокрема, ч.3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Звертаючись з позовом про визнання договору поруки № 12ЄГ/2008 від 25 лютого 2008 року недійсним, позивачка посилалась на те, що такий договір вона не підписувала.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження зазначених обставин, за клопотанням позивачки, судом першої інстанції було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно експертного висновку № 1012 від 16 березня 2016 р. , підписи від імені ОСОБА_3 у розділі «Поручитель» договору поруки № 12ЄГ/2008 від 25 лютого 2008 р., укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 виконані не самою ОСОБА_3, а іншою особою ( а.с. 154-158).

Доказів, які б свідчили про те, що підпис на спірному договорі поруки виконано позивачем, матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що спірний договір поруки є недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України.

Посилання відповідача на те, що висновок судово-почеркознавчої експертизи є недопустимим доказом, оскільки одержаний з порушенням порядку встановленого законом, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки судом першої інстанції було призначено судово-почеркознавчу експертизу з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень , затверджених Наказом Міністерства юстиції України 8 жовтня 1998 року № 53/5. В розпорядження експерта було надано вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_3 та експериментальні зразки її почерку, про що свідчить висновок експертизи. Остаточно достатність (та якість) порівняльного матеріалу оцінює експерт з урахуванням конкретної експертної ситуації. Матеріали справи свідчать про те, що для висновку експерту було достатньо наданих судом вільних та експериментальних зразків почерку позивачки.

Доказів, які б спростовували зазначений висновок експерта, відповідачем не надано.

За такого, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 31 травня 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: О.О. Данилова

В.В. Коломієць