Провадження № 6/742/12/17
Єдиний унікальний № 742/457/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого - судді Короткої А.О.,

при секретарі Хотінь Ж.О.,

розглянувши подання головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Прилуцького МРВ ДВС ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, в якому зазначає, що на виконанні в Прилуцькому МРВ ДВС знаходиться виконавчий лист №1-кп/742/47/14, виданий 26.06.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в особі його Чернігівської філії матеріальних збитки в сумі 73023,04 доларів США та 39912,64 грн. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на ті обставини, що добровільно ОСОБА_2 борг не сплачується, що свідчить про його ухилення від виконання зобов'язань. Саме тому держвиконавець і просить суд вирішити питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань, що передбачені законом.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, але подав письмову заяву про розгляд подання за його відсутності та підтримання його в повному обсязі (а.с.16).

Дослідивши матеріали подання та матеріали наданого для огляду в судовому засіданні виконавчого провадження №50620536 за виконавчим листом №1-кп/742/47/14 від 26.06.2014 року, суд приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 26.06.2014 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області було видано виконавчий лист №1-кп/742/47/14 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в особі його Чернігівської філії матеріальних збитків в сумі 73023,04 доларів США та 39912,64 грн (а.с.3), на підставі якого було відкрито виконавче провадження №50620536 (а.с.4).

З відповіді на запит № від 07.02.2017 року Пенсійного фонду України (а.с.8), а також з копії постанови від 07.12.2016 року про звернення стягнення на заробітну плату боржника вбачається, що боржник ОСОБА_2 офіційно працює та отримує заробітну плату в Березоворудському технікумі Полтавської державної аграрної академії, з яких також вбачається і те, що він періодично здійснював проплату заборгованості.

Відповідно до довідки №13844 від 07.12.2016 року Державної Прикордонної служби 23.01.2013 року та 30.01.2013 року ОСОБА_2 перетинав державний кордон України (7752 Хургада-Київ 7759 Київ-Хургада)( а.с.10).

Статтею 377-1 ЦПК України визначено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХII регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

За змістом п.19 ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Правові позиції Верховного Суду України щодо судової практики про вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року визначають, що «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (тобто боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (відсутність майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо), тобто з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, повинні полягати у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Відповідно до положення ч.2 ст.10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Крім зазначеного вище Правові позиції Верховного Суду України визначають, що на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, у зв'язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

На підставі наведеного, суд вважає, що матеріали подання державного виконавця не містять доказів, які б свідчили про свідоме ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а факт перетину ним державного кордону та наявність заборгованості перед банком жодним чином не свідчить про його ухилення від виконання зобов'язань. Навпаки, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що дана заборгованість систематично стягується з ОСОБА_2 за рахунок його заробітної плати.

Все зазначене вище у сукупності свідчить про передчасність заявленого державним виконавцем подання про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, у звязку з чим суд приходить до переконання про доцільність відмови у його задоволенні.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Прилуцького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.О.Коротка