АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3641/15-ц 22-ц/774/385/К/17
Справа № 212/3641/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/385/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 30 (4) Доповідач Барильська А.П.
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської П.А. Л.А.

суддів: Бондар Я.М., Митрофанової Л.В.

секретар: Гладиш К.І.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

представника відповідача ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа: Криворізьке північне обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (надалі ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») про визнання неправомірними дій юридичної особи та зобовязання видати уточнюючу довідку про підтвердження наявності пільгового стажу.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово уточнював позовні вимоги, останній раз 28 квітня 2016 року (а.с. 216-218 том 1) та просив стягнути з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» матеріальну шкоду у розмірі 94196, 37 грн. та моральну шкоду у розмірі 10000 грн., а також здійснені ним судові витрати, в тому числі витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у розмірі 4608 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що працював на підприємстві відповідача мідником на лужінні і пайці ремонтної майстерні Автотранспортного цеху №1 з 03.05.1983 року по 15.11.1986 рік, машиністом конвеєра дільниці внутрішахтного транспорту, слюсарем черговим та з ремонту устаткування з 05.05.1999 року по 28.02.2011 рік. Під час роботи у відповідача він 28.07.2010 року досяг 50-річного віку.

З 29.07.2011 року він перебуває на обліку у відділі з призначення пенсій УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу і отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, призначеному зі зниженням пенсійного віку (з 51 року) відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Загальний його стаж за матеріалами пенсійної справи складає 34 роки 09 місяців 26 днів, а пільговий стаж за списком № 1 було зараховано відповідно до довідки ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» від 01.07.2011 року № 444 9 років 07 місяців 25 днів. Однак, в цей стаж не ввійшов період його роботи з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року (3 роки 6 місяців 12 днів).

Працівники відповідача зобовязанні були знати і не могли не знати, що він має право на пенсію після досягнення ним 50-ти річного віку з 29.07.2010 року (без зниження пенсійного віку) при стажі роботи не менше 10 років на зазначених роботах за списком №1, а саме при пільговому стажі 13 років 2 місяці 7 днів.

Однак, посадова особа відповідача допустила стосовно нього бездіяльність, яка виразилась в неповідомленні письмово про виникнення у нього права на пенсію з 28.07.2010 року, що призвело до того, що він був позбавлений можливості подати до управління Пенсійного фонду України через уповноважену особу відповідача заяви про призначення пенсії, а відповідач, в свою чергу, не підготував і не передав органу Пенсійного фонду України документи для оформлення пенсії з 28.07.2010 року, в тому числі уточнюючу довідку про пільговий стаж за Списком № 1 13 років 2 місяці 7 днів.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог та стягнення з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на його користь матеріальної шкоди в розмірі 30981,78 грн., моральної шкоди в розмірі 10000 грн. та витрат, повязаних з проведенням судової експертизи в розмірі 4608 грн.

На думку позивача, судом не надано правової оцінки тому, що УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу призначило йому пенсію з 28.07.2011 року на підставі недостовірної уточнюючої довідки № 444 від 01.07.2011 року, виданої відповідачем, яка не враховувала його пільговий стаж за списком № 1 з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року ( 3 роки 6 місяців 12 днів) мідником на лужінні і пайці.

Також вважає, що судом не враховано, що, виправляючи недостовірність довідки № 444 від 01.07.2011 року, представник відповідача лише 16.06.2015 року передав йому уточнюючу довідку № 257 від 12.06.2015 року, в якій врахований зазначений пільговий стаж за списком № 1. Зазначена довідка була передана до УПФУ, який зробив відповідний перерахунок його пенсії в сторону її збільшення з 30.09.2015 року, у звязку з чим він з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року недоотримав пенсійні виплати в сумі 12650,67 грн.

Крім того, на думку апелянта, судом не звернуто увагу на те, що посадова особа підприємства не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку, письмово повідомляє працівника про виникнення у нього права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах. Тому відповідач з 29.07.2010 року по день його звільнення 28.02.2011 року, повинен був повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах, у звязку з чим, враховуючи висновок експерта № 5380/5381-15, він за період з 29.07.2010 року по 28.02.2011 року недоотримав виплати пенсії в розмірі 18331,11 грн.

Позивач вважає, що загальна сума збитків склала 30981 грн., виходячи з розрахунку: 12650,67 грн. + 18331,11 грн., а тому, у звязку з порушенням його права на своєчасне отримання пенсії, йому заподіяна моральна шкода в розмірі 10000 грн.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення суду першої інстанції, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, а також моральної шкоди, з ухваленням в цій частині нового рішення, про часткове задоволення вказаних позовних вимог ОСОБА_2, з наступних підстав.

Виходячи з доводів апеляційної скарги, рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» інфляції у звязку з порушенням строків пенсійних виплат станом на 01.06.2016 року в розмірі 50120,94 грн., а також недоотриманих пенсійних виплат за період з березня 2010 року по липень 2011 року в розмірі 13093,65 грн., не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, не переглядається.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 працював на ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», в тому числі з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року мідником на лужінні і пайці ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1 та був звільнений 28.02.2011 року (а.с. 3-8 том 1).

Сторонами не оспорюється, що 29 липня 2010 року позивачу ОСОБА_2 виповнилось 50 років, у звязку з чим у нього виникло право на отримання пенсії на пільгових умовах при стажі роботи не менше 10 років за Списком № 1.

Згідно матеріалів справи, позивачу ОСОБА_2 відповідачем ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» було видано довідку № 444 від 01.07.2011 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (а.с. 83 том 1), яка позивачем була предявлена до Пенсійного Фонду.

Як встановлено судом, з 29 липня 2011 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного Фонду України в Жовтневому районі м. Кривого Рогу (на теперішній час Криворізьке північне обєднане Управління Пенсійного Фонду України Дніпропетровської області) та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1, призначеному зі зниженням пенсійного віку.

Згідно уточнюючої довідки № 417 від 05.05.2011 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданоїПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 10 том 1), було включено період роботи ОСОБА_2 на підприємстві відповідача з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року тазазначено, що в цей період він працював мідником ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1.

Судом також встановлено, що відповідно до матеріалів пенсійної справи ОСОБА_2, позивач не подавав 24 жовтня 2011 року до органу Пенсійного Фонду довідку № 417 від 05 травня 2011 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідній записів у ній, видану ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Листом від 20 березня 2015 року вих. № 3607/06/18 УПФУ в Жовтневому районні міста ОСОБА_6 звернулось до ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про підтвердження достовірності видачі довідки від 05 травня 2011 року за № 417 (а.с. 14).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та безпідставності позовних вимог ОСОБА_2

Однак, колегія суддів не може повністю погодитись з даним висновком суду, виходячи з наступного.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

ОСОБА_7 Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 року затверджено Списки виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільговому розмірі. Згідно Списку № 1, в п. 4 розділу ХІ «Металообробка» зазначено професію «мідник на лужінні та пайці».

Як вбачається з довідки № 444 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній від 01.07.2011 року, виданої ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 83 том 1), до неї не включено пільговий стаж роботи позивача ОСОБА_2 за Списком № 1 з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року (3 роки 6 місяців 12 днів) мідником на лужінні і пайці ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1 на підприємстві відповідача.

Відповідно до довідки № 417 від 05.05.2011 року, виданоїПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (а.с. 10 том 1), було включено період роботи ОСОБА_2 в період з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року, однак в ній невірно зазначена професія, за якою працював позивач та вказано, що в цей період він працював мідником ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1.

Зазначена відповідачем у довідці професія, відсутня в переліку професій, що надають право на пенсію у віці 50 років за наявності 10 років роботи за Списком № 1. В той час, як, відповідно до трудової книжки, позивач працював саме мідником на лужінні і пайці ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1 ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» та професія, за якою працював позивач, згідно трудової книжки, надавала йому право на пенсію при досягненні відповідного віку 50 років за Списком № 1 (а.с. 4 том 1).

Сторонами не оспорюється, що під час розгляду справи відповідачем ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» була видана уточнююча довідка № 257 від 12.06.2015 року, яка позивачем була предявлена до Пенсійного Фонду та з 30 вересня 2015 року ОСОБА_2 було здійснено перерахунок пенсії.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не було враховано те, що у звязку з видачею відповідачем ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» недостовірної уточнюючої довідки № 444 від 01.07.2011 року, позивачу, відповідно до розрахунку, зробленому УПФУ в Жовтневому районі м. Кривого Рогу (на теперішній час Криворізьке північне обєднане УПФУ Дніпропетровської області), за період з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року недораховано пенсії в сумі 12650,67 грн. (а.с. 81-82 том 1), у звязку з тим, що відповідачем у зазначену довідку не включено період роботи з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року мідником на лужінні та пайці ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1 ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», а в довідці № 417 від 05.05.2011 року невірно зазначена професія, за якою фактично працював позивач.

У звязку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» недоотриманих пенсійних виплат за період з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року в розмірі 12650,67 грн. підлягають задоволенню, при цьому, колегія суддів погоджується з розрахунком зазначеної суми збитків, наданим до суду Криворізьким північним обєднаним УПФУ Дніпропетровської області, згідно ухвали суду від 14.09.2015 року (а.с. 81) та вважає його правильним.

Посилання представника відповідача в суді апеляційної інстанції на те що довідка № 444 від 01.07.2011 року не була предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні позову, на те, що позивачем довідка № 417 віл 05.05.2011 року не була подана до органу Пенсійного Фонду, колегія суддів вважає помилковими, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, відповідачем після надання зазначеної довідки, 01.07.2011 року позивачу була видана уточнююча довідки № 444, з якою він і звернувся до органу Пенсійного Фонду, однак, оскільки у цій довідці відповідачем не був зазначений період роботи з 03.05.1983 року по 15.11.1986 року (3 роки 6 місяців 12 днів) мідником на лужінні і пайці ремонтної майстерні автотранспортного цеху № 1 на підприємстві відповідача, що було б підставою для розрахунку розміру пенсії з урахуванням зазначеного періоду, позивач недоотримав за період з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року суму пенсії в розмірі 12650,67 грн., на які мав законне право.

Частиною 1 ст. 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Відповідно до п. 34 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого ОСОБА_7 правління пенсійного Фонду України № 22-1 від 25.11.2005 року (в редакції на час звільнення позивача 28.02.2011 року) посадова особа зобов'язана не пізніше місяця до дня досягнення працівником пенсійного віку письмово повідомити його про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не враховано, що працівник підприємства під час трудових відносин, не має у свої розпорядженні трудової книжки, яка є основним документом, що містить інформацію про виникнення права на пенсію за віком, в тому числі на пільгових умовах, оскільки, відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах, в установах і організаціях як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Тобто, працівник не володіє інформацією, яка має значення при вирішенні питання про призначення йому пенсії за віком.

Сторонами по справі не оспорювався факт знаходження трудової книжки позивача на підприємстві відповідача.

Таким чином, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не звернуто увагу на те, що відповідачем, ані суду першої інстанції, ані апеляційному суду не надано належних доказів щодо письмового повідомлення позивача ОСОБА_2 в строк не пізніше місяця до дня досягнення останнім пенсійного віку про виникнення права на пенсію за віком, у тому числі на пільгових умовах.

У звязку з чим колегія вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2, виходячи з доводів апеляційної скарги, щодо стягнення з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» недоотриманих пенсійних виплат за період з 29.07.2010 року (часу виникнення у позивача права на отримання пенсії) по 28.02.2011 ороку (день звільнення позивача з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») року в розмірі 18331,11 грн., відповідно до висновку № 5380/5381-15 від 14.01.2016 року, підлягають задоволенню, оскільки спричинено зазначені збитки з вини відповідача. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів вважає, що бездіяльністю відповідача було порушено законні права позивача на своєчасне отримання пенсії, у звязку з чим ОСОБА_2 відчував моральні страждання, а тому, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, вважає, що з відповідача ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача ОСОБА_2 необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі 500 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, а також моральної шкоди скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення вказаних позовних вимог та стягнення з ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 недоотриманих пенсійних виплат за період з 29.07.2010 року по 28.02.2011 року в розмірі 18331 грн. 11 коп. та за період з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року в розмірі 12650 грн. 67 коп., а всього 30981 грн. 78 коп., а також моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Частиною 5 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_2 в суді першої інстанції було заявлено клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Згідно акту № 5380/5381-15 здачі-приймання висновку судово-економічно експертизи, за проведення експертизи позивачем ОСОБА_2 наперед сплачено 4608,00 грн. (а.с. 104, 221-222 том 1).

Таким чином, з відповідача ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь позивача ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по справі за проведення судово-економічної експертизи в розмірі 4608 грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 309 грн. 82 коп., пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 23 листопада 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, а також моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення недоотриманих пенсійних виплат, а також моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 недоотримані пенсійні виплати за період з 29.07.2010 року по 28.02.2011 року в розмірі 18331 грн. 11 коп. та за період з 29.07.2011 року по 30.09.2015 року в розмірі 12650 грн. 67 коп., а всього 30981 (тридцять тисяч девятсот вісімдесят одна) грн. 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі за проведення судово-економічної експертизи в розмірі 4608 (чотири тисячі шістсот вісім) грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 309 (триста девять) грн. 82 коп.

В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення недоотриманих пенсійних виплат, а також моральної шкоди відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_8