ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2135/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. з секретарем Кисіль Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики в сумі 1 024 555,56 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що в період з 6 травня по 15 червня 2010 р. він за три рази позичив ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 53 000 дол. США та 6 600 євро, які позичальник зобов'язався повернути до 31 грудня 2012 р. Частину боргу в сумі 492 588,44 грн. ОСОБА_3 повернув 16 лютого 2015 р. Оскільки відповідно до вимог статті 533 ЦК України на цю дату відповідач повинен був повернути 1 575 744 грн., сума його боргу становить 1 024 555,56 грн.

Позивач ОСОБА_2 подав письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав. Не заперечуючи, що він дійсно позичив у ОСОБА_2 зазначену у позовній заяві суму грошових коштів в іноземній валюті, просив врахувати, що внаслідок значного зростання курсів валют сума позики зросла у кілька разів, а отже буде цілком справедливим не стягувати з нього суму боргу відповідно до вимог ст. 533 ЦК України. Вказав також, що за отримані у позику кошти він мав намір придбати акції, але його обманули і акції не передали, і з цього приводу зараз тривають судові спори.

Заслухавши відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

6 травня 2010 р. відповідач ОСОБА_3 взяв у борг у позивача ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 5 000 дол. США та 6 600 євро.

19 травня 2010 р. ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 45 000 дол. США.

15 червня 2010 р. ОСОБА_3 взяв у борг у ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 3 000 дол. США.

ОСОБА_3 зобов'язався повернути борг до 31 грудня 2012 р. грошовими коштами або акціями ВАТ «Племзавод «Колос».

Вказані обставини не заперечуються відповідачем і підтверджуються підписаними ним власноручно розписками (а.с. 4).

З огляду на положення частини 2 статті 1047 ЦК України, розписки ОСОБА_3, які посвідчують передання йому позивачем грошових коштів, розцінюються судом як доказ укладення між сторонами договорів позики.

Правовідносини, які випливають з договору позики, врегульовані нормами параграфу 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами статті 533 ЦК України валютою виконання грошового зобов'язання є гривня, проте якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Зі змісту договорів позики вбачається, що предметом позики є грошові кошти, грошовий еквівалент яких визначено в іноземній валюті - доларах США та євро, а отже сума, що підлягає сплаті у гривнях, за законом повинна визначатися за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Судом встановлено, що 16 лютого 2015 р. ОСОБА_3 повернув ОСОБА_2 частину боргу в сумі 492 588,44 грн. (а.с. 3).

Станом на 16 лютого 2015 р. офіційний курс долара США до національної валюти України становив 26,04 грн., а євро - 29,54 грн., а відтак відповідач повинен був повернути позивачу 1 575 744 грн.

Відповідно до вимог частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а тому заперечення відповідача правового значення для вирішення цього спору не мають.

Отже враховуючи, що позичальник ОСОБА_3 не виконав своє грошове зобов'язання в повному обсязі, порушене право позикодавця ОСОБА_2 підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення залишку заборгованості в сумі 1 024 555,56 грн.

Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а ОСОБА_2 як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір», суд відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики в сумі 1 024 555 гривень 56 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 8 000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: