АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/434/17
Провадження №22-ц/790/7092/16 Головуючий 1-ї інстанції Пашнєв В.Г.
Справа №642/6102/16-ц Доповідач Довгаль А.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

при секретарях Чабан А.В., Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Служби будівельно-монтажних робіт і цивільних споруд регіональної філії «Південної залізниці» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Комунального підприємства «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», Харківської міської ради, треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання незаконними рішення, дій та бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищеназваним позовом.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 на підставі положень ст.ст. 119 121 ЦПК України було залишено без руху і надано строк для усунення його недоліків.

Ухвалою цього ж суду від 10 жовтня 2016 року позов визнано не поданим і повернуто заявникові.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 10.10.2016року скасувати і постановити нову про відкриття провадження у справі, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, та на таку, що винесена з порушенням норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 10 жовтня 2016 року про визнання позовної заяви ОСОБА_1 неподаною та повертаючи її заявникові, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не виконані всі вимоги ухвали суду від 23 вересня 2016 року про залишення позову без руху, а саме не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, позивач не визначився з характером спірних правовідносин, не надав доказів на підтвердження свого майнового стану, які є підставою для звільнення його від сплати судового збору.

Проте, погодитися з таким висновком суду не можна.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 та ч.2 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 119 і 120 цього кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Також, відповідно до розяснень, які містяться у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2, позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві не лише містяться позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Також, у п.п.4 п.7 цієї постанови визначено, що подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Як свідчать матеріали справи, позовна заява ОСОБА_1 подана у письмовій формі, ним підписана, містить найменування суду до якого подається, в ній зазначено найменування сторін, вказано зміст вимог, викладені обставини, якими обґрунтовуються ці вимоги, та наведено перелік документів, які додаються, в тому числі копії позовної заяви з усіма додатками для відповідачів. Даний позов подано з посиланням на норми Цивільного та Цивільно-процесуального кодексів України.

При вирішенні питання щодо юрисдикції справи необхідно виходити з характеру та предмету спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, субєктного складу сторін.

Із тексту позовної заяви вбачається, що заявлені ОСОБА_1 вимоги зводяться до оспорювання приватизації спірного житла, отже спір існує з приводу цивільно-правових відносин.

Також матеріали справи свідчать, що до позовної заяви було приєднано клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору при подачі позову з посиланням на його майновий стан.

Отримавши копію ухвали від 23.09.2016року про усунення недоліків позовної заяви, ОСОБА_1 06.10.2016року подав до суду заяву про уточнення клопотання про звільнення від сплати судового збору, в якому зазначив про допущену ним у первісно заявленому клопотанні описку (а.с.42), та заяву про усунення недоліків позовної заяви та заяву про уточнення позовних вимог, в якій більш ретельно обґрунтував заявлені вимоги, з посиланням на докази (а.с.43-54).

Але, суд без дотримання вимог ст.82 ЦПК України стосовно відстрочення та розстрочення витрат, зменшення їх розміру або звільнення ОСОБА_1В від їх сплати, ніякого процесуального документу не постановляв, а в ухвалі про залишення позовної заяви без руху лише зазначив про необхідність сплати судового збору без визначення його конкретного розміру, тобто який підлягав сплаті з урахуванням усіх заявлених ним вимог.

Отже, за вищенаведених обставин, у суду не було достатніх підстав виносити ухвалу від 10 жовтня 2016 року про визнання позовної заяви неподаною та повернення її заявнику, у звязку з чим оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а справа направлення до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Згідно п.4) ч.1 ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2), 311ч.1п.4), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 10 жовтня 2016 року скасувати і справу направити до того ж суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -