ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/3601/16-ц
Провадження № 2/362/246/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Орда О.О.,

при секретарі: Хоменко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1000,00грн щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття та просив видати не рекомендованого характеру документ про визначення місця проживання дитини з позивачем, який було видано службою в справах захисту дітей, законний документ який компетентний видати лише суд. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 17 лютого 2007 року між сторонами було укладено шлюб, від якого народилась донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає на даний час з позивачем. Відповідач ухиляється від обов'язку щодо утримання дитини, фінансової допомоги не надає в зв'язку з чим він вимушений був звернутися до суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.12.2016 року залучено в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та видачу документу в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору -Службу у справах дітей та сім'ї Васильківської міської ради.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02.02.2017 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та видачу документу в частині вимог щодо видачі не рекомендованого характеру документу про призначення місця проживання дитини залишено без розгляду

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити оскільки позивач всупереч рішення суду яким вирішено залишити проживати доньку з нею насильно забрав та заборонив бачитись з нею, тому вона може бачитися з нею тільки тоді коли позивач дозволяє бачитися з нею. Твердження щодо відсутності фінансової підтримки з її боку не відповідають дійсності а вимога є надуманою та передчасною так як він не надав доказу що офіційно працює та має стабільний заробіток, зазначила що офіційно працює.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сімї в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

Суд вислухавши пояснення позивача та відповідача дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ОК № 261878 ОСОБА_3 народилася 01 серпня 2007 року (а.с.6)

03 березня 2010 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області (а.с.13)

Згідно рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 265 від 28.07.2015 року Про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3В" вирішено визначити місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком гр. ОСОБА_1 за адресою: місто Васильків, вулиця Декабристів, 113 (а.с. 3)

Крім того факт проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком гр. ОСОБА_1 визнається сторонами а отже відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

За змістом ст. 18 Конвенції «Про захист прав дитини», суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції «Про захист прав дитини», батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій або натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням положень ст. 182 СК України, суд враховуючи, що дитина проживає разом із батьком, враховуючи як матеріальне становище позивача, який утримує та проживає з донькою, так і матеріальне становище відповідача, яка непрацездатних осіб на утриманні та стягнень за виконавчими документами не має, офіційно працевлаштована, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що розмір аліментів який підлягає стягненню на утримання малолітньої дитини, повинен бути встановлений у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дати звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для належного утримання та розвитку дитини сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 7, 141, 150, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 179, 197, 208-209, 212-215, 224-226, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в/м 11АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не меньше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 19 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, в/м 11АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят один) грн. 20 коп.

В решті вимог відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя