Дата документу 22.02.2017
Справа № 334/1087/17
Провадження № 2-о/334/62/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

при секретарі Матвієнко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ленінського районного суду міста Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа: Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті ОСОБА_2, який помер 06.12.2016 року в м. Сніжне, Донецької області від «Хвороби: хронічна недостатність кровообігу. Постінфарктний та атеросклеротичний кардіосклероз з гіпертензією».

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України « Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Верховною Радою України 17.03.2015р. постанова № 254- VIII.

Встановлення факту смерті необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть батька та оформлення спадщини після його смерті.

У судове засідання заявник не зявилась, просить розглянути справу за її відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, письмові документи, вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.1, 2 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Пунктом 1 глави 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 року № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції від 24 грудня 2010 року № 3307/5) встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 06.12.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 07.12.2016 року Сніжнянським міським ВЗАГС ДРП Міністерства юстиції ДНР, актовий запис № 1126, довідкою про причину смерті № 118 від 07.12.2016 року та Лікарським свідоцтвом про смерть № 118 від 07.12.2016 року.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Частинами 2, 3, 4 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст.17 ч.1 цього ж Закону, у разі порушення його положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Оскільки заявник ОСОБА_1 є громадянкою України, її батько помер 06 грудня 2016 року, про що буле видане лікарське свідоцтво про смерть № 118 від 07 грудня 2016 року, РБСМЄ згідно ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсним, відтак вказана обставина унеможливлює отримання родичем померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, тому, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України, ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті її батька ОСОБА_2 на тимчасово окупованій території України Донецька область, м. Сніжне, вул. ХХ партзїзду, 7, де він помер 06 грудня 2016 року, що необхідно для звернення до органів РАГС з метою отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,208, 209, 212-215, 234, 256-259 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, зацікавлена особа: Дніпровський районний у м. Запоріжжя відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 06 грудня 2016 року, за адресою: вул. ХХ партзїзду,7 в м. Сніжне, Донецької області.

Допустити негайне виконання рішення у справі.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Ленінський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Добрєв М. В.