Провадження № 2/761/1819/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Маліновської В.М.

при секретарі: Кріт І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва із позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.1-3 т.1).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 07.10.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.22 т.1).

На виконання ухвали суду від 13.10.2016р. про забезпечення доказів у справі (а.с.29-30 т.1) П'ятнадцятою Київською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 660/2016 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 (а.с.95-138 т.1).

Київська міська рада надіслала на адресу суду пояснення по справі (а.с.146-147 т.1), в яких зазначила, що з матеріалів справи вбачається, що крім позивача, є ще спадкоємці за законом 1-ї черги (які прийняли спадщину), тобто Київська міська рада не є належним відповідачем по даній справі, оскільки існує спір між спадкоємцями. Враховуючи вищевикладене, просила суд у разі не заміни неналежного відповідача на належного відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову.

В судовому засіданні 07.12.2016р. за клопотанням представника Позивача - ОСОБА_5 до участі у справі залучено ОСОБА_2 як співвідповідача (а.с.161 т.1), в зв'язку з чим Позивачем надано уточнену позовну заяву (а.с.154-156 т.1).

Свої позовні вимоги з урахуванням додаткових письмових пояснень (а.с.195-197 т.1, 12-14 т.2) Позивач обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер рідний брат Позивача - ОСОБА_4. Позивач, ІНФОРМАЦІЯ_2, через свій похилий вік, хворобливий стан здоров'я, систематичне проходження лікування та постійне проживання за кордоном був позбавлений можливості вчасно прийняти спадщину померлого брата. Стан здоров'я та похилий вік також впливають на необізнаність Позивача у особливостях оформлення (прийняття) спадщини, необхідність подання документів до відповідних органів. У Німеччині Позивач проживає постійно з 2005 року та перебуває на консульському обліку. Як зазначив Позивач, у покійного ОСОБА_4 залишились 2 квартири у Шевченківському районі м. Києва ( по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2) та частка (1/4) у будинку по АДРЕСА_3. Встановивши нотаріальну контору, у якій відкрито спадкову справу, до неї було надіслано, а в подальшому подано наручно (27.09.2016р.) заяву про прийняття спадщини із пред'явленням документів про родинний зв'язок із померлим. 29.09.2016р. представнику Позивача у П'ятнадцятій Київській державній нотаріальній конторі було надано письмову відмову у прийнятті спадщини (вих. № 3856/02-14 від 29.09.2016р.), з якої вбачалось, що свідоцтво про право на спадщину було вже прийнято «спадкоємцями першої черги». Із матеріалів спадкової справи № 660/2016 вбачається, що заяву про прийняття спадщини подав і усю спадщину прийняв - ОСОБА_2. При цьому матеріали спадкової справи містять копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2, з якої вбачається, що його батьком при народженні вказано начеб-то ОСОБА_4 Проте, ніколи дітей у ОСОБА_4 не було, що було відомо його родичам, зокрема Позивачу. Водночас, з відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області на адвокатський запит визначено, що згідно актових записів цивільного стану у ОСОБА_4 дітей не виявлено, з чого вбачається, що копія Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 принаймні у частині зазначення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 є фальшивою. Окрім того, дійсні обставини смерті (зокрема, причини, час смерті), місце поховання були фактично приховані від родичів покійного ОСОБА_4, зокрема, і від позивача. Так, похованням займалась колишня дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_7, також вона забирала тіло покійного із лікарні, проте нічого з даного приводу вона не повідомляла родичам покійного. Також адвокатом позивача встановлено, що покійний ОСОБА_4 помер не природньою смертю, і відносно цього здійснювалось кримінальне провадження за ч. 1 ст. 115 КК України. Також, у матеріалах спадкової справи наявне свідоцтво про смерть ОСОБА_4, яке також є фальшивим. Дану обставину було виявлено під час розгляду іншої цивільної справи № 761/843119/16-ц за позовом ОСОБА_7 до Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, третя особа ОСОБА_1, про визнання права власності у зв'язку із втратою документа, а саме ОСОБА_7 пред'явила оригінал свідоцтва про смерть, так, свідоцтво про смерть, наявне в матеріалах спадкової справи суперечить оригіналу в частині написання дати смерті, дати про складання актового запису у Книзі реєстру актових записів, різні органи державної реєстрації актів цивільного стану, що видали свідоцтва, відмінності у написанні дати видачі свідоцтва, свідоцтва про смерть засвідчені різними печатками, різне місце проставлення печатки на свідоцтвах (кут нахилу), різні серії свідоцтв. Отже, ОСОБА_2 незаконно прийняв спадщину, оскільки взагалі не являється спадкоємцем померлого ОСОБА_4, що також додатково вказує на необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 - оскільки його фактично позбавлено права на спадкування у незаконний спосіб - особою, яка шахрайським шляхом оформила на себе спадкове майно (як на сина покійного) і тим самим усунула від спадкування дійсних родичів покійного, зокрема його рідного брата спадкоємця другої черги.

В судовому засіданні представник Позивача - ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі.

Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в своїх письмових поясненнях просила слухати справу за відсутності їх представника.

Відповідач - ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не направив.

Заслухавши представника Позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 66 років помер ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2., є рідним братом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. На наявність родинних відносин між Позивачем та покійним ОСОБА_4 вказує інформація, яка міститься у Свідоцтві про народження Позивача - ОСОБА_1 № НОМЕР_3 (а.с.6 т.1), Свідоцтві про народження ОСОБА_1 НОМЕР_4 «Повторне» видане 18.11.1948р., якими підтверджується, що батьком Позивача є: ОСОБА_8, Свідоцтвом про народження ОСОБА_4 НОМЕР_5, виданим 15.11.1949р., згідно якого батьком померлого ОСОБА_4 є ОСОБА_8 (а.с.8 т.1). Матері позивача та покійного різні, а батьком вказана одна й таж особа.

Згідно листа Інституту української мови № 307/401 від 18.09.2016р. розбіжність у написанні прізвищ «ОСОБА_1», «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» сталася внаслідок неправильного відтворення російською мовою прізвища ОСОБА_1 як ОСОБА_1. Варіант рос. ОСОБА_1 було передано українською мовою як ОСОБА_1, а варіант рос. ОСОБА_1 - як ОСОБА_1. Відповідно, форми «ОСОБА_1», «ОСОБА_1» та «ОСОБА_1» - варіанти одного і того ж прізвища (а.с.92 т .2).

Як зазначив Позивач від нього були фактично приховані дійсні обставини смерті (зокрема, причини, час смерті) та місце поховання ОСОБА_4

Так, Листом Спеціалізованого комунального підприємства «Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування» від 08.11.2016р. № 2160 визначено, що поховання ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. згідно Договору-замовлення № 8.4584П на організацію та поховання від 23.11.2015р. (а.с.219 т.1) здійснено 24.11.2015р. ОСОБА_7 (а.с.214 т.1), яка є колишньою дружиною ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_6, видане відділом РАЦС Радянського райвиконкому м. Києва 21.02.1987р., Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Радянського району міста Києва 06.06.1995р. (а.с.67 т.2), рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.08.2011р. у справі № 2-552/2011, яке набрало законної сили 03.11.2011р. (а.с.62-64 т.2).

Так, згідно листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 08.12.2016р. № 01/2056 встановлено, що по результатам проведеної судово-медичної експертизи ОСОБА_4 встановлено, що причиною його смерті стала закрита черепно-мозкова травма, про що був складений «Висновок експерта» № 2713/2 від 16.11.2015р. 20.11.2016р. лікарське свідоцтво про смерть на ОСОБА_4 отримала колишня дружина ОСОБА_7. В подальшому на підставі дозволу прокурора Шевченківського району громадянка ОСОБА_7 отримала тіло покійного 24.11.2015р. для поховання (а.с.242 т.1).

Водночас, Позивач вказав, що він не мав змоги вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого брата - ОСОБА_4 в зв'язку з тим, що тривалий час постійно проживає у Німеччині та знаходиться на консульському обліку з 08.05.2005р., що підтверджується копією закордонного паспорту Позивача (а.с.13-16 т.1), окрім того Позивач систематично проходить лікування через похилий вік та хворобливий стан здоров'я, на підтвердження чого надав відповідні медичні документи (а.с.40-73 т.1).

У вересні 2016 року Позивач звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з рукописною заявою від 09.09.2016р. про прийняття спадщини після померлого брата - ОСОБА_4 (вх. № 1755 від 16.09.2016р.) (а.с.126т.1).

27.09.2016 року до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 від 26.09.2016р., посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Звєрьковою Н.В. та зареєстрована в реєстрі за № 1823, про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. брата - ОСОБА_4 (а.с.9 т.1).

Листом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори вих. № 3856/02-14 від 29.09.2016р. Позивача повідомлено, що встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, а для відкриття спадкової справи після померлого ОСОБА_4 були надані спадкоємцями першої черги всі документи, на підставі яких було видано Свідоцтво про право на спадщину, у зв'язку з чим рекомендовано для вирішення спадкових питань звернутись до суду (а.с.10 т.1).

З матеріалів спадкової справи № 660/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 встановлено, що 10 травня 2016 року до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4., посвідчена 04.05.2016р. приватним нотаріусом Києво-Святошинського району Київської області Дудкіною Н.В. та зареєстрована в реєстрі за № 804, про прийняття спадщини після померлого батька - ОСОБА_4 (а.с.97 т.1) разом копією Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. у віці 66 років, про що в Книзі реєстрації смертей 21.11.2015р. зроблено відповідний актовий запис за № 17436, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.97-1 т.1); копією паспорту та картки фізичної особи - платника податків ОСОБА_2 - НОМЕР_1(а.с.98-98-1 т.1).

На підставі вказаної заяви ОСОБА_2 державним нотаріусом П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відкрито спадкову справу № 660/2016 (номер у Спадковому реєстрі 58942222) до майна ОСОБА_4 (а.с.111 т.1).

Окрім того, в матеріалах спадкової справи на підтвердження родинних зв'язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 міститься Свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, серія НОМЕР_2, видане Залізничною сільською радою Дніпропетровської області 05.05.1978р., згідно якого батьками ОСОБА_2 визначено: батько - ОСОБА_4, мати - ОСОБА_9 (а.с.105 т.1).

Згідно Інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації КВ-2016 № 18846 від 18.05.2016р. (а.с.112- т.1) встановлено, що згідно з даними Бюро, кв. АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого Київською державною нотаріальною конторою № 1 від 16.11.2005р. № 18-9654 (а.с.113 т.1), яка станом на час розгляду справи на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.2016р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. та зареєстрованого за № 7985, належить на праві власності ОСОБА_7, що підтверджується Інформаційною довідкою № 77453914 від 29.12.2016р. (а.с.41-42 т.2).

Окрім того, померлому ОСОБА_4 станом на час відкриття спадщини належало 1/4 частина житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, житловою площею 74,2 кв.м. (а.с.120,125т.1) на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 15.04.2015р. у справі № 761/38517/14-ц за позовом ОСОБА_4 до Київської міської ради, третя особа: ОСОБА_10, про визнання права на спадщину за законом, яке набрало законної сили 26.05.2015р. (а.с.51-54 т.2), що також підтверджується Інформаційною довідкою № 77454865 від 29.12.2016р. (а.с.43-44 т.2).

03 червня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.122 т.1), на підставі якої державним нотаріусом Седлецькою Т.А. 03 червня 2016 року видано ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру № АДРЕСА_2, зареєстроване в реєстрі за № 10-306 (а.с.123 т.1).

Водночас, згідно листа Відділу реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 23.12.2016р. № 5612/03.1-38 встановлено, що за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актових записів про народження дітей, батьком яких є ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, по районних, районних у містах, міських, міськрайонних відділах державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не виявлено (а.с.209 т.1).

Листом Відділу реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.01.2017р. № 5901/03.1-38 повідомлено, що відповідно до книги обліку бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану свідоцтво серії НОМЕР_2 від 05.05.1978р. по Залізничній селищній раді Дніпропетровської області не значиться (а.с. 7 т.2).

Відповідно до запису акта про народження № 52 від 05.05.1978р. батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, визначено: батько - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_5., мати - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_6. (а.с.8 т.2), що дає підстави стверджувати, що Свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, серія НОМЕР_2, видане Залізничною сільською радою Дніпропетровської області 05.05.1978р. (а.с.105 т.1), в частині зазначення батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4 є підробленим.

Окрім того, в матеріалах даної цивільної справи є Свідоцтво про смерть серія НОМЕР_8 ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. у віці 66 років, про що 21.11.2015р. складено відповідний актовий запис № 17436, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.39 т.2), що також підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть № 6 від 24.01.2017р. (а.с. 40 т.2), в зв'язку з чим суд дійшов висновку, що копія Свідоцтва про смерть серія НОМЕР_8 ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. у віці 66 років, про що в Книзі реєстрації смертей 21.11.2015р. зроблено відповідний актовий запис за № 17436, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 21.11.2015р. (а.с.97-1 т.1) є ймовірно підробленим.

01 грудня 2016 року Позивач направив на адресу ОСОБА_2 заяву, в якій просив надати відповідь з питання згоди на подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.198-199 т.1), яке повернулось на адресу відправника за закінченням терміну зберігання (а.с. 94 т.2).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1268, ч. 2 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому за ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи позивач від прийняття спадщини не відмовлявся та є єдиним спадкоємцем після померлого ОСОБА_4 за законом, оскільки як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2, який звернувся до П'ятнадцятої київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, використав підроблені документи, що підтверджують його родинний зв'язок з померлим ОСОБА_4 та в подальшому на їх підставі отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом як спадкоємець першої черги на частину спадщини померлого ОСОБА_4 - квартиру АДРЕСА_2.

Наданими Позивачем документами підтверджується, що Позивач тривалий час постійно проживає за кордоном - Німеччина та систематично проходить відповідне лікування з огляду на його похилий вік.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що суди переважно правильно вирішують питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнають поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

З огляду на те, що 6-ти місячний строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 закінчився ІНФОРМАЦІЯ_7., а як встановлено судом Позивач в період з ІНФОРМАЦІЯ_1. по ІНФОРМАЦІЯ_7. перебував за кордоном та проходив відповідне лікування, а отже, був позбавлений об'єктивної можливості вчасно звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4, то суд вважає, що доводи позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини заслуговують на увагу і суд визнає їх поважними.

Враховуючи обставини справи, що склалися, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу задоволення своїх позовних вимог, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, який згідно матеріалів справи є рідним братом покійного по батьку, підлягає задоволенню, оскільки строк для прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_4 ним пропущено з поважних причин, а тому йому необхідно визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, тривалістю 3 (три) місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 1220, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його рідного брата - ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_3), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: