АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/1149/17 Головуючий І інстанції -
Категорія: Спори про відшкодування шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю Доповідач - Міненкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Міненкової Н.О.

суддів: Костенко Т.М.

Кіпенка І.С.

за участю секретаря: Лашакової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Прокуратури Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області Осадчий О.В. про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2017 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Прокуратури Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області Осадчий О.В. про відшкодування шкоди.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у 2015 році звернувся до прокуратури Харківської області із заявою про вчинення кримінального правопорушення-злочину відносно нього. Однак заява не була внесена до ЄРДР.

10.12.2015 року Червонозаводський районний суд м. Харкова зобов'язав уповноважених осіб прокуратури Харківської області внести відомості до ЄРДР.

21.12.2015 року прокуратурою Харківської області було внесено відомості до ЄРДР про кримінальне правопорушення за № 0001122 по ч.1 ст. 365 КК України. Дане кримінальне провадження було прийнято до провадження слідчим прокуратури Харківської області Осадчим О.В. Того ж дня, а саме, 25.12.2015 року винесено постанову, якою було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим.

28.04.2016 року Осадчим О.В. було винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження у відношенні ОСОБА_6

16.05.2016 року ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова було задоволено скаргу ОСОБА_3, та скасовано постанову про закриття кримінального провадження.

22.07.2016 року слідчий Осадчий А.В. вдруге виносить постанову про закриття кримінального провадження № 0001122.

25.07.2016 року Червонозаводський районний суд м. Харкова задовольнив скаргу ОСОБА_3, скасував постанову про закриття провадження від 22.07.2016 року, але слідчий Осадчий А.В. продовжує неправомірну бездіяльність, та на думку позивача лише імітує досудове слідство.

Враховуючи вищевикладене просив стягнути з відповідача Прокуратури Харківської області моральну шкоду в розмірі 328 860 грн. спричинених в результаті імітації досудового розслідування, прийняттям незаконних рішень та протиправною тривалою бездіяльністю.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, в зв'язку з тим, що Прокуратура Харківської області являється юридичною особою та повинна відшкодовувати шкоду на підставі діючого законодавства України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції, ухвалено необґрунтовано, незаконно з порушенням норм матеріального права, без застосування закону який розповсюджується на дану категорію правовідносин. Суд першої інстанції проігнорував численні докази, які підтверджують неправомірну бездіяльність відповідача при тривалій імітації досудового слідства. При постановленні рішення суд першої інстанції не застосував правову позицію ВССУ від 16.09.2016, що потягло за собою ухвалення несправедливого рішення та проігнорував практику Європейського суду з захисту прав людини.

Представник Прокуратури Харківської області проти апеляційної скарги заперечував та в письмових запереченнях посилаючись на відсутність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, просив апеляційну скаргу відхилити рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року залишити без змін

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що реалізація ОСОБА_3 свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Сам факт неприйняття слідчим процесуального рішення не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування.

Судова колегія з висновками суду погоджується і вважає їх правильними.

Судова колегія вважає, що обґрунтовуючи рішення, суд правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, вирішив справу відповідно до законів, Конституції України, практики ЕСПЛ, роз'яснень Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Дійсно, вказані позивачем норми закону передбачають право особи на відшкодування моральної шкоди.

Так, положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3 обґрунтовував посиланням на допущену, на його думку, бездіяльність слідчого прокуратури, вважаючи незаконними процесуальні рішення слідчого з огляду на їх скасування слідчим суддею.

Однак ця обставина не є безумовною підставою для визнання позовних вимог ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії при перевірці заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль в порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарги заявника (потерпілого) та скасування постанови про закриття кримінального провадження з направленням справи для організації додаткового розслідування з метою додаткової перевірки звернень чи скарг заявника. Така ухвала є остаточною не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою судовою інстанцією та перевірки законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви про скоєння злочину і відповідності із нормами процесуального закону, якими регулюється вирішення цього питання.

Ухвали слідчих суддів Червнозаводського районного суду м. Харкова про часткове задоволення скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого, свідчать про реалізацію ним передбаченого КПК України права на оскарження процесуальних рішень слідчого, прокурора і не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності у розумінні статті 1176 ЦК України, як це помилково вважає апелянт, акцентуючи свої доводи на власному визначенні змісту частини 6 статті 1176 ЦК України.

Також суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками прокуратури Харківської області моральної шкоди, яка згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Апеляційний суд також відхиляє доводи ОСОБА_3 на доведеність позовних вимог з огляду на надану суду копію ухвали колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року у іншій цивільній справі, розглянутої за касаційними скаргами прокурора м. Житомира на рішення апеляційного суду Житомирської області, оскільки ці справи схожі за змістом позовних вимог, але щодо різних обставин.

Крім того, як правильно зазначив у своєму рішенні суд першої інстанції, ОСОБА_3 не доведено, що реалізація ним передбаченого законом права на оскарження до суду процесуальних рішень слідчого та прокурора завдала йому моральну шкоду.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Н.О. Міненкова

Судді - Т.М. Костенко

І.С. Кіпенко