АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний № 752/8983/16-ц Головуючий в 1 інстанції - Ладиченко С.В.
Апеляційне провадження №22-ц/796/2521/2017 Доповідач - Желепа О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Желепи О.В.

суддів Іванченка М.М., Рубан С.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

Заслухавши доповідь судді Желепи О.В., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 в червні 2016 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та просив суд визнати подію що мала місце 24.08.2014 року страховим випадком відповідно до полісу № АІ 3440596 та стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на його користь 29331 грн. 64 коп. страхового відшкодування та 17730 грн. 77 коп. пені за прострочення виплати страхового відшкодування, загалом 47062 грн. 41 коп. і у відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 грн. 20 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 24.08.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний йому автомобіль марки «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_1.

Даний факт підтверджується постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01.12.2014 року, справа № 367/5411/14-п, яка набрала законної сили, та відповідно до якої винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, визнано громадянина ОСОБА_2, водія автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» д.н.з. НОМЕР_2.

Цивільно-правова відповідальність громадянина ОСОБА_2 застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська транспортна страхова компанія», на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3440596. У зв'язку з цим, позивач звернувся до відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. Сума завданих збитків належному позивачу майну (транспортному засобу) становить 29 331,64 грн., що підтверджується звітом про оцінку від 16.12.2014 року, яка проводилась згідно заявки позивача за наслідками оцінки механічних пошкоджень автомобіля.

В грудні 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування.

Таким чином, позивачем були виконані вимоги ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки заява була подана за передбаченою законом формою, за змістом та переліком доданих документів відповідала всім законодавчим вимогам, однак, всупереч цьому відповідач безпідставно ухиляється від виплати позивачу страхового відшкодування за шкоду завдану транспортному засобу.

Відповідачу неодноразово подавалися заяви надати інформацію про результати прийнятого рішення щодо здійснення страхової виплати, та надання копій документів з матеріалів справи про страховий випадок, але ні відповіді ні виплати від Відповідача станом на 10.06.2016 року Позивач не отримав.

Позивач зазначив, що заяву про виплату страхового відшкодування подано до відповідача 24.12.2014 р., а тому керуючись ч.1 ст. 37 Закону, страхове відшкодування повинно було бути виплачене відповідачем протягом одного місяця з дня отримання страховиком необхідних документів. Крім цього, відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Враховуючи викладене з урахуванням положень ст.36 Закону загальна сума заборгованості Відповідача перед позивачем становить 29 331,64 грн. (основна сума заборгованості); 17 730,77 грн. - пеня за період з 25.03.2015р. по 27.05.2016р.; а всього 47 062,41 грн., які позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 18411 грн. 39 коп., пеню у розмірі 16197 грн. 05 коп., а всього 34608 грн. 44 коп.(тридцять чотири тисячі шістсот вісім гривень 44 коп.).

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору 551 грн.20 коп.(п'ятсот п'ятдесят дві гривні 20 коп.).

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2016 року заяву Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення, про часткове задоволення позовних вимог.

В скарзі посилалася на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права. При визначенні розміру страхового відшкодування не враховані положення спеціального Закону, відповідно до яких , сума страхового відшкодування повинна визначатись , за вирахуванням податку на додану вартість та розміру франшизи. Також , суд не перевірив правильність нарахування пені.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача доводи скарги підтримав.

Представник позивача доводи скарги в частині розміру суми страхового відшкодування та пені не заперечував.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Згідно положень ст. 22 даного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ірпінського міського суду Київської області від 01.12.2014 р. (а.с.29-30) ОСОБА_2 24.08.2014 року, о 18 год. 30 хв., в м. Буча по вул. Кірова, керуючи автомобілем марки «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_2, перед початком руху та зміною його напрямку не впевнився в тому, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем марки «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок чого обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.1. 10.2 ПДР України, тобто вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124КУпАП, але у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності - провадження по справі було закрито.

Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу - «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_2 застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/3440596. Позивач в грудні 2014 року, звернувся до Відповідача із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду.

24.12.2014 року позивачем було подано відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування та зазначено банківські реквізити на які необхідно перерахувати виплату страхового відшкодування, яка була отримана відповідачем 24.12.2014 року вх. № 1162.(а.с.8).

Відповідно до Звіту № 1810 про оцінку транспортного засобу, складеного 16.12.2014р. ФОП ОСОБА_3, який діяв на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3, виданого Фондом державного майна України 20.01.2014 р. за заявою ОСОБА_1, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 29 331, 64 грн. До Звіту № 1810 додано протокол технічного стану транспортного засобу від 25.11.2014 р., калькуляцію № 1810 від 18.12.2014 р. фотосвітлини (9-28).

Згідно полісу № АІ/3440596 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за яким був застрахований «Volkswagen passat» д.н.з. НОМЕР_2, яким на момент ДТП 24.08.2014 р. керував ОСОБА_2, встановлено, що страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду завдану майну становить 50 000,00 грн.

Судом встановлено, що позивачем було подано всі документи, які мають бути додані до заяви про виплату страхового відшкодування, тобто виконані всі вимоги чинного законодавства щодо форми подання страховику заяви про виплату страхового відшкодування, проте, останнім всупереч вимогам закону, не було виконано обов'язку по виплаті страхового відшкодування.

Відповідачем під час розгляду справи в районному суді в липні 2016 року позивачу була виплачена сума 10 920,25 грн.

Виходячи з наявних в матеріалах справи письмових доказів, вищенаведені обставини справи, які суд вважав встановленими є доведеними.

Висновок суду про наявність підстав для притягнення відповідача до цивільної відповідальності відповідає цим обставинам та вимогам закону.

Разом з тим, при визначенні суми страхового відшкодування, суд порушив норми матеріального права.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Так відповідно до Звіту № 1810 про оцінку транспортного засобу, складеного 16.12.2014 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «PEUGEOT PARTNER» д.н.з. НОМЕР_1 внаслідок пошкодження при ДТП складає 29 331, 64 грн.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Пунктом 10 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України ставка податку на додану вартість в 2014 році встановлена на рівні 20% .

Позивач звертаючись до суду не надав документальних доказів того, що він оплатив ремонт в сумі, яка визначена експертним дослідженням. Тому судова колегія вважає, що відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказана сума повинна бути зменшена на 20 відсотків.

Тобто, суд першої інстанції, розглядаючи справу та стягуючи на користь позивача вартість відновлювального ремонту, не врахував, що в загальну суму заподіяної шкоди також зарахований податок на додану вартість.

Також, суд не звернув увагу, що полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності була передбачена франшиза 500 грн.

Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню 29 331,64 грн. (сума збитків відповідно до експертного дослідження) - (20% податку на додану вартість) - 500 грн. (франшиза) - 10 920,25 грн. (виплачена страховою компанією сума позивачу) = 12 045,06 грн.

Щодо вирішення вимог про стягнення пені слід зазначити наступне.

Згідно зі ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування до відповідача - 24.12.2014 року, а отже, останній з урахуванням положень Закону зобов'язаний був виплатити страхове відшкодування в строк до 24.03.2015 року.

Тобто, починаючи з 25.03.2015 року відповідач вважається таким, що прострочив виплату страхового відшкодування позивачу.

Відповідачем в даній справі було подано заяву про застосування позовної давності.

При цьому, відповідно до ст. 258 ЦК України діє спеціальна позовна давність в один рік, а тому пеня в межах заявлених позовних вимог повинна бути стягнута за період з 11.06.2015 року по 10.06.2016 року з суми страхового відшкодування 22 956 грн. 31 коп. При цьому колегія суддів виходить з того, що 10 920,25 грн. страховиком було виплачено в липні 2016 року тобто після закінчення терміну за який стягується пеня.

Розрахунок пені на а.с. 55, який був наданий представником відповідача зроблений з дотриманням вимог Закону . Пеня за період з 11 червня 2015 року до 10 червня 2016 року складає суму 10 876 грн. 62 коп.

Вищезазначеним обставинам, які безпосередньо стосуються предмету даного спору, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Подаючи позовну заяву представник позивача просив стягнути з відповідача на його користь 47062 грн. 41 коп., а рішенням апеляційного суду з відповідача на користь позивача стягується 22 921 грн. 68 коп., що у відсотковому співвідношенні задоволених позовних вимог становить 48,7 %.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог, сума сплаченого судового збору , яка має бути відшкодована відповідачем позивачу становить 268 грн. 43 коп. (48,7 % від 551 грн. 20 коп.)

При подачі апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 606 грн. 32 коп., а тому з позивача підлягає стягненню 311 грн. 04 коп. (51,3% від 606,32 грн.)

Отже, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено за не повно встановлених обставин справи з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає зміні в частини суми страхового відшкодування та пені, а також в частині судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2016 року змінити Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 12 045 грн. 06 коп., пеню 10 876 грн. 62 коп. та судовий збір 268 грн. 43 коп., а всього 23 190 грн. 11 коп. (двадцять три тисячі сто дев'яносто грн. 11 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» судовий збір сплачений за подачу апеляційної скарги 311 грн. 04 коп. (триста одинадцять грн. 04 коп.)

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20-ти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: