Справа № 355/47/17
Провадження № 2/355/122/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року Баришівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Єременка В.М.

за участю секретаря Котенко Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Баришівка Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області про визнання права на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свою заяву обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (сади), виділена в натурі з землі, надана в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області. Будучи єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері, позивач ОСОБА_1 в межах шестимісячного строку звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку. У зв'язку з цим ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнати за нею право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, після смерті матері.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача - Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області у судове засідання на розгляд справи не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. До суду від сільського голови Яблунівської сільської ради надійшов лист про те, що позовні вимоги визнають в повному обсязі. Просять розглядати справу без участі представника сільської ради.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно до статті 1217 ЦК України.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 83 років померла мати позивача, ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, видане 05 липня 2010 року (а.с. 9). Позивач ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом після смерті матері, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4, із якого вбачається, що спадкодавець є матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 7). Із свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, вбачається, що ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 8).

У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом, заповіла дочці, ОСОБА_1 (а.с. 42).

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №339/2010, позивач є спадкоємицею після смерті ОСОБА_2, яка у встановлений законом строк звернулася до Баришівської районної державної нотаріальної контори Київської областііз заявою про прийняття спадщини за заповітом. Свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (сади), яка виділена в натурі з землі, наданої в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, не видавалось. Постановою державного нотаріуса від 23.07.2016 року представнику позивача за дорученням ОСОБА_3 у видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я ОСОБА_1 на вищевказану земельну ділянку відмовлено за відсутності документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії та запропоновано звернутись до суду (а.с. 36-47).

За правилами статті 131 Земельного кодексу України вбачається, що громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади, та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Згідно ч. 1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю).

Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Судом встановлено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_6 від 12 березня 2001 року було видано ОСОБА_2 на підставі рішення Баришівської районної державної адміністрації від 24 січня 2001 року за №20 про те, що їй належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства «Хмельовик», що знаходиться на території Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, про що зроблений відповідний запис у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №2, сертифікат зареєстровано 12 березня 2001 року (а.с. 11).

З доданої до матеріалів справи довідки №709 від 14.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Яблунівської сільської ради Баришівського району Київської області, вбачається, що земельна ділянка НОМЕР_2 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва під багаторічними насадженнями (садами) у розмірі 0,7854 га числиться за ОСОБА_2 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай), НОМЕР_6 від 12 березня 2001 року.

За життя ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку (виділену в натурі земельну частку (пай)), не виготовляла.

Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, підсумовуючи викладене, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону, не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Встановлене судом підтверджується:

- ксерокопією паспорта ОСОБА_1, серії НОМЕР_7, виданого 24 січня 1998 року;

- ксерокопією свідоцтва про народження ОСОБА_1, серії НОМЕР_4;

- ксерокопією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5, виданого 18 серпня 1970 року;

- ксерокопією свідоцтва про смерть ОСОБА_2, серії НОМЕР_3, виданого 05 липня 2010 року;

- ксерокопією сертифікату на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_6 від 12 березня 2001 року;

- ксерокопією постанови Баришівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23.07.2016 року;

- ксерокопією спадкової справи №339/2010, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2;

- іншими матеріалами справи.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 16, 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1222, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1274, 1275, ч. 1 ст. 1297 ЦК України, ст. 120, 125, 126 ЗК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний № НОМЕР_1), проживаючою за адресою: АДРЕСА_1, право на завершення приватизації та одержання правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) НОМЕР_6 від 12.03.2001 року для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Яблунівської сільської ради, Баришівського району, Київської області, як на спадкове майно після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Куп,янськ, смт. Куп,янськ-Вузловий, Харківської області.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Київської області через Баришівський районний суд Київської області.

Суддя Баришівського

районного суду В. М. Єременко