У х в а л а

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Демяносова М.В.,Ступак О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргоюОСОБА_6 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ТОВ "Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

Заява мотивована тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 липня 2011 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

На підставі цього рішення державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 05 жовтня 2007 року перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Заявник просив суд замінити в даній справі стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 06 липня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року заяву задоволено. Замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за кредитним договором.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвали судів і відмовити у задоволені заяви, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що заміна осіб в окремих зобов'язаннях через виявлення сторін є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Судом встановлено, що на виконанні Другого відділу ДВС Луцького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження за виконавчим листом № 2-5518/11 виданим 25 жовтня 2011 року Луцьким міськрайонним судом про стягнення солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ «УкрСиббанк» кредитної заборгованості.

У травні 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у даній справі, оскільки на підставі договору факторингу до товариства перейшло право грошової вимоги за кредитним договором №0 від 05 жовтня 2007 року та договором поруки.

Таким чином, заява про заміну стягувача є обґрунтованою та відповідає вимогам законодавства.

Висновки судів відповідають обставинам справи та ґрунтуються на доказах, яким дана правильна оцінка.

Зі змісту ухвал і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В. Маляренко М.В. Демяносов О.В. Ступак