Справа № 738/2044/16-ц
№ провадження 2/738/51/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2017 року м. Мена

Менський районний суд Чеpнiгiвської областi в складi:

суддi Сова Т.Г.,

секретаря судового засідання Бреус Н.В.,

з участю відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi цивільну спpаву за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А H О В И В:

У листопаді 2016 року представник ПАТ «Акцент - Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № АВНОRX79590484 від 02.11.2013 ОСОБА_2 отримав споживчий кредит у розмірі 7891,72 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ «АкцентБанк» свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач згідно умов кредитного договору зобов'язувався погашати заборгованість протягом 36 місяців щомісячними платежами в розмірі 416,13 грн. з 25 по 29 число кожного місяця. Проте, відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, в зв'язку з чим станом на 20.10.2016 заборгованість відповідача становить 22194,48 грн. Позивач просить стягнути на його користь з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором від 02.11.2013 та судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердив факт укладення ним кредитного договору, проте показав суду, що має третю групу інвалідності з дитинства, не працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, проживає за рахунок підробіток у людей. Просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, призначити йому відпрацювання.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд врахувати наявність у відповідача з дитинства третьої групи інвалідності, та медичний висновок про те, що ОСОБА_2 може виконувати просту фізичну роботу, що свідчить про те, що в момент укладання кредитного договору він міг не повністю усвідомлювати наслідки своїх дій.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослiдивши письмові докази, суд вважає, що позов пiдлягає частковому задоволенню з наступних пiдстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вiдповiдно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст.ст. 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась.

Зміст правочину не може суперечити вимогам ЦК Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України).

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви від 02.11.2013, на підставі умов надання споживчого кредиту фізичним особам ПАТ «Акцент Банк» надало позичальнику кредит у розмірі 7891,73 грн., строком на 36 місяців з відсотковою ставкою (фіксована) 0,12% річних (а.с.5-12).

Порядок погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками за його користування, а також оплата комісій банку регулюється Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам (а.с.6-12).

Відповідно до Резолюції Генеральної асамблеї ООН споживачі здебільшого знаходяться в нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти, купівельної спроможності.

За положеннями ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Уклавши з позивачем договір споживчого кредиту та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_2 порушував зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості, проте на думку суду, вказана заборгованість виникла саме через юридичну необізнаність відповідача в момент підписання кредитного договору, у зв'язку з наявністю у нього ІІІ групи інвалідності з дитинства і відповідними наявними захворюваннями з даного приводу. Проте працівником банку, який оформляв з відповідачем ОСОБА_4 договір споживчого кредиту це залишилось поза увагою.

Рішенням Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 (справа №1-12/2013) визначено, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Тому, керуючись ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір нарахованої пені за порушення строків повернення кредиту та несвоєчасну сплату процентів значно перевищує розмір заборгованості за кредитом, а також враховуючи особу боржника, наявність у нього третьої групи інвалідності з дитинства з висновком про те, що ОСОБА_2 може виконувати просту фізичну роботу, має протипоказання у психо-емоційних перенапруженням, і не міг в повній мірі розуміти наслідки підписання ним кредитного договору, що ніяким чином не збентежило працівника банку при наданні йому кредиту, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до нуля гривень, оскільки сума пені вказана представником позивача в позовній заяві, на думку суду, є несправедливою та сприяє отриманню кредитором невиправданих додаткових прибутків.

Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором, а саме: заборгованість за кредитом в розмірі 7449,97 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом в розмірі 7,16 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 2161,50 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штраф (процентна складова) в розмірі 1033,07 грн., що разом становить 11151,70 грн..

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати при звернені до суду в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 526, ч. 3 ст. 549, 551, 599, 610-611, ч. 2 ст. 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на р/р 3111, МФО 305299, , заборгованість за кредитним договором в сумі 11151 (одинадцять тисяч сто п'ятдесят одна) грн. 70 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на р/р 3111, МФО 305299, витрати по сплаті судового збору в сумі 1378 грн. 00 коп. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн. 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова