Справа № 272/155/17
Провадження № 2/272/242/17
УХВАЛА

28 лютого 2017 року

Суддя Андрушівського районного суду Житомирської області Палазюк В.М. розглянувши заяву ПАТ КБ "Приватбанк" про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.11.2014 року в сумі 10207 грн. 61 коп..

ПАТ КБ "ПриватБанк" у поданій до суду заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на майно, а саме на 1/2 частину квартири, яка належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності, загальною площею 52,0 кв. м, житловою площею 28,9 кв. м., яка розташована в АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач на протязі тривалого часу не виконує взяті на себе зобов»язання - не здійснює щомісячних погашень кредиту, внаслідок чого виникла заборгованість. Забезпеченням позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно будуть припинені недобросовісні дії позичальника щодо виконання обов»язків перед кредитором.

Клопотання позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 151 ч. 1 ЦПК України суд за заявою особи, яка бере участь у справі, може вжити, передбачені вказаним кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 2, ч. 4 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Як вбачається із заяви, позивач не навів конкретних доводів,доказів, чи іншої інформації, які б давали підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, у зв'язку із чим, на думку суду, обґрунтування необхідності забезпечення позову є лише припущенням.

Крім того в матеріалах справи міститься інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вбачається, що на спірну квартиру накладено арешт, про що зазначено в реєстрі обтяжень, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Тобто, накладення ще одного арешту на зазначену квартиру за вищевказаною адресою, на яку в реєстрі обтяжень вже є обтяження не вбачається доцільним.

Заявником в заяві про забезпечення позову не наведено доказів, що підтверджують ризики, що відповідач має намір чи здійснює дії по відчуженню зазначеного майна, та чи існує реальна загроза не виконання чи утруднення виконання рішення суду при задоволенні позову, а тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання про про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:ОСОБА_2