Справа № 640/288/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2017 року суддя Київського районного суду м. Харкова Якуша Н.В. розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гевіс К» до ОСОБА_1, за участі третьої особи ОСОБА_2, про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

11.01.2017 року до Київського районного суду м. Харкова звернувся позивач із позовом до ОСОБА_1 із вимогами про розірвання договору та визнання права власності.

09.02.2017 року до судді надійшли відомості щодо місця реєстрації відповідача по справі.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09 лютого 2017 року позовна заява була залишена без руху, оскільки в порушенні ст. 120 ЦПК України позивач не в повному обсязі сплатив судовий збір за розгляд даної справи.

Так, Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Проте, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції, а також дотримання позивачем вимог, передбачених ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями позивач звернувся до суду 11.01.2017 року.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 1600 грн.

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру юридичною особою ставка судового збору 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1600 грн. 00 коп.

Таким чином, за звернення до суду із вимогою про розірвання договору позивач повинен був сплатити суму судового збору, що складає 1600 грн. 00 коп.

Разом з тим, позивач не надав до суду квитанцію на вказану суму за предявлені ним вимоги немайнового характеру.

Згідно п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за позови майнового характеру, які подані юридичними особами або фізичними особами підприємцями розмір судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином за подання вказаної позовної заяви, в якій ціна позову щодо визнання право власності на нерухоме майно дорівнює 376560,00 грн., сума судового збору складає 5648 грн. 40 коп., тобто 1,5 відсотка від ціни позову.

Підсумовуючи викладене, суд розяснив позивачу щодо необхідності надати квитанцію про сплату судового збору на загальну суму 7000,00 грн. що складається з суми судового збору за подачу заяви немайнового характеру, а саме 1600 грн., та суми судового збору за подачу заяви майнового характеру, а саме 5648,40 грн., тобто враховуючи при цьому вже сплачену суму судового збору в розмірі 248,40 грн.

Як вбачається з матеріалів справи позивачу направлялась ухвала про залишення позовної заяви без руху, яку останній отримав 14 лютого 2017 року та мав протягом пяти днів усунути визначені суддею недоліки.

Разом із тим, у визначений суддею строк, тобто до 19 лютого 2017 року включно, позивач не усунув вказані суддею недоліки, тому відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України позовна заява визнається неподаною та підлягає поверненню позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню позивача до суду з подібним позовом після того, як перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

При цьому суд зазначає, що позивачу надавався достатній час для направлення квитанції про сплату судового збору навіть поштовим відправленням.

Відповідно до п. 21.3 «Інструкції з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ», яка затверджена наказом Державної судової адміністрації України від 17.12.2013 року № 173, у разі не усунення недоліків у встановлений строк, якщо на ухвалу не надійшла апеляційна скарга, позовна заява/заява з ухвалою про залишення без руху не пізніше трьох днів після закінчення строку для усунення недоліків передається для розгляду судді.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Гевіс К» до ОСОБА_1, за участі третьої особи ОСОБА_2, про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна - вважати неподаною та повернути позивачу.

Розяснити позивачу про його право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для повернення заяви.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Гевіс К» (код 38493937) судовий збір у сумі 248 грн. 40 коп. (двісті сорок вісім) грн. 40 коп., який був сплачений 10.01.2017

року, квитанція №0.0.683364876.1 Банк платника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Харківській області; отримувач: УДКСУ у Київському районі міста Харкова Харківської області; код отримувача: 37999675; рах. 0004 МФО 851011».

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.В. Якуша