ухвала

іменем україни

13 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Чернігівської міської ради, третя особа - ОСОБА_5, про визнання протиправним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з даним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що в грудні 2012 року він та інші фізичні особи звернулися із заявами до міського голови м. Чернігова, в яких містилось прохання надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель.

До заяв було надано відповідні документи. Однак п. 1 рішення двадцять восьмої сесії шостого скликання Чернігівської міської ради від 26 грудня 2012 року було відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту відведення землі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 вересня 2013 року визнано протиправним і скасовано п. 1 в частині оскаржуваних підпунктів рішення Чернігівської міської ради від 26 грудня 2012 року про відмову у наданні дозволу позивачам на розроблення проекту відведення земельних ділянок по АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Ухвалами Апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2013 року та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року рішення залишено без змін.

Позивач зазначає, що 12 листопада 2013 року ним на адресу міського голови та іншими особами були подані нові заяви про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, однак його заява не розглянута та, незважаючи на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 11 вересня 2013 року, рішенням Чернігівської міської ради від 12 березня 2015 року «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам, членам сімей загиблих учасників антитерористичної операції, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_5, члену сім'ї (матері) загиблого громадянина ОСОБА_6

Позивач вважає, що оскільки міська рада рішення з порушеного ним питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки повинна була прийняти ще до початку антитерористичної операції, але не прийняла, що є порушенням ЗК України, а тому рішення Чернігівської міської ради від 12 березня 2015 року в частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,10 га ОСОБА_5 підлягає скасуванню.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що ОСОБА_5 скористалася своїм переважним правом, як член сім'ї загиблого, перед іншими особами і звернулася з клопотанням до міської ради щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки і Чернігівською міською радою у встановленому законом порядку їй було надано відповідний дозвіл, а рішення Чернігівської міської ради (49 сесія 6 скликання) від 12 березня 2015 року не суперечить нормам чинного законодавства та не порушує прав та інтересів ОСОБА_4

Доводи касаційної скарги про те, що міська рада повинна була розглянути заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту для відведення земельної ділянки до початку антитерористичної операції та появи осіб, які постраждали у результаті його проведення, а також про те, що забезпечення членів сімей загиблих учасників антитерористичної операції за рахунок відібрання земельних ділянок у інших громадян не відповідає вимогам чинного законодавства не знайшли свого підтвердження та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Так, судами попередніх інстанцій установлено, що 04 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Чернігівської міської ради з заявою про надання їй земельної ділянки для індивідуального будівництва як члену сім'ї загиблого в зоні проведення антитерористичної операції в межах м. Чернігова.

17 грудня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до Чернігівської міської ради із заявою про виділення їй в користування для індивідуального житлового будівництва земельної ділянки площею 0,10 га на території АДРЕСА_1.

Пунктом 1.13 рішення Чернігівської міської ради (49 сесія 6 скликання) від 12 березня 2015 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), при умові заборони відчуження земельної ділянки протягом п'яти років ОСОБА_5, члену сім'ї (матері) загиблого громадянина ОСОБА_6, який захищав незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брав безпосередню участь у антитерористичній операції, на земельну ділянку по АДРЕСА_1 орієнтовною площею 0,1000 га.

Судами установлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 на дату винесення оскаржуваного рішення Чернігівської міської ради (49 сесія 6 скликання) від 12 березня 2015 року перебувала у комунальній власності і іншим особам у користування передана не була і дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-яким іншим громадянам, зокрема позивачу, міською радою не надавалось.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 11 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 січня 2014 року, визнано протиправним і скасовано п. 1 в частині оскаржуваних підпунктів рішення Чернігівської міської ради від 26 грудня 2012 року про відмову у наданні дозволу позивачам, у тому числі ОСОБА_4 на розроблення проекту відведення земельних ділянок АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд.

Питання щодо земельної ділянки за будівельним № 12 у вказаному рішенні не вирішувалося.

Повторне звернення позивача до Чернігівської міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 Чернігівською міською радою не розглядалося. Проте, це не може бути підставою для визнання незаконним рішення міської ради від 12 березня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5, як члену сім'ї загиблого учасника антитерористичної операції, яка звернулася з відповідною заявою до міської ради у грудні 2014 року.

Таким чином, рішення Чернігівської міської ради, яке позивач вимагає визнати протиправним, ухвалене в межах компетенції органу місцевого самоврядування і відповідно до вимог п. 15 ст. 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_5, передбачених ч. 7 ст. 118 ЗК України, не встановлено. Наявність нерозглянутого органом місцевого самоврядування звернення іншої особи про надання дозволу щодо цієї ж земельної ділянки не визначена у чинному законодавстві в якості підстави для такої відмови.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 травня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 08 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук А.В. Маляренко