Ухвала іменем україни
15 лютого 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтня 2015 року публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі -ПАТ «Акцент-Банк») звернулося до суду із указаним позовом, посилаючись на те, що 16 серпня 2008 року між банком та ОСОБА_6 було укладено строковий договір про надання банківських послуг за № ABYCRC16040009.

Згідно з умовами указаного договору ПАТ «Акцент-Банк» зобов'язалося надати ОСОБА_6 на споживчі цілі грошові кошти у сумі 669 грн 90 коп. строком до 16 червня 2009 року, із сплатою 1 % на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 7 грн 37 коп.

Пунктом 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що у випадку порушення зобов'язань позичальником він повинен сплатити ПАТ «Акцент-Банк» пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

У разі прострочки виконання грошового зобов'язання більш ніж на 30 днів позичальник сплачує ПАТ «Акцент Банк» штраф, складовими якого є тверда грошова сума у розмірі 500 грн та змінна складова - у розмірі 5 % від суми заборгованості.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2008 року станом на 20 лютого 2014 року у розмірі 2 628 грн 57 коп.

Посилаючись на те, що рішення суду не виконано, ПАТ «Акцент-Банк» просило суд стягнути з відповідача 12 962 грн 07 коп., що складає заборгованість за відсотками та пенею, а також 1 148 грн 10 коп. штрафу, а всього 14 110 грн 17 коп.

Заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Акцент-Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір від 16 серпня 2008 року припинив свою дію 16 серпня 2009 року, а заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2014 року, яке набрало законної сили, вже було стягнуто заборгованість за вказаним договором, тому позовні вимоги банку про стягнення штрафних санкцій (штрафів та пені), заявлені у жовтні 2015 року, задоволенню не підлягають.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції.

Проте з такими висновками судів неможливо погодитись, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм права.

Судами установлено, що 16 серпня 2008 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_6 було укладено строковий договір про надання банківських послуг за договором № ABYCRC16040009.

Згідно з умовами указаного договору ПАТ «Акцент Банк» надав ОСОБА_6 на споживчі цілі грошові кошти у сумі 669 грн 90 коп. строком до 16 червня 2009 року, зі сплатою 1 % на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 7 грн 37 коп.

ОСОБА_6 умови договору не виконала, у зв'язку з чим заочним рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2008 року станом на 20 лютого 2014 року у розмірі 2 628 грн 57 коп.

Рішення набрало законної сили, однак станом на жовтень 2015 року не виконано

Пунктом 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам передбачено, що у випадку порушення зобов'язань позичальником він повинен сплатити ПАТ «Акцент-Банк» пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

У разі прострочки виконання грошового зобов'язання більш ніж на 30 днів позичальник сплачує ПАТ «Акцент-Банк» штраф, складовими якого є тверда грошова сума у розмірі 500 гривень та змінна складова - 5 % від суми заборгованості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Суди встановили, що кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та в разі порушення строків погашення кредиту або сплати процентів - комісії за користування кредитними коштами та пені за кожен день прострочення платежу (п. 3.2.9 та п. п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичній особі).

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Оскільки заочне рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 24 квітня 2014 року про стягнення кредитної заборгованості з боржника не виконано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пп. 3.2.9 та п. п. 5.1, 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичній особікредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Отже, суди дійшли помилкового висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом та пені після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання законом не передбачено (аналогічна правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року, у справі № 6-1252цс16).

Таким чином ухвала апеляційного суду постановлена при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 07 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович