Справа 688/3464/16-ц
№ 4-с/688/2/17
Ухвала

Іменем України

24 лютого 2017 року Шепетівський міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Березової І.О.

при секретарі Грицак Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Шепетівка

цивільну справу за скаргою ОСОБА_1

про визнання неправомірними та скасування постанов посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1А звернулась до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірними та скасувати: постанову заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15 вересня 2016 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2015 року № 46940009 та зобовязання відновити виконавче провадження;

постанову від 15 вересня 2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення виконавчого провадження, постанови № 41717779 від 16.03.2015 року;

постанову від 16 березня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 1 301 572,82 грн.;

постанову від 18 березня 2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про накладення арешту на все її майно та оголошення його відчуження в звязку з стягненням виконавчого збору в сумі 1 301 572,82 грн.

В обґрунтування скарги посилається на те, що заочним рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2013 року задоволено позов ПАТ «АльфаБанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, про звернення стягнення на предмет іпотеки. 16 березня 2015 року державним виконавцем Кедою М.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа в звязку зі сплатою боржником заборгованості, а також постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 301 572 грн. 82 коп. з підстав невиконання рішення суду боржником у наданий строк. 18 березня 2015 року державним виконавцем Артемчуком Т.В. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року скасована постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 року, якою були визнані протиправними та скасовані вищевказані постанови державних виконавців та провадження у справі закрито. 15 вересня 2016 року були винесені постанови про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2015 року та про відновлення виконавчого провадження. Вважає, що вищевказані дії державних виконавців та винесені ними постанови не відповідають нормам закону та порушують її права, тому вони підлягають скасуванню. Вказує на те, що ні рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.06.2013 року, ні постановою державного виконавця на неї не покладено обовязку по виконанню вищезазначеного судового рішення про звернення стягнення на майно. З аналізу положень Закону України «Про іпотеку» слідує, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу, а тому вважає, що стягнення виконавчого збору в розмірі 10 % від заборгованості ОСОБА_2 перед ПАТ «Альфа Банк» не відповідає приписам ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» та правовій природі спірних правовідносин, у звязку з наведеним вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх порушених прав.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні скаргу підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у скарзі. Крім того, заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з письмовим клопотанням, яке підтримав в судовому засіданні представник останньої ОСОБА_4, про поновлення строку на подання скарги, яка розглядається в Шепетівському міськрайонному суді. Просить поновити пропущений строк на подання скарги на постанови від 16 березня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору та постанови від 18 березня 2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 і оголошення його відчуження в звязку з стягненням виконавчого збору і посилається на те, що до 21.09.2016 року була впевнена в тому, що вказані вище постанови скасовані згідно Постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2015 року у виконавчому провадженні № 41717779 від 16 березня 2015 року старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про стягнення виконавчого збору та постанови від 18 березня 2015 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби про накладення арешту на все її майно і оголошення його відчуження в звязку з стягненням виконавчого збору.

Зазначає, що про скасування вищенаведеного судового рішення та відповідно відновлення дії постанов державного виконавця, що безпосередньо порушували її права, вона дізналась з моменту отримання постанов заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 15 вересня 2016 року про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2015 року № 46940009 та зобовязання відновити виконавче провадження, та від 15 вересня 2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про відновлення виконавчого провадження, а саме 21.09.2016 року. А тому вважає, що процесуальний строк на подання скарги на постанови державного виконавця від 16.03.2015 року та від 18.03.2015 року пропущено нею з поважних причини.

Представник Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України за довіреністю ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала на те, що державними виконавцями при винесені постанов, які оскаржуються заявником ОСОБА_1, дотримані всі вимоги діючого законодавства.

Судом встановлено, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 червня 2013 року в рахунок погашення заборгованості в розмірі 13 015 728 грн. 22 коп. за договором про надання траншу № SME0058844/1 від 03.12.2007 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, звернуто стягнення на частину предмета іпотеки нежилі приміщення, загальною площею 764,6 кв.м., що знаходяться за адресою вул. ОСОБА_6 (ОСОБА_7 Сотні) 48-А/1 в м. Шепетівка та належать на праві власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого приватним нотаріусом Шепетівського міського нотаріального округу ОСОБА_8 03.11.2011 року за № 4445, реєстраційний номер 34874310. Предмет іпотеки підлягав реалізації із застосуванням процедури продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до наданих виконавчих документів боржником визначено ОСОБА_1

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_9 від 16.03.2015 року при примусовому виконанні виконавчого листа № 2220/1909/2012, виданого 28.12.2013 року, стягнуто з боржника ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1 301 572 грн. 82 коп.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_10 від 18.03.2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_10 від 12.10.2015 року закінчено виконавче провадження з примусового виконання постанови № 41717779 від 16.03.2015 року про стягнення виконавчого збору, оскільки постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 року визнано протиправною та скасовано зазначену постанову про стягнення судового збору.

Постановою заступника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_11 від 15 вересня 2016 року скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 12.10.2015 року та зобовязано головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_10 відновити виконавче провадження.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 від 15.09.2016 року відновлено виконавче провадження з виконання постанови № 41717779 від 16.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору.

Положеннями ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження»(чинного на час винесення державними виконавцями постанов, які оскаржуються) передбачені обов'язки і права державного виконавця, зокрема, вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про відкриття виконавчого провадження від 29.01.2014 року з примусового виконання виконавчого листа 2220/1909/2012, виданого 28.12.2013 року Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області на підставі заочного рішення по цивільній справі № 2220/1909/2012 за позовом ПАТ «АльфаБанк» до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, та окремі її частини не були оскаржені та в судовому чи будь-якому іншому порядку не скасовані.

Відповідно до ст.ст. 28, 41, 89 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на час винесення державними виконавцями постанов, які оскаржуються, та на дату звернення заявника до суду з даною скаргою) при визначених умовах у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виносить постанови про стягнення виконавчого збору, про накладення штрафу та про стягнення витрат, повязаних з їх організацією та проведенням виконавчих дій.

Як вбачається з наданих матеріалів виконавчого провадження, 16.03.2015 року виконавче провадження було закінчено на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (чинного на дати винесення державним виконавцем вказаних постанов) постанова про стягнення виконавчого збору була виділена в окреме провадження та 18.03.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови від 16.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 1 301 572 грн. 82 коп.

Відповідно до ст. 32 вказаного Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.03.2015 року винесено постанову про арешт майна та оголошено заборони на його відчуження на все майно в межах суми стягнення. При цьому державний виконавець виконував рішення майнового характеру, де відповідачем визнано ОСОБА_1 Виконавчий збір не стягується лише у випадку добровільного виконання судового рішення чи з підстав, передбачених ч. 2 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, відповідно до ст. 42 Закону України «Про іпотеку» боржник вправі до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобовязанням чи ту її частину, виконання якої прострочено, разом із відшкодуванням будь-яких витрат та збитків, завданих іпотекодержателю, включаючи судові витрати, витрати на оплату винагороди залученим експертам (оцінювачам, юристам), витрати на підготовку до проведення прилюдних торгів тощо. Таке виконання є підставою для припинення реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах. Умови договорів, що обмежують це право боржника, є недійсним.

Майновий поручитель чи наступний іпотекодержатель може виконати основне зобовязання за боржника з наслідками, аналогічними вищенаведеним, і попередній іпотекодержатель зобовязаний прийняти таке виконання. Майновий поручитель, який виконав основне зобовязання повністю або в частині, має право вимагати від боржника відшкодування сплаченої майновим поручителем суми.

ОСОБА_1, як боржник відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», та, як майновий поручитель відповідно до Закону України «Про іпотеку», мала право до дня продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах виконати вимогу за основним зобовязанням, що стало б підставою для припинення реалізації предмета іпотеки.

Постанова про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в розмірі 1 301 572 грн. 82 коп. у виконавчому провадженні № 41717779 була винесена 16.03.2015 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору надсилається божнику не пізніше наступного робочого дня після її винесення і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Постанова про накладення арешту на все майно боржника ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 46940009 була винесена 18.03.2015 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про арешт коштів чи майна боржника може бути оскаржена в десяти денний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Вказані постанови були оскаржені до Хмельницького окружного адміністративного суду і постановою Хмельницького адміністративного окружного суду від 12.05.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1, якою скасовано постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у в/п №41717779 від 16.03.2015 року та постанову про накладення арешту на все майно боржника та оголошено заборону на його відчуження у в/п № 46940009 від 18.03.2015 року.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.05.2015 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 07.07.2015 року скасовано, а провадження у справі закрито.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі ст. 72 ЦПРК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Як вбачається з матеріалів справи, оглянутої в судовому засіданні копії виконавчого провадження № 46940009, постанова головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 16.03.2015 року щодо боржника ОСОБА_1 про стягнення з неї на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 301 572, грн.. 82 коп. у виконавчому провадженні № 41717779 була направлена для виконання та до відома 19 березня 2015 року № 2-456/14 рекомендованим листом, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення відділення поштового звязку, та постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2015 року у виконавчому провадженні № 46940009. Оскільки 16.03.2015 року виконавче провадження було закінчено на підставі п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про стягнення виконавчого збору було виділено окреме провадження та 18.03.2015 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання постанови від 16.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору в сумі 1 301 572 грн. 82 коп. До вимог ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 18.03.2015 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження на все майно в межах суми стягнення.

Таким чином, заявник отримала від державного виконавця у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) вказані процесуальні документи. Постанови не оскаржені, ніяких процесуальних дій до 30.09.2016 року щодо захисту своїх прав заявник не здійснила.

Відповідно до діючого законодавства процесуальні строки можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх зясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

На підставі наведеного, беручи до уваги вказане вище, суд не знаходить підставними та поважними причини, за якими заявник пропустила строк на подання скарги від 29.09.2016 року, яка надійшла на розгляд Шепетівського міськрайонного суду 30.09.2016 року, на постанови державного виконавця від 16.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 301 572, грн.. 82 коп. у виконавчому провадженні № 41717779 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2015 року у виконавчому провадженні № 46940009. З наведеного суд не вбачає підстав для поновлення процесуальних строків на оскарження даних постанов державного виконавця.

Що стосується вимоги заявника про визнання неправомірними та скасування постанови від 15 вересня 2016 року заступника начальника директора Департаменту начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_11 про скасування постанови від 12.10.2015 року про закінчення виконавчого провадження та зобовязання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 відновити провадження №46940009, та постанови від 15 вересня 2016 року головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_10 про відновлення виконавчого провадження з виконання постанови №41717779 від 16.03.2015 року, то суд вважає, що підстави для їх скасування як у самій скарзі, так і під час розгляду справи скаржником та її представником не наведені; державні виконавці, посадові особи Департаменту ДВС України діяли в межах своїх повноважень з урахуванням ухвали Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 року, такі постанови жодним чином безпосередньо не порушують прав боржника у виконавчому провадженні №46940009, а тому вимога задоволенню не підлягає на підставі вищенаведеного.

На підставі наведеного, керуючись ст.. 387 ЦПК України,

суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в поновленні строку на подання ОСОБА_1 скарги від 30 вересня 2016 року на постанову державного виконавця від 16.03.2015 року про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь держави виконавчого збору в розмірі 1 301 572, грн.. 82 коп. у виконавчому провадженні № 41717779 та на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.03.2015 року у виконавчому провадженні № 46940009.

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом пяти днів з дня її оголошення через Шепетівський міськрайонний суд.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: