Справа №173/2201/16-ц
Провадження №2/173/147/2017
15.02.2017 м.Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі
головуючого судді Шевченко О.Ю.,
при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,
за участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Верхньодніпровський районний відділ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області,
ОСОБА_1 звернувся до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1. 14 жовтня 1999 року за проханням дружини позивач зареєстрував в квартирі її рідного брата ОСОБА_2. З квітня 2013 року він в цій квартирі не проживає. його місце проживання позивачу не відоме. Реєстрація відповідача в квартирі обмежує його права як власника житла, зокрема на розпорядження цим майном. На підставі вищевикладеного, позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 36 в будинку № 58 по вул..С.Яцковського у м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.
В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги, суду пояснив, що дійсно за його згодою в його квартирі був зареєстрований брат його дружини та до квітня 2013 року він проживав в цій квартирі, потім він поїхав, лишив йому ключі. Деякий час він спілкувався з його дружиною телефоном, але потім припинив. Де він проживає зараз не відомо. Ніяких домовленостей щодо подальшого користування цією квартирою між ними не було, його особистих речей в квартирі не має.
Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про час та місце розгляду справи у відповідності до ч. 5 ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України повідомлений належним чином.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.
Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України судом було постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи.
Суд вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
На підставі договору купівлі-продажу від 4 листопада 1994 року ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.7-8). За цією адресою зареєстрованим є ОСОБА_2, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Верхньодніпровської міської ради від 24 листопада 2016 року (а.с.9) та адресною довідкою від 9 грудня 2016 року (а.с.13).
Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_1 від 1 грудня 2016 року, складеного депутатом Верхньодніпровської міської ради ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з квітня 2013 року (а.с.10).
Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. В той же час член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Положення цієї норми Закону у відповідності до ст. 8 Цивільного кодексу України за аналогією регулюють правовідносини щодо користування житлом іншими особами, які не є членами сімї власника, проте з його згоди користувалися цим майном.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не проживає в квартирі, яка належить позивачу, з квітня 2013 року без поважних причин, оскільки відповідач добровільно залишив квартиру та визначив своїм місцем проживання інше житло. Жодних перешкод у користуванні цим житлом позивач не створював. Ніяких інших домовленостей між ОСОБА_1, як власником житла, та ОСОБА_4 щодо користування цим житлом не було. Будь-яких інших правових підстав користування цим житлом, зокрема договору оренди, сервітуту тощо судом не встановлено.
З урахуванням вищевикладеного, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи лише в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 36 в будинку № 58 по вул..С.Яцковського у м.Верхньодніпровськ Дніпропетровської області, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,60, 212-215, 224-233 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування квартирою № 36 в будинку № 58 по вул..С.Яцковського м. Верхньодніпровськ Дніпропетровської області.
Заочне рішення може бути скасовано судом, що його ухвалив за заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити рішення суду шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко