Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ФаловськоїІ.М., Висоцької В.С., Гримич М.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», акціонера публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Жеваго КостянтинаВалентиновича та голови правління публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» Голуба Віктора Федоровича про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди,за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути із відповідачів у солідарному порядку на його користь заборгованість за депозитними договорами у розмірі 193 000 грн, майнові збитки у розмірі 20 439 грн 49 коп., а також 6 700 грн у відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30 вересня 2014 року між сторонами було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в національній валюті, відповідно до умов яких ОСОБА_4 вніс на депозитний рахунок 53 000 грн на строк з 30 вересня 2014 року по 30 квітня 2015 року включно.

09 січня 2015 року між сторонами було укладено два договори про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» в національній валюті, за умовами яких позивач вніс на депозитний рахунок по 70 000 грн. на строк з 09 січня 2015 року по 09 червня 2015 року.

09 червня 2015 року ОСОБА_4 повідомив банк про бажання повернути вклади, однак до цього часу кошти вкладів разом із нарахованими відсотками не повернуті.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_4 просить задовольнити заявлені позовні вимоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати ухвалені судові рішення, а справу передати на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 30 вересня 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_4 було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші», а 09 січня 2015 року було укладені два договори про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» у національній валюті та у порядку і на умовах, визначених в цих договорах.

ОСОБА_4 свої зобов'язання за вказаними договорами виконав належним чином та здійснив зарахування коштів відповідно до кожного договору, що підтверджується випискою по особовому рахунку та доданими до позовної заяви копіями квитанцій, меморіальних ордерів та платіжних дручень.

Станом на 08 грудня 2015 року на рахунках ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» обліковуються кошти позивача в розмірі 193 000 грн.

Разом з тим, ОСОБА_4 неодноразово звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» із заявами про повернення банківських вкладів за договорами, однак банк свої зобов'язання за договорами не виконав та не повернув в установлений строк суму вкладів.

На підставі постанови Правління НБУ від 17 вересня 2015 року за № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 17 вересня 2015 року за № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» запроваджено тимчасову адміністрацію на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ «Банк «Фінанси та Кредит», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С., строком на три місяці з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року включно.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 17 грудня 2015 року за № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року за № 230, «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк «Фінанси та кредит», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», заступнику начальника відділу супроводження виведення неплатоспроможних банків з ринку департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Чернявській О.С. на два роки з 18 грудня 2015 року до 17 грудня 2017 року включно.

Також встановлено, що позивач отримав 193 000 грн. в межах процедури, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що підтверджується копіями заяв про видачу готівки від 04 листопада 2015 року.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 6 ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, оскільки останньому було виплачено суму вкладів у межах процедури, визначеної Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», крім того, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було віднесено до категорії неплатоспроможних, має місце процедура ліквідації банку, що унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 23 березня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

М.К.Гримич