Справа № 214/3907/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Хомініч С.В.,

за участю:

секретаря Соколовської Т.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду первісний позов ПАТ «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Банк Форум», третя особа: ОСОБА_4, про визнання договору поруки №0180-Р від 15 травня 2008 року припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015 позивач ОСОБА_6 акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову вказує, що позов подається ОСОБА_6 акціонерним Товариством «БАНК ФОРУМ», який з 19.04.2010 є правонаступником Акціонерного комерційного банку «Форум» та діє на підставі нової редакції Статуту, погодженої Національним банком України 12.04.2010 та зареєстрованої 19.04.2010. У зв'язку з приведенням Статуту акціонерного комерційного банку «Форум» у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінилось як повне так і скорочене найменування АКБ «Форум». Повна назва ОСОБА_6 Акціонерне Товариства «БАНК ФОРУМ», скорочена назва ПАТ «БАНК ФОРУМ». Відповідно до Статуту ПАТ «БАНК ФОРУМ» є правонаступником по всіх правах і зобов'язаннях АКБ «Форум», у зв'язку із зміною його найменування, що не тягне за собою припинення діяльності юридичної особи у зв'язку з її реорганізацією.

15 травня 2008 року між АКБ «Форум» і відповідачем ОСОБА_4 укладено кредитний договір №0180/08/05-КЕ, відповідно до якого банк надав ОСОБА_4 кредит у сумі 32000,00 (тридцять дві тисячі) дол. США. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14% річних, та повернути кредитні кошти до 14.05.2013.

Відповідно до п.2.4 п.2.5 кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту частинами, відповідно до графіку та сплачувати самостійно відсотки за користування кредитними коштами щомісячно.

В якості забезпечення виконання умов позичальника за кредитним договором було укладено іпотечний договір, однак звернення стягнення на предмет застави не відбувалось.

Крім того, у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15 травня 2008 року, між банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №0180-Р від 15.05.2008. Відповідно до умов договору поруки поручитель зобов'язується у разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору, а саме: суму кредиту, нараховані проценти по кредиту, відсотки по простроченій позиці (штраф, пеня) та інші платежі, передбачені кредитним договором.

За умовами п.1.1. договору поруки у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору та договору поруки боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні відповідачі.

За умовами п.4.1. кредитного договору за несвоєчасне повне, чи часткове повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник зобов'язаній сплатити банку неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день.

Згідно до п.5.3 кредитного договору невиконання, або неналежне виконання умов кредитного договору є підставою для припинення банком кредитування позичальника, а позичальник зобов'язаний повернути банку отримані кредитні кошти і сплатити відсотки за користування кредитними коштами на протязі 15 календарних днів з дня надіслання банком письмової вимоги про дострокове повернення кредитних коштів.

В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором банк направив відповідачам лист-вимогу про дострокове повернення кредитних коштів від 20.01.2009 (№175/8.4.4.1.3.1 на ім'я ОСОБА_4, №174/8.4.4.1.3.1 на ім'я ОСОБА_5В.). Вимога про сплату заборгованості була відповідачами проігнорована, заборгованість за кредитним договором не погашена.

Посилаючись на ст.ст. 553, 554, 1049, 1050 Цивільного кодексу України позивач просить стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного Акціонерного Товариства «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15 травня 2008 року в сумі 37746,11 доларів США, що складається з: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 29357,11 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8389,00 доларів США, та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків - 579350,59 грн. Стягнути з ОСОБА_5 на користь Публічного Акціонерного Товариству «БАНК ФОРУМ» заборгованість за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15 травня 2008 року в сумі 37746,11 доларів США, що складається з: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 29357,11 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8389,00 доларів США, та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків - 579350,59 грн. Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідачів.

Представник позивача ОСОБА_7 позов підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за довіреністю ОСОБА_2 проти позову заперечував, позовні вимоги не визнав, вказує що у позивача відсутні законні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором так як згідно виконавчого напису нотаріуса вимоги банку задоволено на суму 234147 гривень 11 коп. Підтверджував, що 15.05.2008 між АКБ «Форум» і ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0180/08/05-КЕ та згідно Додаткової угоди №1 від 15.05.2008 до кредитного договору йому було надано кредит в сумі 32000 доларів США. Також було укладено договір поруки між банком та ОСОБА_5

Згідно з п.2.4. та п.2.5. кредитного договору ОСОБА_4 повинен здійснювати повернення кредиту частинами, відповідно до графіку, встановленого додатковим договором.

Забезпеченням повернення кредиту є нерухоме майно згідно Іпотечного договору від 15.05.2008 №0180Z, укладеного між ОСОБА_5, договір поруки №0180P від 11.05.2008, укладений між ОСОБА_5 та позивачем.

Зобов`язання виконувались належним чином, але починаючи з березня 2009 року, так як в Україні почала набирати обертів економічна криза, у ОСОБА_4 почались проблеми із отриманням прибутків від бізнесу, в результаті чого, втративши роботу у нього виникла певна заборгованість за кредитним договором.

01.04.2009 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, за заявою банку було вчинено виконавчий напис №1102 та звернене стягнення на житло ОСОБА_5

Вважає, що згідно виконавчого напису нотаріуса, вимоги банка вже було задоволено на загальну суму 234147 гривень 11 коп.

Посилаючись на ч.3 ст.254, ст.ст. 256-258, ч.ч.1,5 ст.261, ст.1050 Цивільного кодексу України, Постанову Верховного суду України від 06.11.2013 (справа 6-116 цс 13), Постанови Вищого господарського суду України від 12 грудня 2012 року та від 7 березня 2013 року, Постанову Верховного суду України від 03.02.2016 року (справа 6-18 цс 16), Постанову Верховного суду України від 06.04.2016 року (справа 6-2520 цс 15), вказує що банк пропустив строки позовної давності.

Стверджував, що умовами кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 14.05.2013. Погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено кредитним договором місяцями. Поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів).

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перший прострочений платіж по погашенню кредиту у ОСОБА_5 виник 16.01.2009, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 15 травня 2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і нараховані проценти.

Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право банка вважається порушеним з моменту недотримання ОСОБА_4 строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Так як за умовами договору погашення кредиту та сплата процентів повинні здійснюватись позичальником частинами кожного 10-12 числа місяця, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобовязань, а саме повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Посилаючись на ст. 266 Цивільного кодексу України, Постанову Верховного суду України від 06.11.2013 (справа 6-116 цс 13), ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 вересня 2011 року та від 7 листопада 2012 року, наголошує, що зі спливом позовної давності до основної вимоги, позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Просить застосувати строки позовної давності до стягнення кредиту та неустойки.

Крім того, 14.04.2015 ОСОБА_5 звернулась із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4, про визнання договору поруки №0180-Р від 15 травня 2008 року - припиненим.

В обґрунтування вказує, згідно договору поруки взяла на себе зобовязання у випадку невиконання боржником ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15.05.2008 відповідати як солідарний боржник разом із основним боржником.

Вважає, що не порушувала умови договору поруки, і таким чином не повинна відповідати за зобовязаннями боржника ОСОБА_4

Посилається на п.2.3 договору поруки, та вказує, що банк повинен був повідомити письмово про невиконання зобовязань боржником ОСОБА_5

20.01.2009 банк повідомив, що ОСОБА_4 станом на 16.01.2009 має заборгованість за кредитним договором в сумі 29850,47 доларів США, та попередив, що якщо ОСОБА_4 не сплатить заборгованість протягом 30 днів, буде звернуто стягнення на предмет іпотеки.

Наполягає, що після попередження, ОСОБА_4 сплатив заборгованість, визначену банком і станом на 27.02.2009 вона складає 1,26 долар США, а заборгованість по кредиту починається лише з 11.03.2009 в сумі 450,33 долари США.

Вважає, що після попередження її як поручителя, ОСОБА_4 виконав свої договірні зобовязання та сплатив прострочену заборгованість по кредиту та відсоткам за користування кредитом.

Після січня 2009 року, банк жодного разу не повідомляв про невиконання ОСОБА_4 своїх договірних зобовязань за кредитним договором.

Так як банк жодного разу не повідомляв ОСОБА_5 про наявність заборгованості, вважає, що банк штучно спричинив збільшення розміру штрафних санкцій і бажає стягнути їх саме з ОСОБА_5

Посилаючись на ч.4 ст.559 Цивільного кодексу України, постанову Верховного Суду України 10.09.2014 у справі № 6-32цс14, постанову Верховного Суду України 24.02.2016 у справі № 6-2239цс15, просить визнати договір поруки припиненим.

Зазначає, що сторони визначили у договорі строки виконання боржником окремих зобов'язань (повернення платежів), що входить до змісту основного зобов'язання, яке виникло на основі договору. У зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту, що встановлені додатковою угодою №1 від 15.05.2008 про повернення траншів, та виникненням заборгованості за кредитним договором, банк використав право на дострокове повернення кредиту, надіславши 20.01.2009 боржнику лист про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів до 20.02.2009. Таким чином, банк змінивши строк виконання основного зобов'язання передбачений пунктом 4.1 договору поруки №0180-Р від 15.05.2008 - однорічний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

Вказує, що строк пред'явлення банком вимог про повернення боргових сум повинен був обчислюватись з 20.02.2009, а оскільки такі вимоги були заявлені більше ніж через один рік після настання строку виконання зобов'язань - 15 березня 2015 року, у силу положень пункту 4.1 договору поруки №0180-Р від 15.05.2008 та статті 559 ЦК України - порука припинилась.

Представник позивача ОСОБА_5 за зустрічним позовом за довіреністю ОСОБА_2 позов підтримав, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_7 позов не визнав.

Вказує, що договір поруки №0180-Р від 15.05.2008 не припинено, так як кредитні зобовязання не виконані в повному обсязі.

Посилається на пункт 3.1 договору поруки та вказує, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязання як солідарний боржник.

Відповідно до пункту 4.1 договору поруки порука за цим договором припиняється з припиненням зобовязання.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, 15.05.2008 між АКБ «Форум» правонаступником якого є ОСОБА_6 акціонерне товариство «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» і відповідачем ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №0180/08/05-КЕ, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 32000 (тридцять дві тисячі) дол. США. (а.с. 4-5). За умовами кредитного договору відповідач ОСОБА_4 зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитними ресурсами з розрахунку 14% річних, та повернути кредитні кошти до 14.05.2013.

На забезпечення цього договору 15.05.2008 між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки №0180Z, предметом якого є квартира №275 на бульварі Вечірній, буд. №18 у м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області. (а.с. 78).

Крім того, 15.05.2008 між позивачем та відповідачем ОСОБА_5 було укладено договір поруки №0180-Р. (а.с.7)

В зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором позивач направив відповідачам ОСОБА_5 та ОСОБА_4 листи про дострокове повернення кредитних коштів від 20.01.2009 року (а.с. 10-11, 15). Вимога про сплату заборгованості відповідачами виконана в строки, визначені у вимозі не була.

01.04.2009 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_8, за заявою банку, позивача за первісним позовом було вчинено виконавчий напис №1102 та звернене стягнення на житло ОСОБА_5 Станом на дату ухвалення рішення заставне майно позивачем не реалізоване. (а.с. 66 постанова про відкриття виконавчого провадження).

Станом на 07.05.2015 заборгованість за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15.05.2008 становить 37746,11 доларів США. та 579350,59 грн. (а.с. 3). Заборгованість складається з таких сум: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 29357,11 доларів США, прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 8389,00 доларів США, та пені за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків - 579 350,59 грн. (а.с. 3).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Договір є обовязковим для виконання сторонами, що встановлено ст. 629 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) відповідно до ст. 610 ЦК України.

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як "строк договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання". Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Судом встановлено, що перший прострочений платіж по погашенню кредиту у відповідача ОСОБА_4 виник 11.03.2009 (а.с. 3 розрахунок заборгованості від 07.05.2015)., у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 27 травня 2015 року, включивши до позовних вимог як всю заборговану суму, так і нараховані проценти.

Посилання відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом свого права суд вважає обґрунтованими.

Умовами кредитного договору, сторони встановили як строк дії договору до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобовязань (п. 7.3), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 14.05.2013 (а.с. 81 Додаткова угода №1).

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною кредитного договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно ст. 253 ЦК перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем ОСОБА_4 у спорі, є підставою для відмови в позові, що випливає з розуміння ч. 4 ст. 267 ЦК України.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, проте для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч.2. ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Отже за змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом встановлено, що згідно з графіком погашення траншу та сплати процентів за кредитним договором № 0180/08/05-КЕ від 15.05.2008 укладеного між сторонами, що є невід`ємною частиною кредитного договору сплата позичальником заборгованості за кредитним договором здійснюється щомісячно не пізніше 10-12-го числа місяця, наступного за звітним (а.с. 81).

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, враховуючи чинні норми цивільного законодавства України та правову позицію, викладену Постанові Верховного суду України від 06.11.2013 (справа 6-116 цс 13), Постанові Верховного суду України від 03.02.2016 (справа 6-18 цс 16), Постанові Верховного суду України від 06.04.2016 (справа 6-2520 цс 15), суд приходить до висновку, що позивач ПАТ «Банк Форум» пропустив строки позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №0180/08/05-КЕ від 15.05.2008.

Крім того, згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України та умов договору (п. 4.1) розмір пені за прострочення виконання грошового зобовязання визначений у 0,2 процентів, що обчислюється з суми неповерненого кредит, та/або несплачених процентів за кожний день прострочення. За загальним правилом, що випливає із Цивільного кодексу України, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не обмежується.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобовязання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону.

Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог банку до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення неустойки.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4, про визнання договору поруки №0180-Р від 15.05.2008 припиненим, суд виходив із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 4.1. договору поруки вказано, що порука припиняється, з припиненням зобов`язань за кредитним договором, або якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов`язань за кредитним договором не пред`явить вимоги до поручителя.

Строком виконання зобов`язань за кредитним договором та датою повернення останнього платежу згідно кредитного договору є 14.05.2013. Отже, поряд з установленням строку дії кредитного договору сторони визначили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (повернення платежів), що входить до змісту основного зобов'язання, яке виникло на основі договору.

У зв'язку з порушенням боржником строків повернення кредиту, що встановлені додатковою угодою №1 від 15.05.2008 про повернення траншів, та виникненням заборгованості за кредитним договором, відповідач за зустрічним позовом використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право на дострокове повернення кредиту, надіславши 20.01.2009 боржнику повідомлення про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів до 20.02.2009. Таким чином, у разі зміни банком на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений пунктом 4.1 договору поруки №0180-Р від 15.05.2008 однорічний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

З урахуванням зазначеного та правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у Постановах від 10.09.2014 у справі № 6-32цс14, та 24.02.2016 у справі № 6-2239цс15, строк пред'явлення банком вимог до ОСОБА_5 про повернення боргових сум повинен був обчислюватись з 20.02.2009, а оскільки такі вимоги були заявлені до ОСОБА_5 як до поручителя більше ніж через один рік після настання строку виконання зобов'язань, а саме 15 березня 2015 року, у силу положень пункту 4.1 договору поруки №0180-Р від 15.05.2008 та статті 559 ЦК України порука припинилась.

На підставі ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, ч.ч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України керуючись ст.ст.10,57-60, 79, 88, 208, 209, 210, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа ОСОБА_4, про визнання договору поруки припиненим задовольнити.

Визнати Договір поруки №0180-Р від 15 травня 2008 року, укладений між АКБ «Форум» (правонаступник ОСОБА_6 акціонерне товариство «Банк Форум») і ОСОБА_5 припиненим.

Судовий збір покласти на рахунок держави.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу.

Суддя Хомініч С.В.

Повний текст рішення складено 27 лютого 2017 року.