Справа № 336/5831/16-ц
Пр. № 6/336/1/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши заяву військової частини НОМЕР_1 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

В С Т А Н О В И В:

Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса, виданого 16 жовтня 2001 року приватним нотаріусом Малишевою Л.Є., про стягнення з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 4092 грн.

В заяві зазначила, що згаданий виконавчий документ був наданий Шевченківському відділу державної виконавчої служби, і 1 листопада 2001 року було відкрите виконавче провадження з його примусового виконання. З зазначеного часу командування частини неодноразово зверталося до відділу виконавчої служби з запитами про стан виконання провадження, не отримавши жодної відповіді. Лише в грудні 2009 року відділ виконавчої служби повідомив про те, що надати інформацію про виконавче провадження неможливо через знищення архівних документів до 2006 року включно. Вважаючи, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання пропущений з поважних причин, просить про поновлення строку пред`явлення виконавчого напису нотаріуса до виконання.

В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги клопотання. Просить про ухвалення рішення на користь стягувача.

Представник боржника проти задоволення заяви заперечує, пославшись на те, що поважних причин, які могли б зумовити поновлення строку виконавчої давності через шістнадцять років після отримання виконавчого документа, немає. Крім того, для цього немає процесуальних підстав, оскільки поновленню підлягає саме пропущений строк. Між тим, як випливає з матеріалів справи, стягувач вчасно, протягом давності звернення виконавчих документів до виконання, звернувся до відділу виконавчої служби, що увінчалося відкриттям виконавчого провадження, а само по собі невиконання виконавчого документа, що знаходився на примусовому виконанні у уповноваженої на виконання цих функцій особи, не є підставою для поновлення строку.

У зв`язку з викладеним просить про відмову у задоволенні заяви.

Вивчивши доводи заяви, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису № 4984 приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Малишевої Л.Є., виданого 16 жовтня 2001 року, з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_2 , правонаступником якої є військова частина НОМЕР_1 , стягнуто 4092 грн. у відшкодування заподіяної державі шкоди (а. с. 2). 1 листопада 2001 року державним виконавцем державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя відкрите виконавче провадження з примусового виконання цього виконавчого документа (а. с. 5).

У відповідності до ст. 371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа для виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що лише поважні причини пропуску строку можуть зумовити його поновлення.

Разом з тим судом встановлено, що вказаний виконавчий документ вчасно, а саме: 29 жовтня 2001 року, пред`явлений до виконання, що увінчалося відкриттям провадження 1 листопада 2001 року, а станом на 14 листопада 2002 року вказане провадження перебувало в провадженні підрозділу державної виконавчої служби (а. с. 6).

Підстави для завершення виконавчого провадження передбачені законодавством про виконавче провадження.

І хоча суду неможливо отримати відомості про те, у якій формі завершено зазначене виконавче провадження, через знищення архівних документів, ця обставина не є перешкодою для висновку про відмову у задоволенні заяви, оскільки процесуальних підстав для її задоволення суд не вбачає, так як правом ініціювати поновлення строку закон наділив лише стягувачів, які пропустили строк для пред`явлення виконавчого документа для виконання.

Між тим, як зазначено, заявник вчасно надав виконавчий напис до виконання, а його невиконання з причин, які невідомі суду, не є підставою для вирішення цього процесуального питання, пов`язаного з виконанням виконавчих документів, на користь стягувача.

Керуючись ст. ст. 37, 371, 293 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву військової частини НОМЕР_1 про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Щаслива