Справа № 186/628/16-ц
Провадження номер № 2/0186/11/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого суді - Демиденко С.М.

секретар - Фадєєва Т.Б.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представника

позивачів - ОСОБА_3,

представника

відповідача

ПрАТ

«ДТЕК Павлоградвугілля» - Ліневич Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 звернулись до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що син позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_6, який є чоловіком позивача ОСОБА_7, та батьком малолітньої ОСОБА_8 - ОСОБА_9 працював в управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання (УМДР ГШО), яке є філією ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Працював на посаді машиніста гірничих виїмкових машин 5-го розряду, підземного прохідника 5 розряду з повним робочим днем в шахті.

ІНФОРМАЦІЯ_3 при виконанні своїх трудових обов'язків внаслідок нещасного випадку на виробництві він загинув.

Як вбачається з Акту про розслідування причин нещасного випадку від 05 жовтня 2015 року, встановлено, що саме адміністрацією в тому числі підприємства відповідача, під час роботи позивача на даному підприємстві, було порушено законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативи, передбачені ст. 153 КЗпП України та ЗУ «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Першотравенським відділенням виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, позивачам було виплачено страхове відшкодування. Проте їм не відшкодована моральна шкода. Позивачі втратили єдиного сина, дружина втратила чоловіка, батька своїх дітей, годувальника своєї сім'ї. З цієї причини вони були вимушені змінити свій звичайний уклад життя. На даний час позивачі і досі сумують за загиблим, їм не вистачає його присутності, порад, важко поясняти дітям та онукам, що їхнього батька вже немає, і ніколи не буде. Почуття безпорадності та біль утрати приносять особливі страждання.

Свою моральну шкоду позивачі оцінюють у 400 000 гривень.

Просять суд стягнути з відповідача на їх користь 400 000 гривень по 100 000 гривень кожному, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_2 та представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили суд їх задовольни.

Відповідач надав суду письмові заперечення в яких зазначив, що вважає вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачами не доведено факту протиправної поведінки відповідача, в якій формі це протиправне діяння виражалось. У позовній заяві не зазначено ким саме та які конкретно норми чинного законодавства було порушено. Якими нормативно-правовими актами ці норми передбачені.

Позивачами також необґрунтовано причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, виходячи з того, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Суб'єктивною ознакою деліктного правовідношення є вина заподіювача шкоди. Вина може розумітися як ставлення роботодавця до здійснюваного порушення трудових прав працівника, можливість оцінити відповідність своєї поведінки нормам трудового законодавства, у тому числі й положенням щодо охорони праці.

Відповідно Акту №6 за формою Н-1 від 06 жовтня2015 року, який було складено за результатом розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_9 однією з причин нещасного випадку є психофізіологічна причини, яка полягає в особистій необережності потерпілого - ОСОБА_9.

Так останнім було порушено вимоги нормативних актів, технічних документів з технології робіт з охорони праці, а саме: ст. 14 Закону України «Про охорону праці»; ст. 41 «Гірничого Закону України»; п. 1.11; 4.1 «Інструкції № 4 з охорони праці машиніста гірничих виїмкових машин».

Таким чином, нещасний випадок, а як його результат і смерть ОСОБА_9 стався з вини останнього, порушення ним трудової та виробничої дисципліни в частині невиконання вимог інструкції з охорони праці, порушення вимог безпеки під час експлуатації обладнання, устаткування, машин, механізмів тощо.

Належними доказами щодо психологічного стану позивачів могли б бути висновки спеціаліста-психолога або судово-психологічної експертизи, в рамках яких має бути визначено, чому заявляється саме такий розмір моральної шкоди, чим він обґрунтовується тощо.

Тобто, наявність моральної шкоди та її обґрунтування відповідними доказами має також доводитись позивачами. При цьому повинна враховуватись і протиправна поведінка самого ОСОБА_9, яка полягає в грубому порушенні наведених вище норм з охорони праці, які і призвели за висновками спеціальної Комісії Держгірпромнагляду України до його загибелі.

Натомість, наявність факту моральної шкоди позивачем не доведено, а саме не надано ніяких доказів відповідно до вимог ст. 59 - 60 ЦПК України, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань або витрат немайнового характеру: чому саме в такій сумі визначено розмір заподіяної йому шкоди.

Після настання цього трагічного нещасного випадку, підприємство вирішило всі соціальні питання, які були поставлені під час зустрічі з цього приводу близькими родичами загиблого ОСОБА_9: батьками ОСОБА_2 і ОСОБА_6, та дружиною: ОСОБА_7. Підприємством за свої кошти були організовані та проведені похорони загиблого та пов'язані з ним ритуальні обряди. Дружина загиблого була працевлаштована на роботу на підприємство. Батькам загиблого: ОСОБА_2 і ОСОБА_6 були виплачені соціальні виплати, передбачені колективним договором підприємства - по три середньомісячних заробітки загиблого, тобто по 26178 гривень 41 копійка кожному. Своєчасно та в повному обсязі були оформлені відповідні документи для оформлення відповідних страхових виплат у Фонді соціального страхування від нещасного випадку на виробництві.

Окрім цього, в квітні 2016 року, дружині загиблого ОСОБА_7 підприємством добровільно було виплачено 1 500,00 гривень матеріальної допомоги, 78283,94 гривні, 90420,00 гривень відшкодування моральної шкоди, які було перераховано підприємством на її особистий рахунок.

Тобто, підприємство виконало всі заходи психологічної реабілітації, які від нього залежали, для полегшення психологічного стану близьких родичів загиблого працівника і нарікань з їх боку щодо цих заходів - не надходило і не заявлялось. Це свідчить про те, що підприємство належним чином вжило всіх можливих заходів по запобігання моральних страждань близьких родичів загиблого свого працівника.

Просить суд відмовити позивачеві у задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлогравугілля» про відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник відповідача підтримала заперечення, додатково зазначила, що підприємством за свої кошти були організовані та проведені похорони загиблого та пов'язані з ним ритуальні обряди. Дружина загиблого була працевлаштована на роботу на підприємство. Батькам загиблого: ОСОБА_2 і ОСОБА_6 були виплачені соціальні виплати, передбачені колективним договором підприємства - по три середньомісячних заробітки загиблого, тобто по 26178 гривень 41 копійка кожному. Окрім цього, в квітні 2016 року, дружині загиблого ОСОБА_7 підприємством добровільно було виплачено 1 500,00 гривень матеріальної допомоги, 78283,94 гривні в рахунок відшкодування моральної шкоди, та перераховано кошти, які пожертвували працівники підприємства в сумі 90 420 гривень на її особистий рахунок.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 підтвердив суду, що він працює ГРОЗом Павлоградського управління гірничо шахтного обладнання гірнично монтажної дільниці №1 на шахті Ювілейній, після загибелі на підприємстві ОСОБА_9, який працював в управлінні по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання (УМДР ГШО), яке є філією ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», в структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» по відомостях збирали добровільні пожертви для сім'ї загиблого гроші, всі бажаючі зазначали суму, яку бажають щоб утримали в них із заробітної плати та свій підпис. Він також пожертвував гроші.

Свідок ОСОБА_13, який працює гірничим майстром ремонтно-механічної дільниці ШУ «Першотравневе» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надав суду аналогічні покази.

Суд, вислухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Актом №6 від 06 жовтня 2015 року про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, підтверджується факт того, що ІНФОРМАЦІЯ_3 на підприємстві «Філія Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання», яке є філією ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» стався нещасний випадок в результаті якого загинув машиніст гірничих виїмкових машин ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Лікарським свідоцтвом про смерть №576 від 15 вересня 2015 видане Комунальним закладом «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради» підтверджується факт того, що смерть ОСОБА_9, настала внаслідок нещасного випадку у зв'язку з виробництвом, внаслідок травматичного шоку, перелому грудної клітки, нижньої частини спини, тазу і кінцівок, зачеплення, роздавлення, стискування, або защемлення в об'єкт або між об'єктами.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 18 вересня 2015 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт смерті ОСОБА_9 у віці 31 років, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до запису №17 від ІНФОРМАЦІЯ_3 в трудовій книжці серії НОМЕР_2 від 03 липня 1984 року встановлено що робота ОСОБА_9 припинена у зв'язку зі смертю, згідно з розпорядженням № 559-к від 17 вересня 2015 року.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17 серпня 1984 року, підтверджується факт того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками загиблого ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 від 04 вересня 2010 року підтверджується, що ОСОБА_7 є вдовою загиблого ОСОБА_9

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 13 вересня 2011 року виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Першотравенського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, підтверджується факт того, що ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою загиблого ОСОБА_9.

Відповідно до довідки №89 від 30 травня 2016 року виданої ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», та заяв працівників про добровільну пожертву коштів №.№. 419/7, 419/8, 419/6, 14, 12, 10, 9, 417/11, 9, 417 д.7, 417 д.8, 417 д.6, 417 д.9 та заяв б/н /а.с.27, 88-131/, працівниками підприємства були зібрані кошти, які перераховані ОСОБА_7 на рахунок в Укрсоцбанк в розмірі 90420,00 /після утримання податків/ гривень.

Згідно рахунків та копій чеків, підтверджується факт того, що підприємство взяло на себе тягар по похованню ОСОБА_9, /а.с.28-29/.

Згідно довідки №89 від 30 травня 2016 року, виданої філією « Павлоградське управління по монтажу, демонтажу та ремонту гірничошахтного обладнання» Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» вбачається, що в результаті нещасного випадку, який відбувся ІНФОРМАЦІЯ_3 з машиністом гірничих виїмкових машин філії «ПУ МДР ГШО» ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» ОСОБА_9, підприємство виплатило у вересні 2015 року батькам загиблого ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по три середньомісячних заробітка загиблого /26 178,41 після утримання податків/, та дружині ОСОБА_7 1500,00 гривень матеріальної допомоги / а.с.27/.

Зазначені вище виплати /окрім добровільних пожертв працівників підприємства/ відповідач здійснив на виконання обов'язків за колективною трудовою угодою, а саме на виконання умов пункту 12.20 Колективного договору та Додатку № 11 до нього /а.с.№141,146/. А тому суд не приймає їх в якості доказу на підтвердження відшкодування саме моральної шкоди позивачам.

Крім того у квітні 2015 року дружині загиблого - ОСОБА_7, згідно протоколу засідання Наглядової ради «ДТЕК Павлоградвугілля» від 29 січня 2016 року, було добровільно виплачено в рахунок відшкодування моральної шкоди 78 283,94 гривень /після утримання податків/ /а.с.87/.

Також, згідно довідки № 293 від 30 травня 2016 року ОСОБА_7, /а.с.30/ була працевлаштована на підприємство на якому працював загиблий.

Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що за змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Згідно з ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом ст. 1167 ЦК України, якщо моральної шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, така моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім'єю, тобто моральна шкода.

Така шкода, з урахуванням положень ст. 1167 ЦК України, відшкодовується роботодавцем, тобто відповідачем у справі.

Таким чином, законодавство покладає відповідальність саме на підприємство відповідача. Представник відповідача, на підставі ст. 60 ЦПК України не надав доказів на спростування тверджень позивачів та на обґрунтування своїх заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що позивачі переносять душевні страждання та переживання, в зв'язку з втратою ОСОБА_9. Винним в смерті ОСОБА_9 є підприємство - відповідач ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля". При вказаних обставинах суд вважає, що внаслідок смерті сина, чоловіка та батька у позивачів порушено звичайний для них спосіб життя, втрата близької людини, вимагає від них додаткових зусиль для організації життя, оскільки померлий, за життя, був для них опорою, надією, моральною підтримкою, вони змушені переносити нервові потрясіння та душевні страждання.

Відповідач в досудовому порядку дружині загиблого - ОСОБА_7, добровільно виплатив в рахунок відшкодування моральної шкоди 78 283,94 гривень /після утримання податків/ /а.с.87/.

Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає частковій компенсації.

Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення відповідачем ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" позивачам моральної шкоди, в зв'язку зі смертю ОСОБА_9, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий зв'язок.

При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачам моральних страждань, характер та об'єм душевних, психічних страждань, в зв'язку зі смертю близької людини, вину підприємства - відповідача в завданні шкоди; наслідки викликані заподіяною шкодою - смерть найбільш близької людини; перенесені позивачами і по теперішній час душевні страждання та переживання; тривалість перенесених страждань; зміни в житті викликані смертю ОСОБА_9.

Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на користь позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 по 70 000 гривень кожному, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивачі переживали протягом тривалого часу та які переносять на теперішній час.

В задоволені позовних вимог ОСОБА_7, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8, слід відмовити оскільки на думку суду добровільно виплачена їй відповідачем в рахунок відшкодування моральної шкоди сума в розмірі 78 283,94 гривень /після утримання податків/ /а.с.87/, відповідає тим стражданням і переживанням, які вони переживали протягом тривалого часу та які переносять на теперішній час.

Згідно ст. 5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільнені від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 10, 11, 27, 60,88, 213- 215 ЦПК України, ст. 23. 1167, 1168 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє у власних інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_8 до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина 70 000 (сімдесят тисяч) гривень 00 копійок.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь держави судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Першотравенський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.М. Демиденко