Ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ЄвтушенкоО.І., Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі його філії у м. Одеса до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

29 січня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» в особі його філії у м. Одеса(далі - АТ «Укрексімбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 3216,79 грн, а також судові витрати у розмірі 1378 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що згідно договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № БД/2014-05 від 22 травня 2014 року ПАТ «Укексімбанк» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом у розмірі не більше 3 000 грн, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 40 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 28 квітня 2017 року. Відповідач звільнилася з роботи з Одеського Медичного Університету (п. 1.1.24. договору), але в обумовлений цим договором строк заборгованість за кредитом на користь позивача не повернула.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі його Філії у м. Одесі заборгованість за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № БД/2014-05 від 22 травня 2014 року у загальному розмірі 3216 грн 79 коп, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 2 909,16 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 194 грн 39 коп; пеня за прострочку погашення процентів та кредиту - 113,24 грн, та судові витрати в розмірі 1378 грн.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року залишено без змін.

Додатковим рішенням апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року компенсовано ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в особі його Філії у м. Одесі за рахунок держави сплачений у справі судовий збір в розмірі 1 378 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що згідно договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № БД/2014-05 від 22 травня 2014 року ПАТ «Укрексімбанк» надав ОСОБА_4 кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом у розмірі не більше 3 000 грн, із сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 40 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 28 квітня 2017 року.

Відповідно до п. 4.2.18. цього договору, у разі звільнення клієнта з роботи в організації, протягом 3-х робочих днів з дати звільнення (у такому випадку строку дії кредитної лінії, визначений цим договором, до уваги не приймається) клієнт зобов'язаний погасити банку всю існуючу на день такого погашення заборгованість за кредитом і овердрафтом та за процентами за користування кредитом і овердрафтом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 звільнилася з роботи з Одеського Медичного Університету (п. 1.1.24. договору), але в обумовлений цим договором строк заборгованість за кредитом на користь позивача не повернула.

Пунктом 8.1.1. цього договору передбачено, що у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом/овердрафтом та/або процентами за кредитом/овердрафтом, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дати виникнення простроченої заборгованості до дати погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Позивач направив на адресу відповідача письмову претензію № 063-1303/3743 від 30 листопада 2015 року,яка містить вимогу про здійснення у строк до 30 грудня 2015 року погашення заборгованості за кредитним договором. Проте відповідач залишила цю претензію позивача без задоволення.

Через невиконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № БД/2014-05 від 22 травня 2014 року, її заборгованість перед позивачем за цим договором станом на 28 січня 2016 року склала у загальному розмірі 3 216,79 грн. (з яких: прострочена заборгованість за кредитом - 2 909,16 грн.; прострочена заборгованість за відсотками - 194,39 грн.; пеня за прострочку погашення процентів та кредиту - 113,24 грн).

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунка та кредитної лінії № БД/2014-05 від 22 травня 2014 року у загальному розмірі 3 216 грн 79 коп, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 2 909,16 грн; прострочена заборгованість за відсотками - 194 грн 39 коп; пеня за прострочку погашення процентів та кредиту - 113,24 грн.

Що стосується доводів скаржника про те, що банком було скрито факт несанкціонованого зняття коштів, то вони не заслуговують на увагу суду касаційної інстанції, оскільки судом апеляційної інстанції під час перегляду справи надана належна та обґрунтована оцінка даним доводам.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Доводи касаційної скарги не дають підставі для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 05 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова