У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.03.2017 місто Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Світлик О.М., ознайомившись із клопотанням адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2017 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні жилим будинком та прибудинковою територією шляхом зобовязання знести самовільно побудовані сараї за адресою: Ужгородський район, с. Концово, вул. Миру, б. 146, зобовязання відповідача облаштувати яму для збору рідких нечистот від утримуваної худоби на відстань не менше 75 метрів від житлового будинку позивача, зобовязання відповідача не чинити позивачеві та членам його сімї перешкоди у здійсненні права приватної власності, що розташоване за адресою: Ужгородський район, с. Концово, вул. Миру, б. 145, стягнення з відповідача компенсації у відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн.,

15.02.2017 року адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся в суд із клопотанням про повернення судового збору. Свою заяву обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є інвалідом війни та звільнений від сплати судового збору, відтак, просить суд вирішити питання про повернення судового збору ОСОБА_1, оскільки це питання не було вирішено при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди Великої Вітчизняної війни та сімї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи.

23.10.2015 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху у звязку з невиконанням вимог п.2 ч. 2 та ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки на момент відкриття провадження у справі суду не було відомо про те, що позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору як інвалід. Про даний факт адвокат ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повідомив суд у судовому засіданні 03 лютого 2017 року та попросив суд долучити до матеріалів справи копію посвідчення, на підставі якого позивач звільнений від сплати судового збору. Водночас, у вказаному судовому засіданні ні позивач, ні його представник не клопотали про повернення судового збору.

Разом з тим, за ч. 2 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України порядок повернення судового збору встановлюється законом, а відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Як вбачається з посвідчення серії Б № 473813, виданого 26.12.2014 року безстроково, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

За подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 згідно з чеком №2053 від 21.10.2015 (номер квитанції 0 0 451233933 1; банк платника Приватбанк), сплачено до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 487,20 грн. (а.с. 1); згідно з квитанцією про сплату №29261 від 28.10.2015 року (банк платника АТ «Ощадбанк»; ID транзакції ) перераховано 487,20 грн. судового збору (а.с. 2), а відповідно до квитанції та фіскального чеку ЗД УДППЗ «Укрпошта» № 0149 від 19.09.2016 р., сплачено до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 1378,00 грн. (а.с. 101, 102).

Враховуючи наведене, сплачений судовий збір підлягає поверненню платнику ОСОБА_1 із Державного бюджету України.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 79 ЦПК України, ст. ст. 5, 7 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення судового збору задовольнити.

Судовий збір, сплачений до Державного бюджету України за подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні жилим будинком та прибудинковою територією шляхом зобовязання знести самовільно побудовані сараї за адресою: Ужгородський район, с. Концово, вул. Миру, б. 146, зобовязання відповідача облаштувати яму для збору рідких нечистот від утримуваної худоби на відстань не менше 75 метрів від житлового будинку позивача, зобовязання відповідача не чинити позивачеві та членам його сімї перешкоди у здійсненні права приватної власності, що розташоване за адресою: Ужгородський район, с. Концово, вул. Миру, б. 145, стягнення з відповідача компенсації у відшкодування моральної шкоди у розмірі 12000,00 грн.,

- у сумі 487,20 грн. згідно з чеком №2053 від 21.10.2015 (номер квитанції 0 0 451233933 1; банк платника Приватбанк);

- у сумі 487,20 грн. згідно з квитанцією про сплату №29261 від 28.10.2015 року (банк платника АТ «Ощадбанк»; ID транзакції );

- у сумі 1378,00 грн. згідно з квитанцією та фіскальним чеком ЗД УДППЗ «Укрпошта» № 0149 від 19.09.2016 р.,

повернути із Державного бюджету України платнику ОСОБА_1 (вул. Миру, буд. 145, с. Концово, Ужгородський район, 89423).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_10