З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"27" лютого 2017 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області
в складі головуючого судді Шепеля К.А.,
за участі секретаря Бондар С.В.,
позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення особи права користування житлом, -
Позивачі в позовній заяві вказали, що вони є власниками квартири АДРЕСА_1. В цій квартирі проживала та зареєстрована відповідачка по справі, яка є дочкою позивачки ОСОБА_1 та матір'ю неповнолітньої ОСОБА_3. Більше року відповідачка не проживає у даній квартирі, однак не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку. Позивачі в позовній заяві просили позбавити відповідачку права користування квартирою №19 в будинку №14 по вул. Гастело у м. Жмеринка Вінницької області, оскільки позивач ОСОБА_1 не в змозі подарувати свою частку квартирі онучці.
Позивачі в судовому засіданні позов підтримали за викладених в позовній заяві обставин, просили його задоволити.
Відповідачка ні в попереднє, ні в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання.
Суд відповідно до статтей 169, 224 ЦПК України виніс ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_5 суду показав, що він є сусідом сторін, проживає в будинку з 1994 року, відповідачку ОСОБА_4 знає як дочку позивачки з її дитинства. Вона жила в даній квартирі, а після смерті батька в 2006 році вона покинула дане житло, декілька разів навідувалася, а приблизно років 4-5 він її взагалі не бачив, і де вона в даний час, він не знає.
Свідок ОСОБА_6 суду показала, що вона є сусідкою сторін, відповідачку знає як дочку позивачки. Відповідачку не бачила вже більше як 1,5 року.
Заслухавши позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 2 червня 1995 року (а.с. 14) ОСОБА_7, ОСОБА_1 та ОСОБА_8 є співвласниками по 1/3 частці кожен квартири АДРЕСА_2.
Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого 18 грудня 2007 року (а.с. 15, 16), ОСОБА_1 успадкувала 1/3 частину квартири по вул. Гастело, 14/19 в м. Жмеринка Вінницької області після смерті ОСОБА_7, який помер 22 червня 2006 року.
ОСОБА_8 зареєструвала шлюб із ОСОБА_9 та змінила прізвище на «Феоктистова». Від цього шлюбу народилася ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. 11)
Згідно з договором дарування від 20 липня 2015 року (а.с. 17-18, 19), ОСОБА_10 подарувала належну їй 1/3 частину квартири по вул. Гастело, 14/19 в м. Жмеринка Вінницької області ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1.
24 липня 2015 року ОСОБА_10 зареєструвала шлюб із ОСОБА_12 та змінила прізвище на «Сегедіна». (а.с. 13)
Згідно з лицьовим рахунком на квартиру АДРЕСА_1, квартиронаймач ОСОБА_1, в спірному житлі зареєстровані ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, - дочка, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, - онука. (а.с. 20)
З акту від 08 грудня 2016 року (а.с. 21) вбачається, що відповідачка ОСОБА_4 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5, але з 2006 року за даною адресою не проживає.
Оцінюючи вищеперераховані докази відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, суд у відповідності із ст.ст.58, 59 ЦПК України вважає їх належними і допустимими, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування та одержані у встановленому законом порядку.
Згідно з ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.
За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства.
Згідно зі ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться у судовому порядку.
Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Враховуючи, що позивачі є власниками спірної квартири, реєстрація відповідача в ньому перешкоджає реалізації права власності та розпорядження ним, то відповідача слід позбавити права користування спірним житлом.
На підставі вищенаведеного суд вважає, що позов підставний і підлягаючий задоволенню.
Керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, на підставі ст.ст. 169, 224, 225, 226 ЦПК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, ст.72 ЖК України, ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення особи права користування житлом задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянку України, зареєстровану ІНФОРМАЦІЯ_7, остання відома адреса проживання ІНФОРМАЦІЯ_8 - права користування квартирою № 19 в будинку № 14 по вул.Гастелло у м. Жмеринці.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Жмеринського міськрайонного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії, після чого рішення суду набирає законної сили в разі неподання такої заяви.
На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд на протязі 10 днів з дня його проголошення.
Головуючий К.Шепель