АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Литвинюк І. М.

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.

секретар: Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - Вижницька державна нотаріальна контора Чернівецької області, про зміну черговості та одержання права на спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4 на рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2017 року -

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_4 у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну черговості та одержання права на спадкування.

У позові вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її чоловік - ОСОБА_5, з яким вона перебувала у незареєстрованому шлюбі з 01 лютого 2005 року по день його смерті. За її повторним зверненням 26 липня 2016 року про оформлення спадщини за заповітом від 18 лютого 2015 року по спадковій справі №96/2015 р., Вижницька державна нотаріальна контора своїм листом від 27 липня 2016 року №938/02-14 повідомила, що спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, буде здійснюватися за законом, оскільки обидва заповіти, згідно п.п.3-4 ст.1254 ЦК України, є недійсними.

Право на спадкування за законом у першій черзі має син її покійного цивільного чоловіка - ОСОБА_2, а в четвертій черзі - вона, як цивільна

________

22-ц/794/275/17 Головуючий у 1-й інстанції Пилип'юк І.В.

Категорія: 39 Доповідач Литвинюк І.М.

дружина спадкодавця.

Зазначала, що з ОСОБА_5 проживала однією сім'єю в його будинку в АДРЕСА_1 з 01 лютого 2005 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Вони були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки.

На час відкриття спадщини її цивільному чоловіку виповнилося 75 років. За останні два роки до своєї смерті він важко хворів, не міг самостійно піклуватися про себе і потребував від неї постійної допомоги. Його рідний син ОСОБА_2 проживав зі своєю сім'єю окремо в АДРЕСА_2 не доглядав свого батька ОСОБА_5 навіть перед його смертю.

На знак подяки за її відданість і турботу про нього, її покійний чоловік ОСОБА_5 перед смертю власноручно написав договір дарування від 03 лютого 2015 року за участю трьох свідків та склав заповіт від 18 лютого 2015 року, за яким заповів їй половину всього його майна.

Вона опікувалася, доглядала та матеріально забезпечувала чоловіка протягом 10 років, весь цей час проживала з ним однією сім'єю, вони були пов'язані спільним побутом та мали взаємні права та обов'язки, а тому вважає, що на неї розповсюджуються положення ч.2 ст.1259 ЦК України.

Просила визнати за нею як спадкоємцем за законом четвертої черги право на спадкування у першій черзі разом із сином спадкодавця ОСОБА_2 та стягнути з відповідача на її користь понесені нею витрати на сплату судового збору.

Рішенням Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

На рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2017 року представник позивача ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення є незаконним і необґрунтованим у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Посилається на те, що ОСОБА_4 має право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги, оскільки вона протягом тривалого часу за рахунок своєї пенсії здійснювала витрати та опікувалася своїм цивільним чоловіком, який важко хворів і потребував постійної допомоги.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 не надано належних доказів, які б давали їй право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом та не доведено відповідними засобами доказування наявність вказаних юридичних фактів у їх сукупності.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_5.

26 липня 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_5.

З листа державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Чернівецької області ОСОБА_6 від 27 липня 2016 року №938/02-14 видно, що заповіт від ІНФОРМАЦІЯ_2 року за реєстровим №49 визнано недійсним, заповіт від 18 лютого 2015 року за реєстровим №188 скасований заповітом від ІНФОРМАЦІЯ_2 року за реєстровим №49, а тому спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, буде здійснюватися за законом. Просила звернутися до нотаріальної контори та надати документи, що підтверджують факт родинних відносин та чергу спадкування.

З довідки Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області №5099/09 від 27 жовтня 2016 року вбачається, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживав у м. Вашківці, одержував пенсію в розмірі 3 840,41 грн..

Позивач ОСОБА_4 з 2002 року отримує пенсію, розмір якої на даний час становить 1300,00 грн..

Довідкою виконавчого комітету Вашківецької міської ради Вижницького району Чернівецької області №2265 від 24 жовтня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_2 здійснював поховання свого батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Відповідно до п.5.2. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч.1 ст.1259 ЦК), або на підставі рішення суду (ч.2 ст.1259 ЦК).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин.

Правових підстав для зміни черговості спадкоємства ОСОБА_4, передбачених ст. 1259 ЦК України, судом не встановлено. Позивачка не надала жодного доказу на підтвердження обставин, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу ОСОБА_5, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Сам факт спільного і тривалого проживання однією сім'єю не є достатньою підставою для застосування ч.2 ст.1259 ЦК України.

Посилання апелянта на те, що частина вказаного майно, на яке відкрилась спадщина після смерті ОСОБА_5, є набутим за час спільного проживання майном, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, не заслуговують на увагу, оскільки такі позовні вимоги не заявлялись і не були предметом розгляду судом першої інстанції.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суд першої інстанції із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстав для визнання за позивачкою, як спадкоємцем четвертої черги, права на спадкування у першій черзі разом із сином спадкодавця.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення Вижницького районного суду Чернівецької області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: