АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 199 442,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.10.2015 року становить 4218859,36 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укрсоцбанк» судові витрати в розмірі 63282,90 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором в сумі 199442,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.10.2015 року становить 4218859,36 грн. та судові витрати.

Посилається на те, що за умовами договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3492 від 09.08.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти, надання здійснюється окремими частинами - траншами, в межах максимального ліміту заборгованості до 105700,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 08.08.2022 року. 15.09.2008 року між відповідачем та позивачем було підписано додаткову угоду №1 про внесення змін до договору, в якій сторони дійшли згоди змінити розмір процентної ставки, а саме до 13,5 % річних. 26.05.2010 року між відповідачем та позивачем було підписано додаткову угоду до договору, в якій сторони дійшли згоди змінити не відновлювальну кредитну лінію на відновлювальну, розмір процентної ставки встановлено 14,21 % річних з кінцевим терміном повернення кредитної заборгованості до 08.08.2027 року. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що відповідно до умов договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/3492 від 09.08.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем, позивач надав відповідачу у тимчасове користування грошові кошти, надання здійснюється окремими частинами - траншами, в межах максимального ліміту заборгованості до 105700,00 доларів США зі сплатою 12,5% річних та кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 08.08.2022 року.

15.09.2008 року між відповідачем та позивачем було підписано додаткову угоду №1 про внесення змін до договору, в якій сторони дійшли згоди змінити розмір процентної ставки, а саме до 13,5 % річних. 26.05.2010 року між відповідачем та позивачем було підписано додаткову угоду до договору, в якій сторони дійшли згоди змінити не відновлювальну кредитну лінію на відновлювальну, розмір процентної ставки встановлено 14,21 % річних з кінцевим терміном повернення кредитної заборгованості до 08.08.2027 року.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання, проте, відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість.

Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку (пеню), то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача станом на 02.10.2015 року за договором становить 199442,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 02.10.2015 року становить 4218859,36 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 87954,70 доларів США (1860532,77 грн.), заборгованості по відсоткам - 77017,54 доларів США (1629175,72 грн.), пені за несвоєчасне повернення кредиту - 8952,90 доларів США (189383,38 грн.), пені за несвоєчасне повернення відсотків - 25516,93 доларів США (539767,49 грн.).

Дослідивши надані докази, суд дійшов правильного висновку, що відповідач свої зобов'язання за договором належним чином не виконував, тому позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказамивони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову(стаття 214 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач звернувся з позовом до суду після спливу строку позовної давності колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідачем в суді першої інстанції не було заявлено про застосування судом позовної давності.

Відповідно до ч.3 та 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, заява про застосування позовної давності має бути зроблена до винесення судом рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу було безпідставно відмовлено судом першої інстанції у перегляді заочного рішення колегія суддів також не приймає до уваги, оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся судом неодноразово за адресою реєстрації, та як встановлено в апеляційному суді, адреса реєстрації є і адресою проживання відповідача.

Перебування відповідача у відрядженнях не позбавляє його обов'язку отримання поштових відправлень суду.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що доказів перебування у відрядженні з 11.05.2016 року (надходження справи до суду) по 06.10.2016 року (день постановлення рішення суду) відповідачем суду не надано, а тому дане твердження колегія суддів оцінює критично.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 64 661 грн.19 коп.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді