23 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., ЄвграфовоїЄ.П., Ізмайлової Т.Л.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У лютому 2016 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4. про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 03 листопада
2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір б/н, згідно умов якого остання отримала кредит в розмірі 15 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Зазначало, що ПАТ КБ «ПриватБанк» взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором виконало в повному обсязі, ОСОБА_4 взяті на себе зобовʼязання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у звʼязку із чим станом на 30 листопада 2015 року утворилась заборгованість розмірі 17 876 грн 07 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі
9 264 грн 31 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 6 434 грн 33 коп., пеня та комісія в розмірі 850 грн, штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн, штраф (процентна складова) в розмірі 827 грн
Ураховуючи наведене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 17 876 грн 07 коп.
Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від

01 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 листопада

2016 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від

01 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Сокуренко Н.В. просить скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 01 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано оригіналу кредитного договору, який є основоположним документом по справі, а тому суд першої інстанції не мав можливості надати оцінку доказам та призначити по справі судово-почеркознавчу експертизу.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, про відмову в задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження позовних вимог позивачем до позову надано розрахунок заборгованості, належним чином завірену копію «анкети-заяви про приєднання…» від

03 листопада 2010 року, витяг з Умов з якого не вбачається в який час він діяв (не підписаний відповідачкою) та копію паспорта ОСОБА_4 завірений відповідачкою 11 жовтня 2014 року (тобто через 4 роки після підписання анкети-заяви).

ОСОБА_4 на заперечення заявлених позовних вимог зазначала, що кредит не отримувала, кредитний договір не підписувала. При цьому представником відповідача було заявлено клопотання про витребування доказів з метою проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від

08 червня 2016 року витребувано з ПАТ КБ «ПриватБанк» оригінал кредитного договору б/н від 03 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 та відомості про рух коштів по рахунку, відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором б/н від

03 листопада 2010 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6

Судом апеляційної інстанції встановлено, що вказану ухвалу позивачем виконано частково та надіслано до суду виписку з відображенням руху коштів по рахунку відповідачки (а с. 76-77) та зазначено, що оригінал кредитної справи надати неможливо, оскільки документи знаходяться у Донецькому архіві в зоні АТО (а. с. 75).

Також позивач на підтвердження своїх позовних вимог та на виконання ухвали Краматорського міського суду Донецької області від 08 червня

2016 року надав до суду виписку, у якій відображається інформація про рух грошових коштів по рахунках відповідача. Проте у наданій виписці відсутній номер картки, за якою власне і відбувається рух коштів, номер картки зазначено - 5577****3019.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування(ст. 58 ЦПК України).

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів (ст. 57 ЦПК України).

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позовних вимог за недоведеністю, оскільки докази, які були надані ПАТ КБ «ПриватБанк», не доводять того факту, що між ним та ОСОБА_4 дійсно було укладено кредитний договір, що містить відповідні умови кредитування, з яким погодився відповідач.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Донецької області від 02 листопада 2016 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Сокуренко Наталією Вікторівною, відхилити.

Рішення апеляційного суду Донецької області від 02 листопада

2016 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Т.Л. Ізмайлова