РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Лях М.Ю.,

при секретарі Хомінської Т.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» до ОСОБА_3, Харківської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа ОСОБА_4 про визнання права користування на знаки для товарів і послуг,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «ТПК «ОМЕГА-АВТОПОСТАВКА» (позивач) звернулося до Київського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_3 (відповідач) про визнання за позивачем права попереднього користувача на знаки для товарів і послуг, що охороняються свідоцтвами України на знаки для товарів і послуг № 132563 від 10.12.2010 р., № 142069 від 25.07.2011 р., № 143468 від 25.08.2011 р., шляхом нанесення їх на будь-який товар, для якого знаки зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування їх у друкованих виданнях, на вивісках, в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет.

20.02.2017 р. позивач звернувся до суду із заявою про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд визнати за позивачем право попереднього користувача на знаки для товарів і послуг, що охороняються свідоцтвами України на знаки для товарів і послуг № 132563 від 10.12.2010 р., № 142069 від 25.07.2011 р., № 143468 від 25.08.2011 р., шляхом зберігання товару із зазначеним нанесенням таких знаків з метою пропонування для продажу, пропонування такого товару для продажу, продаж такого товару, імпорт (ввезення) такого товару.

Представник позивача у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав, просив позовну заяву задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні та у своїх поясненнях проти позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити. Свої заперечення мотивував тим, що право власності на знаки для товарів і послуг належить відповідачеві на підставі свідоцтв України на знаки для товарів і послуг № 132563 від 10.12.2010 р. за заявкою m201003547 від 12.03.2010 р. щодо товарів 12 класу Міжнародної класифікації товарів та послуг (далі - МКТП), № 142069 від 25.07.2011 р. за заявкою № m201012292 від 09.08.2010 р. щодо товарів 9,12 класів МКТП, № 143468 від 25.08.2011 р. за заявкою № m201009810 від 24.06.2010 р. щодо товарів 9,12 класів МКТП, передумовою отримання яких були тривалі господарські стосунки на підставі укладених зовнішньоекономічних контрактів. Представник відповідача наполягав на тому, що позивач не надав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження виникнення у нього права попереднього користувача на спірні знаки для товарів і послуг до дати подання заявок на видачу свідоцтв на ці знаки, відтак він не має права в подальшому на безоплатне продовження використання даного знаку.

Представник Харківської митниці ДФС України (далі 3-я особа 1) у своїх письмових поясненнях та у судовому засіданні повідомила суду, що призупинення митного оформлення товарів позивача (запасних частин до автомобілів), виробництва ОАО «Завод «Автоприбор» (Російська федерація) та ОАО «Лысковский электротехнический завод» (Російська федерація), що марковані належними відповідачу спірними знаками для товарів і послуг, було здійснено 3-ю особою відповідно до вимог Митного кодексу України.

Ухвалою суду від 22.12.2016 р. до участі у справі залучено ОСОБА_4 як 3-ю особу (далі 3-я особа 2), яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

В судове засідання третя особа ОСОБА_4 не зявився, про причини неявки суду не повідомив. У попередньому судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та пояснив суду, що на час подання заявок на реєстрацію спірних знаків для товарів і послуг, він була директором та власником підприємства заявника і первинного власника вказаних свідоцтв ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ», м. Харків. Заявки на реєстрацію спірних знаків для товарів і послуг ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» було подано з метою захисту власних прав інтелектуальної власності, а саме: розроблених та/або модифікованих 3-ю особою 2 автомобільних запчастин. При цьому третя особа зазначила, що ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» ще до моменту подання заявок на реєстрацію спірних знаків для товарів і послуг уклало зовнішньоекономічні контракти та імпортувало на територію України автомобільні запчастини виробництва ОАО «Завод «Автоприбор», ОАО «Лысковский электротехнический завод», ОАО «Калужский завод автоэлектрооборудования» (всі - Російська федерація).

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачеві належить право власності на знаки для товарів і послуг за свідоцтвами України № 132563 від 10.12.2010 р.( за заявкою m201003547 від 12.03.2010 р. щодо товарів 12 класу МКТП), № 142069 від 25.07.2011 р. (за заявкою № m201012292 від 09.08.2010 р. щодо товарів 9,12 класів МКТП), № 143468 від 25.08.2011 р. (за заявкою № m201009810 від 24.06.2010 р. щодо товарів 9,12 класів МКТП).

Знак за свідоцтвом України № 142069 внесений до Митного реєстру обєктів права інтелектуальної власності Державної фіскальної служби України (далі Митний реєстр) 21.04.2016 р. за реєстровим № 2990. Знак за свідоцтвом України № 143468був внесений до Митного реєстру обєктів права інтелектуальної власності Державної фіскальної служби України (далі Митний реєстр) 13.08.2015 р. за реєстровим № 2708.

31.05.2016, 08.06.2016 та 10.06.2016 на підставі внесення спірних знаків для товарів і послуг до Митного реєстру обєктів права інтелектуальної власності, у порядку ст.399 Митного кодексу України, 3-ою особою 1 строком на 10 робочих днів було призупинено митне оформлення товарів виробництва ОАО «Завод «Автоприбор» та ОАО «Лысковский электротехнический завод», заявлених до митного оформлення за митними деклараціями №№ 807110001/2016/002884, 807110001/2016/003097, 807110001/2016/003154 у режимі імпорту.

Після призупинення митного оформлення товарів за вищевказаними митними деклараціями відповідачем в порядку ст.399 Митного кодексу України було здійснено відбір зразків товарів. На підставі висновків експертних досліджень у сфері інтелектуальної власності, наданих відповідачем 3-й особі 1, остання склала протоколи про порушення митних правил №№ 431/80700/16 від 04.07.2016 р., 438/80700/16 від 07.07.2016 р., 439/80700/16 від 07.07.2016 р. у відношенні директора позивача. Товари, які на підставі ст.511 Митного кодексу України було тимчасово вилучено у позивача, перебувають на зберіганні 3-ї особи 1 до винесення судом рішення у справах про порушення митних правил за вищевказаними протоколами.

Позивач вважає, що вищезазначені дії відповідача порушують його права та охоронювані законом інтереси, оскільки у позивача виникло право попереднього користувача на спірні знаки для товарів і послуг ще до дати подання заявок на реєстрацію цих знаків, що, у свою чергу, надає позивачеві право в подальшому на безоплатне продовження використання знака відповідно до положень 500 ЦК України. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" та ст. 500 ЦК України.

Щодо знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № 132563 від 10.12.2010 р., що не внесений до Митного реєстру, позивач зазначає, що, враховуючи дії відповідача, які спрямовані на конфіскацію товарів за вищевказаними митними деклараціями, існує реальна загроза здійснення таких самих дій у відношенні інших товарів виробництва ОАО «Калужский завод автоэлектрооборудования» та ОАО «Калужский завод «АВТОПРИБОР», що імпортуються на територію України позивачем, у випадку реєстрації знака для товарів і послуг за свідоцтвом України № 132563 у Митному реєстрі.

Представник відповідача, в свою чергу, просить у позові відмовити. Наполягає на тому, що позивач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які би підтверджували виникнення у позивача права попереднього користувача на спірні знаки для товарів і послуг ще до дати подання заявок на видачу свідоцтв на спірні знаки для товарів і послуг. Відтак він не має право в подальшому на безоплатне продовження використання даного знаку.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам сторін, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" знак - це позначення, за яким товари і послуги одних осіб відрізняються від товарів і послуг інших осіб.

Згідно з п. 2 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

За приписами п. 4 ст. 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" використанням знака визнається: нанесення його на будь-який товар, для якого знак зареєстровано, упаковку, в якій міститься такий товар, вивіску, пов'язану з ним, етикетку, нашивку, бирку чи інший прикріплений до товару предмет, зберігання такого товару із зазначеним нанесенням знака з метою пропонування для продажу, пропонування його для продажу, продаж, імпорт (ввезення) та експорт (вивезення); застосування його під час пропонування та надання будь-якої послуги, для якої знак зареєстровано; застосування його в діловій документації чи в рекламі та в мережі Інтернет. Знак визнається використаним, якщо його застосовано у формі зареєстрованого знака, а також у формі, що відрізняється від зареєстрованого знака лише окремими елементами, якщо це не змінює в цілому відмінності знака.

Пунктом 5 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди знак для товарів і послуг, якщо інше не передбачено цим Законом: зареєстрований знак стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг; зареєстрований знак стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати; позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно товарів і послуг, споріднених з наведеними у свідоцтві, якщо внаслідок такого використання можна ввести в оману щодо особи, яка виробляє товари чи надає послуги, або ці позначення і знак можна сплутати.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. Порушенням прав власника свідоцтва вважається також використання без його згоди в доменних іменах знаків та позначень, вказаних у пункті 5 статті 16 цього Закону. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено, а порушник зобов'язаний відшкодувати власнику свідоцтва заподіяні збитки. Власник свідоцтва може також вимагати усунення з товару, його упаковки незаконно використаного знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати, або знищення виготовлених зображень знака або позначення, схожого з ним настільки, що їх можна сплутати. Вимагати поновлення порушених прав власника свідоцтва може за його згодою також особа, яка придбала ліцензію.

Згідно зі ст. 424 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності є: 1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності; 2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші манові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Законом можуть бути встановлені винятки та обмеження в майнових правах інтелектуальної власності за умови, що такі обмеження та винятки не створюють істотних перешкод для нормальної реалізації майнових прав інтелектуальної власності та здійснення законних інтересів суб'єктів цих прав.

Відповідно до ст. 495 ЦК України майновими правами інтелектуальної власності на торговельну марку є: 1) право на використання торговельної марки; 2) виключне право дозволяти використання торговельної марки; 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню торговельної марки, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом. Майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку належать володільцю відповідного свідоцтва, володільцю міжнародної реєстрації, особі, торговельну марку якої визнано в установленому законом порядку добре відомою, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ч. 1 ст. 431 ЦК України порушення права інтелектуальної власності, в тому числі невизнання цього права чи посягання на нього тягне за собою відповідальність, встановлену Цивільним кодексом, іншим законом чи договором.

Згідно з ч. 1 ст. 432 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права інтелектуальної власності відповідно до статті 16 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів та послуг" права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки.

У пункті 61 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності" роз'яснено, що оскільки згідно з пунктом 1 статті 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" з датою подання заявки на знак пов'язується виникнення прав, які випливають із свідоцтва про право власності на знак, у вирішенні питання про момент виникнення у власника свідоцтва на знак для товарів і послуг права забороняти його використання іншими особами господарському суду необхідно точно з'ясовувати дату подання заявки на знак і дату видачі відповідного свідоцтва.

Право попереднього користувача виникає з факту використання ним знака для товарів і послуг до дати подання заявки власником свідоцтва на знак, або, якщо було заявлено пріоритет, - до дати пріоритету заявки. Якщо стороною у справі не доведено обставин, що свідчать про добросовісне використання нею знака для товарів і послуг в Україні або здійснення значної і серйозної підготовки до такого використання до дати подання іншою стороною заявки на цей знак, у суду відсутні підстави для висновку про наявність права попереднього користувача на відповідний знак.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому за умовами ст.58 ЦПК України суд бере до розгляду тільки ті докази, які мають значення для справи. Згідно з ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З матеріалів справи вбачається, що заявка на видачу свідоцтва № 132563 для товарів 12 класу МКТП була подана до уповноваженого органу 12.03.2010 р., заявка на видачу свідоцтва № 142069 для товарів 9,12 класів МКТП 09.08.2010 р., заявка на видачу свідоцтва № 143468 для товарів 9,12 класів МКТП 24.06.2010 р. Отже, відповідачеві належить право власності на вказані знаки для товарів і послуг з дати подання заявок, тобто на свідоцтво № 132563 з 12.03.2010 р., на свідоцтво № 142069 з 09.08.2010 р., на свідоцтво № 143468 з 24.06.2010 р.

Відповідно до п. 6 ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" виключне право власника свідоцтва забороняти іншим особам використовувати без його згоди зареєстрований знак не поширюється на здійснення будь-якого права, що виникло до дати подання заявки або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки.

Такими правами, що виникли до дати подання власником свідоцтва заявки на реєстрацію знака, можуть бути права іншої особи на комерційне (фірмове) найменування, географічне зазначення чи промисловий зразок, а також використання іншою особою позначення, тотожного або схожого із зареєстрованим знаком, до дати подання заявки або, якщо було заявлено пріоритет, - до дати пріоритету заявки (право попереднього користувача, передбачене ст. 500 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 500 ЦК України встановлено, що будь-яка особа, яка до дати подання заявки на торговельну марку або, якщо було заявлено пріоритет, до дати пріоритету заявки в інтересах своєї діяльності добросовісно використала торговельну марку в Україні або здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, має право на безоплатне продовження такого використання або використання, яке передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користувача).

Як вбачається з матеріалів справи позивач починаючи з 2008 року імпортував від ОАО «Завод «Автоприбор» автомобільні запчастини виробництва цього заводу на підставі попередньо укладених прямих зовнішньоекономічних контрактів, що підтверджується листом ОАО «Завод «Автоприбор» № 077/16-402 від 21.07.2016 р. Вказані автомобільні запчастини починаючи з 2008 року маркуються знаком для товарів і послуг, що зареєстрований на території Російської федерації на підставі свідоцтва на товарний знак (знак обслуговування) № 232889 від 23.12.2002 р., зображення якого наведено у листі, та відносяться до 9,12 класів МКТП. Вказаний товарний знак має очевидну схожість із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 142069 від 25.07.2011 р.

Починаючи з 2008 року позивач на підставі попередньо укладених зовнішньоекономічних контрактів імпортував автомобільні запчастини виробництва ОАО «Лысковский электротехнический завод» через його ексклюзивного дистрибютора, ООО «Торговый дом «КАСАМ», що підтверджується листом ОАО «Лысковский электротехнический завод» № 1963 від 09.09.2016 р. Вказані автомобільні запчастини починаючи з 2008 року маркуються знаком для товарів і послуг, що зареєстрований на території Російської федерації на підставі свідоцтва на товарний знак (знак обслуговування) № 025777 від 12.06.1964 р., зображення якого наведено у листі, та відносяться до 9,12 класів МКТП. Вказаний товарний знак має очевидну схожість із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 143468 від 25.08.2011 р.

Також, починаючи з 2008 року позивач на підставі попередньо укладених зовнішньоекономічних контрактів імпортував автомобільні запчастини виробництва ОАО «Калужский завод автомобильного электрооборудования» через його ексклюзивного дистрибютора, ООО «Торговый дом «КАСАМ», що підтверджується листом ОАО «Калужский завод автомобильного электрооборудования» № 335 від 09.09.2016 р. Вказані автомобільні запчастини починаючи з 2008 року маркуються знаком для товарів і послуг, що зареєстрований на території Російської федерації на підставі свідоцтва на товарний знак (знак обслуговування) № 268769 від 17.05.2004 р., зображення якого наведено у листі, та відносяться до 9,12 класів МКТП. Вказаний товарний знак має очевидну схожість із знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України № 132563 від 10.12.2010 р.

Використання зазначеними вище російськими виробниками автомобільних запчастин на своїй продукції спірних товарних знаків також підтверджуються долученими до матеріалів справи викопіюваннями з каталогів продукції (автозапчастин) промислової групи АВТОКОМ, до якої на той час входили ОАО «Лысковский электротехнический завод» та ОАО «Калужский завод автомобильного электрооборудования», (рік випуску - 2005) та Заводу АВТОПРИБОР, Владімір (рік випуску - 2003).

Факт імпорту позивачем автозапчастин виробництва ОАО «Завод «Автоприбор», ОАО «Лысковский электротехнический завод», ОАО «Калужский завод автомобильного электрооборудования» із нанесеними на них спірними знаками підтверджується наданими вантажними митними деклараціями №№ 800000012/9/270326 від 23.03.2009 р., 800000012/9/270501 від 16.04.2009 р., 800000012/9/270539 від 22.04.2009 р., 800000012/9/270552 від 24.04.2009 р., 800000012/9/270785 від 26.05.2009 р., 800000012/9/270887 від 05.06.2009 р., 800000012/9/271069 від 01.07.2009 р., 800000012/9/271348 від 30.07.2009 р., 800000012/9/271404 від 04.08.2009 р., 800000012/9/271697 від 31.08.2009 р.

Окрім цього, позивач неодноразово відчужував на користь ТОВ «Фірма «СВ-Мікс» товари виробництва ОАО «Завод «Автоприбор», ОАО «Лысковский электротехнический завод», ОАО «Калужский завод автомобильного электрооборудования» із нанесеними на них зображеннями, що мають очевидну схожість із спірними знаками, що підтверджується видатковими накладними, специфікаціями та додатками до них, а саме:

видаткова накладна № ХВ-0136215 від 04.04.2009 р.(специфікація б/н від 30.03.2009 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0174030 від 28.07.2009 р.(специфікація б/н від 21.07.2009 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0181778 від 18.08.2009 р.(специфікація б/н від 11.08.2009 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0183988 від 25.08.2009 р.(специфікація б/н від 18.08.2009 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0195092 від 22.09.2009 р.(специфікація б/н від 15.09.2009 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0019337 від 24.02.2010 р.(специфікація б/н від 17.02.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0019349 від 24.02.2010 р.(специфікація б/н від 17.02.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0026076 від 24.02.2010 р.(специфікація б/н від 03.03.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0016144 від 17.02.2010 р.(специфікація б/н від 10.02.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0022909 від 03.03.2010 р.(специфікація б/н від 24.02.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0038334 від 31.03.2010 р.(специфікація б/н від 24.03.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0041842 від 07.04.2010 р.(специфікація б/н від 31.03.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0062242 від 12.05.2010 р.(специфікація б/н від 06.05.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0065108 від 17.05.2010 р.(специфікація б/н від 12.05.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0065154 від 17.05.2010 р.(специфікація б/н від 12.05.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0077150 від 07.06.2010 р.(специфікація б/н від 01.06.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0081334 від 14.06.2010 р.(специфікація б/н від 08.06.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0085584 від 21.06.2010 р.(специфікація б/н від 14.06.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0093913 від 05.07.2010 р.(специфікація б/н від 30.06.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0094048 від 05.07.2010 р.(специфікація б/н від 30.06.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0098035 від 10.07.2010 р.(специфікація б/н від 02.07.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0101727 від 16.07.2010 р.(специфікація б/н від 09.07.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0110498 від 30.07.2010 р.(специфікація б/н від 23.07.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0115339 від 06.08.2010 р.(специфікація б/н від 30.07.2010 р. з додатками);

видаткова накладна № ХВ-0115482 від 06.08.2010 р.(специфікація б/н від 30.07.2010 р. з додатками).

Також суд зазначає, що відповідно до протоколів про порушення митних правил №№ 431/80700/16 від 04.07.2016 р., 438/80700/16 від 07.07.2016 р., 439/80700/16 від 07.07.2016 р., складених 3-ю особою 1, встановлено, що товари виробництва ВАТ «Завод «Автоприбор» підпадають під дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 142069, а товари виробництва ВАТ «Лысковский электротехнический завод» підпадають під дію свідоцтва України на знак для товарів і послуг № 143468.

Крім того, суд критично ставиться до пояснень 3-ї особи 2, яка на час подання заявок на реєстрацію спірних знаків для товарів і послуг була директором та власником підприємства заявника та первинного власника вказаних свідоцтв ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ», м. Харків. Відповідно до наданих у судовому засіданні пояснень, заявки на реєстрацію вказаних знаків для товарів і послуг ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» було подано з метою захисту прав власної інтелектуальної власності, а саме розроблених та/або модифікованих 3-ю особою 2 автомобільних запчастин. При цьому 3-я особа 2 зазначила, що до моменту подачі заявок на реєстрацію вказаних знаків для товарів і послуг ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» на підставі укладених зовнішньоекономічних котрактів імпортувало на територію України автомобільні запчастини виробництва ОАО «Завод «Автоприбор», ОАО «Лысковский электротехнический завод», ОАО «Калужский завод автоэлектрооборудования», що були марковані спірними знаками. Імпорт ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» на територію України вказаних запчастин також підтверджується наданими відповідачем до матеріалів справи копіями вантажних митних декларацій, специфікацій, рахунків-фактур. Відповідно до клопотання відповідача від 08.11.2016 р. передумовою реєстрації спірних знаків були тривалі господарські стосунки на підставі зовнішньоекономічних контрактів. Ані відповідач, ані 3-я особа 2 не спростовують ту обставину, що ОАО «Завод «Автоприбор», ОАО «Лысковский электротехнический завод», ОАО «Калужский завод автоэлектрооборудования» поставляли на адресу ПП «АВТО-КОМ-ДЕТАЛЬ» автозапчастини із нанесеними на них спірними знаками. Таким чином, між вищевказаними субєктами господарювання склалися господарські відносини та ПП «Авто-ком-деталь» фактично було поширювачем продукції вищевказаних підприємств на території України. Крім того, з пояснень 3-ої особа 2 і матеріалів справи судом встановлено, що дозволу на реєстрацію спірних знаків на території України 3-я особа 2 від вищезазначених російських виробників не отримувала.

Таким чином суд встановив, що до дати подання заявок на реєстрацію знаків для товарів і послуг, що охороняються за свідоцтвами України №№ 132563 від 10.12.2010 р., № 142069 від 25.07.2011, № 143468 від 25.08.2011 р., позивач в інтересах своєї діяльності добросовісно використовував вищезазначені знаки.

Отже, у позивача виникло право попереднього користувача на ці знаки для товарів і послуг до дати подання заявок на вказані знаки, у зв'язку з чим він має право в подальшому на безоплатне продовження їх використання відповідно до ст. 500 ЦК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом та наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний їх зв'язок у сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору в розмірі 4134,00 грн. також підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,10,11,57,58,60,88,209,212,218,223,294 ЦПК України, ст.424,431,432,495,500 ЦК України, ст.1,16,20 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», ст.6 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року, ст.19 Закону України «Про міжнародні договори України», п.61,65,77 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 р. № 12 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності", суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» до ОСОБА_3, Харківської митниці Державної фіскальної служби України, третя особа ОСОБА_4 про визнання права користування на знаки для товарів і послуг задовольнити.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» (вул. Промислова, 1, сел. Васищеве, Харківський район, Харківська область, Україна, 62495, ) право попереднього користувача на безоплатне вільне продовження користування знаком для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 132563 від 10.12.2010 року, шляхом зберігання товару із зазначеним нанесенням такого знаку з метою пропонування для продажу, пропонування такого товару для продажу, продаж такого товару, імпорт (ввезення) такого товару.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» (вул. Промислова, 1, сел. Васищеве, Харківський район, Харківська область, Україна, 62495, ) право попереднього користувача на безоплатне вільне продовження користування знаком для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 142069 від 25.07.2011 року, шляхом зберігання товару із зазначеним нанесенням такого знаку з метою пропонування для продажу, пропонування такого товару для продажу, продаж такого товару, імпорт (ввезення) такого товару.

Визнати за товариством з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» (вул. Промислова, 1, сел. Васищеве, Харківський район, Харківська область, Україна, 62495, ) право попереднього користувача на безоплатне вільне продовження користування знаком для товарів і послуг, який охороняється свідоцтвом України на знак для товарів і послуг № 143468 від 25.08.2011 року, шляхом зберігання товару із зазначеним нанесенням такого знаку з метою пропонування для продажу, пропонування такого товару для продажу, продаж такого товару, імпорт (ввезення) такого товару.

Стягнути з ОСОБА_3 (61070, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-промислова компанія «ОМЕГА АВТОПОСТАВКА» (вул. Промислова, 1, сел. Васищеве, Харківський район, Харківська область, Україна, 62495, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 4134 (чотири тисячі сто тридцять чотири) грн. 00 коп.

Вступна та резолютивна частина судового рішення виготовлена в нарадчій кімнаті 20 лютого 2017 року. Повний текст рішення суду буде виготовлено 21 лютого 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -