Справа № 755/1619/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.2017 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання та договору дарування садового будинку,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання та договору дарування садового будинку.

27 лютого 2017 року до Дніпровського районного суду м. Києва позивачем ОСОБА_1 було подано клопотання про забезпечення позову, в якому остання просила суд: накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1, які належать ОСОБА_2 на праві приватної власності.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 Цивільного процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши зміст поданого клопотання та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Частиною 1, 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як вбачається із заявлених позивачем позовних вимог, позивач, зокрема, просить суд: визнати недійсним договір дарування садового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, матеріали позовної заяви не містять належних відомостей, що підтверджують факт перебування на праві власності майна, на яке позивач просить накласти арешт, відповідачу. Крім того, на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв'язку з чим клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання та договору дарування садового будинку не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору довічного утримання та договору дарування садового будинку - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: