Справа № 395/1221/16-ц
Провадження № 2/395/54/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ЛИСЕНКУ В.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (далі заявник, позивач, ОСОБА_1Ю.) до ОСОБА_2 (надалі відповідач, ОСОБА_2П.), третя особа: служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації (далі третя особа, служба у справах дітей) про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї.

Під час судового розгляду справи 23.02.2017 р. позивач ОСОБА_1 заявив відвід головуючому судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ЩЕНЮЧЕНКУ С.В., бо не довіряє вказаному судді розгляд вищезгаданого спору.

Власну заяву обґрунтовує тими обставинами, що за попереднім зверненням до суду його заяву з аналогічного питання без достатніх правових підстав було повернуто без розгляду. До того ж його позовні заяви з надуманих міркувань неодноразово були залишені зазначеним суддею без руху. Тому у нього виникли сумніви в обєктивності та неупередженості головуючого.

Відповідач ОСОБА_2 не вбачає підстав для відводу, проте залишила вирішення цього питання на розгляд суду.

Представник третьої особи ОСОБА_3 не вбачає підстав для відводу та вважає вказану заяву необґрунтованою.

Заслухавши заяву позивача ОСОБА_1 та думку інших учасників судового розгляду, дослідивши матеріали зазначеної цивільної справи, суд міркує за потрібне задовольнити заяву про відвід головуючому із таких міркувань.

За приписами п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участь в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді.

Як вбачається із положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує кожній особі право на справедливий суд, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Виходячи із основних засад та практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинна визначатися за критеріями як субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді, так і обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

У власній заяві позивач ОСОБА_1 стверджує, що за попереднім зверненням до суду його заяву з аналогічного питання без достатніх правових підстав було повернуто без розгляду. До того ж його позовні заяви з надуманих міркувань неодноразово були залишені без руху.

Як зясував суд, заявник має на увазі наступні обставини.

У вересні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації про покладення зобовязання на відповідача не перешкоджати заявнику брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином, про покладення зобовязання на відповідача повідомляти позивачеві про термін відїзду та місце перебування сина за межами м. Новомиргорода і визначення порядку спілкування заявника з дитиною (цивільна справа № 395/1121/16-ц).

Оскільки заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119-120 ЦПК України, за ухвалою Новомиргородського районного суду від 21.09.2016 р. вказаний позов було залишено без руху і надано заявникові пятиденний строк для усунення недоліків, у тому числі для сплати судового збору у передбаченому законом розмірі.

29.09.2016 р. заявник ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву в новій редакції, проте не надав оригіналів документів про сплату судового збору за кожну окрему позовну вимогу.

Тому за ухвалою вказаного суду від 05.10.2016 р. було визнано неподаною та повернуто вищезазначену заяву ОСОБА_1

У жовтні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї (справа № 395/1221/16-ц).

Позовну заяву знову було подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119-120 ЦПК України, оскільки заявник не сплатив судовий збір у передбаченому законом розмірі.

Тому за ухвалою вказаного суду від 20.10.2016 р. було залишено дану позовну заяву без руху, повідомлено про це позивачеві та надано йому пятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення згаданого недоліку, тобто необхідності додати до позовної заяви оригінали документів, що підтверджують додаткову сплату судового збору у сумі 1.102,40 грн., або зазначити передбачені законом підстави для звільнення від його сплати.

Таким чином, твердження заявника про неодноразове залишення його позову без руху, а також про повернення попередньої позовної заяви суддею ЩЕНЮЧЕНКОМ С.В. відповідають дійсності.

Проте у даному випадку суд не може урахувати міркування позивача про ухвалення вищезгаданих рішень без достатніх правових підстав, оскільки у кожній з наведених ухвал заявнику було розяснено право на апеляційне оскарження судового рішення, яким він жодного разу не скористався.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Як витікає з п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06 р. у справі «Білуха проти України», рішення від 28.10.98 р. у справі «Ветштан проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобовязані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений. У рішенні в справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями; відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

За приписами ЦПК України:

ч. 1 ст. 2 Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

ч. 2 ст. 2 Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору.

ч. 1 ст. 8 Суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Ураховуючи вищенаведені вимоги чинного законодавства, а також ту обставину, що під час розгляду даної цивільної справи у позивача ОСОБА_1 вже виник сумнів в обєктивності та неупередженості головуючого судді і він наполягає на відводі, його заява про відвід судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В. підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 20, 23, 24 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Новомиргородського районного суду Кіровоградської області ЩЕНЮЧЕНКА С.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Новомиргородської районної державної адміністрації про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, задовольнити.

Передати вищевказану цивільну справу до канцелярії Новомиргородського районного суду Кіровоградської області для вирішення питання про її розгляд іншим суддею, який визначається у порядку, встановленому ч. 3 ст. 11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО