Справа № 466/227/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Зими І.Є.

при секретарі Губач Х.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівської державної нотаріальної контори про звільнення майна з-під арешту, -

у с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення про зняття заборони відчуження, а саме арешту спадкового майна ОСОБА_3 - 1/2 частини житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1. Вказаний арешт накладено Яворівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Рясненського торфопідприємства від 18.10.1961 року за № 10, реєстраційний номер обтяження 4195088.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є єдиним спадкоємцем за заповітом майна, яке належало її батькові ОСОБА_3, що проживав за адресою: АДРЕСА_2. Прізвище ОСОБА_2 позивач отримала після реєстрації шлюбу. Батько помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після чого вона звернулась до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Ю.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу. Спадкове майно складається із 1/2 частини житлового будинку, що у АДРЕСА_1. Однак свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок вона не може отримати у зв'язку із тим, що наявна заборона, а саме архівний запис щодо спадкового майна спадкодавця. Дана заборона (арешт) накладена на підставі повідомлення Рясненського торфопідприємства від 18.10.1961 року за № 10. Документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна гр. ОСОБА_3 на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися. Разом з тим, підприємства чи його правонаступника за повідомленням якого накладено арешт (заборону) на майно батька, так і документів, які стали підставою для заборони відчуження на даний момент не існує. У зв'язку з тим, що на даний момент відсутні підстави для заборони на спадкове майно, вважає, що арешт має бути знятий, а тому змушена звернутись до суду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини та факти, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Від Яворівської державної нотаріальної контори надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1

є єдиним спадкоємцем за заповітом по смерті свого батька - ОСОБА_3. Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_2., що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 04.01.2016р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського МУЮ.

Із копії заповіту вбачається, що батько заповів своїй дочці ОСОБА_1 усе належне йому майно, а саме 1/2 частину житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1.

Прізвище ОСОБА_1 позивач отримала після реєстрацію шлюбу, що вбачається із витягу № 5 від 13.05.2016р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб.

На виконання вимог ст. 1269 ЦК України, 16.03.2016р., ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Матвєєвої Ю.В. із заявою про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок чого було зареєстровано спадкову справу, що підтверджується Витягом № 43276110 про реєстрацію в Спадковому реєстрі, виданому 16.03.2016р. Приватним нотаріусом Матвєєвою Ю.В.

Однак, позивач не в змозі отримати свідоцтво про право на спадщину на вищевказаний житловий будинок, оскільки наявна заборона (архівний запис) щодо спадкового майна спадкодавця.

Відповідно до листа Львівського державного нотаріального архіву від 09.12.2016року за № 2909/01-21 вищезгадана заборона накладена на підставі повідомлення Рясненського торфопідприємства від 18.10.1961 року за № 10. Разом з тим встановлено, що документи, які стали підставою для накладення заборони відчуження нерухомого майна гр. ОСОБА_3 на зберігання до Львівського державного нотаріального архіву не передавалися.

Крім того, підприємства чи його правонаступника за повідомленням якого накладено арешт на майно батька позивача, так і документів, які стали підставою для заборони відчуження на даний момент не існує.

Належність 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, на праві власності спадкодавцю ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про право власності від 23.07.1987р., виданого виконкомом Ряснянської сільської Ради народних депутатів та технічним паспортом на житловий будинок, виданого Львівським бюро технічної інвентаризації 21.04.1986р.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частина 5 ст. 1268 ЦК України вказує, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1. ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст. 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою ст. 353 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про нотаріат", нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 74 Закону України "Про нотаріат", одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Згідно з п.п. 5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, нотаріус, який накладав заборону, знімає заборону відчуження майна, зокрема, при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики.

Враховуючи те, що відповідач не має визначених законодавством підстав для зняття заборони на відчуження майна за заявою позивача, беручи до уваги те, що відпали обставини, які були підставою для накладення такої заборони, позивач позбавлений можливості реалізувати свої права власника нерухомого майна в інший, крім судового захисту, спосіб.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу..

Таким чином, наявність безпідставно накладеного обтяження на вищевказане нерухоме майно порушує права позивача, який не в змозі належним чином юридично оформити спадщину, що дає підстави для захисту її прав шляхом задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд, дослідивши докази по справі, вважає, позовні вимоги підставним та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

позов задовольнити.

Скасувати заборону відчуження (арешт) спадкового майна ОСОБА_3, а саме: 1/2 частини житлового будинку за адресою : АДРЕСА_1, який накладено Яворівською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення Рясненського торфопідприємства від 18.10.1961 року за № 10, реєстраційний номер обтяження 4195088..

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання, протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя І. Є. Зима