Справа №584/1399/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Данік Я. І.
Номер провадження 22-ц/788/393/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Левченко Т. А. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 січня 2017 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - приватний нотаріус Путивльського районного нотаріального округу Пустовойтов Ілля Віталійович, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті її матері - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка, загальною площею 1,968 гектарів, розташована на території Юр'ївської сільської ради Путивльського району. Спадщину після її смерті прийняв, але не оформив своїх спадкових прав, брат позивачки - ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Оскільки вона також проживала в одному будинку з матір'ю, але в іншій половині, тобто є єдиним спадкоємцем за законом, а нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за пропуском шестимісячного строку, вона просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, оскільки вона необізнана в питаннях спадкового законодавства і помилково вважала, що обмежень в часі прийняття спадщини немає.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 12 січня 2017 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення ОСОБА_3, її представника ОСОБА_9, представника відповідачів ОСОБА_10, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_11 не було наведено причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, які б були пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення дій.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком місцевого суду, так як він є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам і вимогам закону.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що батьками позивачки були ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року та ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. ОСОБА_7 на день смерті проживала та була зареєстрована АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_8, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Заповіт не було посвідчено. Тобто ОСОБА_8 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_7 фактичним проживанням з нею на час смерті однією сімє'ю.

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 року, на день смерті проживав та був зареєстрований АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Заповіт не було посвідчено. У зв'язку з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_8, спадкоємцем останнього згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 вересня 2005 року є його дружина ОСОБА_4, в тому числі і на частину майна яке ОСОБА_8 успадкував після смерті матері ОСОБА_7

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У відповідності до приписів ст. 10-11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що весь час, з моменту смерті матері їй не було відомо про особливості прийняття спадщини і вона вважала, що обмежень у часі прийняття спадщини немає висновків суду не спростовують. Не є обґрунтованим також посилання позивачки на те, що вона проживала зі своєї матір'ю, до смерті останньої, в одному будинку. Матеріалами справи підтверджується, що позивачка ОСОБА_3 на час смерті матері ОСОБА_7 проживала окремо, в іншій половині будинку, що є окремим житлом і має свою поштову адресу АДРЕСА_1

ОСОБА_3 пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини, однак поважності причин цього не довела. Необізнаність позивачки про строки і порядок прийняття спадщини не є об'єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій. Тільки необізнаність позивачки не є підставою для визначення додаткового строку.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, а відповідачі не оформляли спадщину на майно не є підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивачка не вчинила необхідних дій для прийняття спадщини у строки визначені законодавством.

Посилання ОСОБА_3 на неможливість її звернення до нотаріуса у строк передбачений законодавством у зв'язку із доглядом за хворим чоловіком, який потребував догляду також є недоведеними.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції застосував роз'яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, відповідно до яких не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, суд першої інстанції належно оцінив докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи. Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 12 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -