АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

[1] І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [2]

21 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД», ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк», Відділ державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві, Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві, про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового приміщення та про витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА :

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів та просив визнати недійсним з моменту укладення договір купівлі-продажу житлового приміщення від 08.08.1997 року, укладений між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та ОСОБА_1 щодо продажу житлового приміщення під АДРЕСА_1, загальною площею 123,6 кв.м., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Вашагашвілі Д.Д., витребувати зазначене житлове приміщення у ОСОБА_2 та повернути його ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД».

Свої вимоги обґрунтовував тим, що договір купівлі-продажу спірного приміщення був підписаний президентом товариства - ОСОБА_7, який не мав на те відповідних повноважень. Окрім того , ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» порушило умови договору № 33 про спільну діяльність від 03.07.1993 року так і не підписавши з позивачем Акт про виконання умов договору про спільну діяльність. Переговори щодо взаємного виконання сторонами умов договору завершилося лише у листопаді 2015 року, на підтвердження чого було складено Додатковий договір № 33П/15 від 17.11.2015 року. Разом з тим, сторони так і не дійшли згоди по всіх питаннях наслідків спільної діяльності, оскільки було з'ясовано, що частина спільного майна, в тому числі й житлове приміщення АДРЕСА_1, була відчужена ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» без погодження з ТОВ «ФБГ «Еліта-Центр» як співвласником, що зменшило обсяг спільного майна.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ТОВ «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» звернулося до суду з апеляційною скаргою в якій ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без з'ясування всіх фактичних обставин та належної оцінки наданих доказів. Зазначає, що провадження у справі у порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тривало майже 3 роки та 8 місяців та у порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції позивача позбавлено на мирне володіння своїм майном.

В суді апеляційної інстанціїї представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» ЦиганокІ.Л. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представники ОСОБА_2 , третьої особи - ОСОБА_3- ОСОБА_10 та ОСОБА_5- адвокат Поклад О.В. просили апеляційну скаргу відхилити .

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД», ОСОБА_1,треті особи: ОСОБА_4, Публічне акціонерне товариство «Інноваційно-промисловий банк», Відділ державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ у м. Києві, Відділ державної виконавчої служби Оболонського РУЮ у м. Києві,будучи повідомленими ( а.с.123-129), в судове засідання не з'явилися.

З огляду на положення ч.5 ст.74,ч.5 ст.76,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів визнала їх повідомлення належним,а неявку такою ,що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив з його недоведеності. Суд вважав,що позивач не довів належними та допустимими доказами того, що зареєстрована на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» частина гуртожитку, підземна та наземна автостоянки по АДРЕСА_1 є спільною власністю позивача та цього Товариства. Крім того, позивач не є учасником Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» - відповідача у справі і здійснення органами управління повноважень цього Товариства не може стосуватися його прав, а відтак відсутні підстави для визнання недійсним договору щодо відчуження Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» житлового приміщення АДРЕСА_1 у цьому будинку ОСОБА_1 та витребування цього приміщення у ОСОБА_2

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується.

Як убачається з наданих позивачем фотокопій з копій документів,які не посвідчені в установленому порядку, в т.ч. і за відсутності оригіналів, рішенням Виконкому Київської міської ради народних депутатів № 455 від 31.07.1991 року Київському технологічному інституту легкої промисловості було відведено земельну ділянку для будівництва гуртожитку по АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.21).

02.02.1992 року було складено протокол розгляду питання спільного з Торговим домом «Вема», яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД», будівництва гуртожитку за вищевказаною адресою, відповідно до якого Інститут виступив замовником будівництва, а ТОВ «Торговий дім «Вема» фінансує вказане будівництво, після завершення якого Інститут передає Торговому дому «Вема» дві спарені секції гуртожитку( т.1 а.с.22).

03.07.1993 року між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та Спільним українсько-гренадським підприємством «Ю/А Міжнародна група» було укладено договір № 33 про спільну діяльність, за умовами якого сторони об'єдналися для ведення спільної діяльності з проектування, будівництва та введення в експлуатацію двох спарених секцій будівлі гуртожитку по АДРЕСА_1. Договором визначено, що під час будівництва та після введення в експлуатацію доля СП «Ю/А Міжнародна група» складає 60% від загальної площі жилих блоків двох спарених секцій, а доля ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «СПС.ЛТД» - 40% за виключенням однокімнатного блоку та двох чотирикімнатних блоків на 2-му поверсі будівлі. За умовами вказано договору ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» виступало в ролі замовника, а Спільне українсько-гренадське підприємство «Ю/А Міжнародна група» здійснювало 100% фінансування усіх робіт( т.1 а.с.24-27).

12.10.1994 р. між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та ТОВ «Джамп» було укладено договір № 41.7/02-10, за яким ТОВ «Джамп» було залучено для дольової участі у завершенні будівництва гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 та на нього покладено обов'язок здійснити одноразову інвестицію для завершення будівництва. При цьому розмір дольової участі визначався шляхом ділення внесеної ТОВ «Джамп» суми на фактичну собівартість квадратного метру загальної площі в частині будівлі, яка підлягає розподілу між сторонами. Право власності на вказані площі переходить ТОВ «Джамп» з моменту підписання акту прийому-передачі з Київською державною академією легкої промисловості( т.1 а.с.28-29).

08.11.1994 року між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та ТОВ «Джамп» було укладено Угоду № 33П про зміну та доповнення до договору № 33 від 03.07.1993 р. «Про спільну діяльність», за якою ТОВ «Джамп» прийняло на себе всі права та обов'язки СП «Ю/А Міжнародна група» по договору № 33 від 03.07.1993 р., здійснивши таким чином заміну особи у спільній діяльності ( т.1 а.с.30-31).

При цьому ,як убачається з наданої копії цієї угоди, СП «Ю/А Міжнародна група» участі в її укладанні не приймало,а його згоду на відступлення прав за договором № 33,укладеним ним з ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» підтвердив своїм листом керівник ТОВ «Джамп» ( т.1 а.с.31-32).

Договір про відступлення своїх прав СП «Ю/А Міжнародна група» за договором № 33 від 03.07.1993 року про спільну діяльність укладеним між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та Спільним українсько-гренадським підприємством «Ю/А Міжнародна група» Товариству з обмеженою відповідальністю «Джамп» відсутній.

Позивач стверджує,що,у подальшому ТОВ «Джамп» передало всі свої права та обов'язки за договором № 33 від 03.07.1993 року ТОВ «Фінансовобудівельна група «Еліта-центр» і підтвердило, що внески ТОВ «Джамп» за договором № 41.7/02-10 від 12.10.1994 р. вважатимуться внесками позивача по справі. Разом із цим, доказів про таке, зокрема безпосередньо договір про відступлення прав, не подано. Не доведено належними доказами,як саме укладання, так і дату укладання такого договору.

10.07.1996 року було складено Акт про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта - гуртожитку по АДРЕСА_1, а також цього дня між Державною академією легкої промисловості України (Київський технологічний інститут легкої промисловості )та ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» було складено Акт про повне виконання сторонами своїх зобов'язань зі спільного будівництва гуртожитку( т.1 а.с.18-19,33).

08.08.1996 року розпорядженням Мінської РДА № 621 вказані акти затверджено ( т.1 а.с.20,т.2 ас.58).

Будівельну адресу об'єкту змінено на поштову адресу - АДРЕСА_1.

ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» 20.09.1996 року зареєструвало у Київському міському БТІ право власності на частину гуртожитку загальною площею 8724, 32 кв.м. та прибудовані приміщення підземної автостоянки 6412 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.35).

08.08.1997 року між ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу житлового приміщення АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.82)

У судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 за договором купівлі- продажу від 27.10.1999 року відчужив спірну квартиру ОСОБА_2 ,який передав її в іпотеку ПАТ «Інноваційно-промиловий банк» і наразі квартира перебуває під обтяженням ( т.1 а.с. 82,103-106).

Частиною першою ст.387 ЦК України визначено ,що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ч.1 ст.387 ЦК України).

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦКУкраїни.

Отже, позов про витребування спірної квартири від ОСОБА_12 може бути пред'явлений лише власником цієї квартири із володіння якого вона вибула поза його волею і на час набуття ним квартири таким власником був ОСОБА_1 , право власності якого на цю квартиру ніким не оспорювалося та заборон на її відчуження не існувало.

Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений власником цієї квартири ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та ОСОБА_1, сторонами за договором не оспорювався і наразі ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» вимог про визнання договору недійсним не заявляє.

Згідно з ч.3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Проте, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у нього права власності на нерухомість, зареєстровану за ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» , також не було доведено підстав, з яких договір купівлі-продажу спірної квартири цим Товариством ОСОБА_1 є недійсним.

Суд вірно вважав,що за доведеності здійснення грошових внесків на будівництво об'єкту нерухомості зареєстрованого за ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД», позивач мав право ставити питання про визнання його спільною частковою власністю, визначення своєї частки та про переведення прав покупця при відчуженні частини приміщень цього об'єкту іншим співвласником. Разом із тим таких вимог позивачем не заявлено .

Колегія суддів погоджується також із тим,що позивач не має повноважень діяти від імені ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» та оспорювати повноваження його президента - ОСОБА_7, дії якого щодо укладення договорів від імені Товариства не суперечать Статуту, не будучи учасникам цього Товариства.

Крім того,само ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «ПСП.ЛТД» не визнавало дії президента ОСОБА_7 такими,що вчинені поза межами його компетенції та повноважень протягом 20 років й на тепер. А відтак, доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права не можуть бути прийняти до уваги з огляду на недоведеність належності спірного майна позивачеві.

Посилання в апеляційній скарзі на тривалий розгляд справи судом першої інстанції не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення виходячи з того, що судом здійснювалися дії щодо повного, всестороннього та об'єктивного розгляду справи, пов'язані із залученням до участі у справі численних третіх осіб з урахуванням обставин, що встановлювалися безпосередньо в судових засіданнях.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає,що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить

Керуючись ст. ст. 303, 304,307, 308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-будівельна група «Еліта-Центр» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 756/1804/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1526/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Камбулов Д.Г.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.