Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №323/19/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Мінаєв М.М.
Провадження № 22-ц/778/817/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«14» березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Евальд Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», треті особи: Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Запорізької області, Гуляйпільська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання недійсними безвідкличної довіреності та договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та повернення в натурі земельних ділянок,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Гуляйпільської державної нотаріальної контори Запорізької області, ТОВ «Преображенське» в особі директора ОСОБА_5, третя особа: Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Запорізької області.

Уточнивши позовні вимоги, остаточно зазначила, що їй на праві приватної власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальними площами 3,2701 га та 3,2021 га, що розташовані на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастрові номери :01:002:0033 та :01:002:0034.

В 2007 році між нею та ТОВ «Преображенське» в особі директора ОСОБА_5 укладено договори оренди землі, строком дії на 5 років.

У звязку із скрутним становищем в 2008 році вона звернулась до ТОВ «Преображенське» з проханням видати наперед орендну плату. Директор ТОВ «Преображенське» ОСОБА_5 погодився видати орендну плату за умови надання на ім'я ОСОБА_5 розписки або довіреності, на що вона погодилась.

У вересні 2008 року її відвезли до Гуляйпільської державної нотаріальної контори, держаний нотаріус ОСОБА_6 надала їй готовий документ, нічого не пояснюючи, зі змістом документу її не ознайомили. Після підписання їй видали обіцяну суму орендної плати.

Маючи намір укласти договори оренди землі з новим орендарем, вона в 2015 року звернулась до ТОВ «Преображенське» та дізналась, що нею було видано безвідкличну довіреність строком на 30 років з правом передоручення, на підставі якої ОСОБА_5 в якості її представника та директора ТОВ «Преображенське» уклав договори оренди землі від 01 листопада 2012 року зазначених земельних ділянок строком на 49 років та набув право здавати в оренду належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, визначати на власний розсуд умови, ціну та строк договору оренди та отримувати належну їй до сплати оренду плату у всіх формах у будь-яких розмірах, передбачених договором оренди землі.

Вважає, що вказана довіреність суперечить вимогам чинного законодавства України. ОСОБА_7 фактично заволодів земельними ділянками, що належать їй на праві приватної власності, не сплачує їй орендну плату, а забирає її собі.

На підставі зазначеного остаточно просила:

- Визнати недійсною довіреність, видану 30.09.2008 від імені ОСОБА_3 на ім'я ОСОБА_5, посвідчену державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за № 4995.

- Застосувати наслідки недійсності правочину, визнати недійсним договір оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за № 02449, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2701 га, кадастровий номер :01:002:0033.

- Визнати недійсним договір оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за № 02450, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2021 га, кадастровий номер :01:002:0034.

- Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за №02449, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2701 га, кадастровий номер :01:002:0033.

- Скасувати державну реєстрацію договору оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за № 02450, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2021 га, кадастровий номер :01:002:0034.

- Зобов'язати ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5. повернути ОСОБА_3 земельні ділянки загальними площами 3,2701 га та 3,2021 га, що розташовані на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЗП №071996 та серія ЗП 071995 від 27 жовтня 2004 року, кадастрові номери :01:002:0033 та 323985500:01:002:0034.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Довіреність, видану 30 вересня 2008 року від імені ОСОБА_3 на імя ОСОБА_5, посвідчену державним нотаріусом Гуляйпільської держаної нотаріальної контори Запорізької області ОСОБА_6 та зареєстровану у реєстрі за № 4995, - визнано недійсною з моменту її видачі в частині умови про її безвідкличність. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, скасування їх державної реєстрації та повернення в натурі земельних ділянок та ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

За змістом ст. 244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю, яка є письмовим документом, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину.

Відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину передбаченою частиною першою статті 215 ЦК України є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частинами першою - третьою статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Зміст правочину становлять права та обов'язки, про набуття, зміну або припинення яких учасники правочину домовилися.

Правочин є недійсним у разі недотримання умов його чинності, передбачених статтею 203 ЦК України, а саме: відсутність у сторін (сторони) необхідного обсягу цивільної дієздатності, відсутність волевиявлення учасника правочину та його невідповідність внутрішній волі учасника правочину, невідповідність форми вчиненого правочину вимогам закону, відсутність спрямованості волі учасників правочину на реальне досягнення обумовленого ним юридичного результату.

Згідно з ч. 1 ст. 247 ЦК України строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії.

За змістом ч. 4 ст. 249 ЦК України, законом може бути встановлено право особи видавати безвідкличні довіреності на певний час. Цю норму слід тлумачити таким чином, що безвідклична довіреність може бути видана виключно у випадках, прямо передбачених законом.

Станом на 30.09.2008 року єдиним законом, який передбачав можливість видачі безвідкличної довіреності, був Закон України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю».

Статтею 217 ЦК України визначено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на підставі Державних актів на право власності земельну ділянку серії ЗП № 071996 та серії ЗП № 071995 від 27.10.2004 року належать на праві власності земельні ділянки на території Новоселівського районної ради Оріхівського району Запорізької області площею 3,2021 га та 3,2701 га відповідно, з кадастровими номерами :01:002:0033 та :01:002:0034 відповідно, з цільовим призначенням «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

На підставі Договору оренди землі від 28.10.2004 року, укладеного між позивачем та ТОВ «Преображенське», зареєстрованого у Оріхівському районному відділі ЗРФ «Центр Державного земельного кадастру» 02.02.2005 року за № 275-0039, вказані земельні ділянки були на пять років передані в оренду вказаному підприємству (а.с.122-124).

Відповідно до п.2 в оренду передається земельна ділянка загальною площею 6,4722 га.

Згідно з п.п.11,13 Договору оренди орендна плата вноситься орендарем в грошової формі в сумі 1440 грн. до 31 грудня кожного року.

30.09.2008 року ОСОБА_3 видала довіреність директору ТОВ «Преображенське» ОСОБА_5, якою уповноважила повіреного здавати в оренду належні їй на праві власності земельні ділянки, визначати на власний розсуд умови, ціну та строк договору оренди, отримувати належну їй орендну плату у грошовій, натуральній чи відробітковій формах у будь-яких розмірах чи сумах, передбачених договором оренди земельних ділянок.

Зазначена довіреність видана строком на 30 років, безвідклична, з правом передоручення, та наданням ОСОБА_5 повноважень на представництво ОСОБА_3 в судових установах та інших компетентних органах та установах, посвідчена державним нотаріусом Гуляйпільської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, та зареєстрована в реєстрі за № 4995 А.с.16).

Цього ж дня, позивач отримала від ТОВ «Преображенське» грошову суму у розмірі 15 000,00 грн. з призначення платежу - «орендна плата за 2008 - 2016 роки», що підтверджується видатковим касовим ордером № 38 від 30.09.2008 року (а.с.100).

Після закінчення строку договору оренди землі від 28.10.2004 року спірні земельні ділянки продовжили перебувати у фактичному володінні та користуванні у ТОВ «Преображенське».

05.10.2016 року ОСОБА_3 скасувала довіреність від 30.09.2008 року, що підтверджується витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 32280409.

Судом також встановлено, що, діючи на підставі вказаної довіреності, ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Преображенське» договір оренди землі від 01.11.2012 року, за умовами якого ТОВ «Преображенське» отримало в оренду на 49 років належну позивачу земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0034. Зазначений договір зареєстрований в Оріхівському відділі Держкомзему в Запорізькій області 19.12.2012 року за № 02449 (а.с.8-11).

Також, діючи на підставі вказаної довіреності, ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 уклав з ТОВ «Преображенське» Договір оренди землі від 01.11.2012 року, за умовами якого ТОВ «Преображенське» отримало в оренду на 49 років належну позивачу земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0033. Зазначений договір зареєстрований в Оріхівському відділі Держкомзему в Запорізькій області 19.12.2012 року за № 02450(а.с.12-15).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 на момент видачі спірної довіреності помилялась щодо юридичного значення та наслідків цієї юридичної дії, оскільки похилий вік як такий не може бути достатньою підставою для підтвердження зазначеної обставини. До того ж, як вбачається з пояснень представника позивача ОСОБА_4, позивач на той час мала намір передавати свої земельні ділянки в оренду, надавала довіреність саме для цього, бажає передати їх в оренду й на момент розгляду справи в суді, але іншому орендарю.

Матеріали справи також не містять доказів того, що спірна довіреність була видана під впливом тяжкої обставини.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про те, що умова спірної довіреності про її безвідкличність не відповідала вимогам ЦК України, проте зазначена довіреність була би вчинена й без умови про її безвідкличність, а тому недійсність цієї умови довіреності не може мати наслідком всієї довіреності є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Проте доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального права в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів оренди землі від 01.11.2012 року знайшли підтвердження при розгляді справи в апеляційному суді.

Відповідно до ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Судом встановлено, що спірні договори оренди землі від 01.11.2012 року ОСОБА_5 укладав діючи від імені позивача ОСОБА_3 з одного боку та від імені Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5 з другого боку (а.с.8,12).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до пунктів 2 спірних договорів оренди землі від 01.11.2012 року в оренду передавались земельна ділянка площею 3,2021 га та земельна ділянка площею 3,2701 га.

Згідно з пунктами 14 спірних договорів оренди землі від 01.11.2012 року орендна плата вноситься орендарем в грошової формі в сумі 1663 грн. (за кожним договором) до 31 грудня кожного року.

Таким чином, орендна плата за двома договорами оренди землі щорічно, починаючи з 2012 року до 2016 року становить 3266 грн., тобто вдвічі більше, ніж позивач отримала за касовим ордером № 38 від 30.09.2008 року.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_8 пояснила, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське» ОСОБА_5 є також засновником вказаного товариства, та не заперечувала той факт, що орендна плата за двома спірними договорами оренди землі в розмірі, зазначеному в цих договорах (3266 грн.), щорічно за двома договорами), починаючи з 01.11.2012 року позивачу не сплачувалась.

Як розяснив у п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009р., правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК.

Судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобов'язань, які виникли з правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визнання правочину недійсним. У разі якщо правочин ще не виконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків (частина перша статті 216 ЦК).

За вказаних обставин колегія судів дійшла висновку про наявність відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підстав для скасування рішення в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, укладених сторонами 01.12.2012 року, зобовязанні ТОВ «Преображенське» повернути ОСОБА_3 земельні ділянки загальними площами 3,2701 га та 3,2021 га, що розташовані на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, кадастрові номери :01:002:0033, 323985500:01:002:0034 та ухваленні в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В частині позовних вимог ОСОБА_3 у цій справі про скасування державної реєстрації оспорюваних договорів оренди землі доводи апеляційної скарги не мають свого підтвердження, оскільки Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області бере участь у справі в якості третьої особи, позовних вимог до якої заявлено не було.

Крім того, вказана частина позовних вимог задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За приписами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316,317 ЦПК України , колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 грудня 2016 року у цій справі в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», треті особи: Реєстраційна служба Оріхівського районного управління юстиції Головного територіального управління юстиції Запорізької області, Гуляйпільська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування їх державної реєстрації та повернення в натурі земельних ділянок скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Визнати недійсним договір оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за № 02450, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2021 га, кадастровий номер :01:002:0034.

Визнати недійсним договір оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладений ОСОБА_5 ОСОБА_9 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстрований у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за № 02449, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2701 га, кадастровий номер :01:002:0033.

Зобов'язати ТОВ «Преображенське» повернути ОСОБА_3 земельні ділянки загальними площами 3,2701 га та 3,2021 га, що розташовані на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серія ЗП №071996 та серія ЗП 071995 від 27 жовтня 2004 року, кадастрові номери :01:002:0033 та 323985500:01:002:0034.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації договорів оренди землі від 01 листопада 2012 року, що укладені ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3 на підставі довіреності, та ТОВ «Преображенське», в особі директора ОСОБА_5, що зареєстровані у відділі Держкомзему у Оріхівському районі Запорізької області 19 грудня 2012 року за №02449, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2701 га, кадастровий номер :01:002:0033 та за № 02450, стосовно оренди земельної ділянки площею 3,2021 га, кадастровий номер :01:002:0034.

В решті рішення суду в цій справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: