Справа № 229/59/17
Провадження №2/229/317/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 р. Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Панової Т.Л.

за участю секретаря Костіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА З ПИТАНЬ ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ, ЯК ВТОРИННОЮ СИРОВИНОЮ, про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини грошових доходів, у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що з 15 листопада 2004року працювала у відповідача на посаді головного бухгалтера. Наказом № 3/1-к від 27 березня 2015року була звільнена на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України, у зв"язку з істотними змінами умов праці.

При звільненні їй не було виплачено заробітну плату за період з серпня 2014року по березень 2015р включно в сумі 53 426,60грн.

Вважає, що відповідно до ст.ст. 116,117 КЗпП має право на виплату всіх сум в день звільнення, на середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середньомісячна заробітна плата складає 3217,60грн.

Відповідач також зобовязаний сплатити їй компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати, яка дорівнює інфляційному збільшенню невиплаченої заробітної плати.

24 вересня 2015року нею було отримано рішення Дружківського міського суду Донецької області, яким стягнуто з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 53 426,60грн, середній заробіток за час затримки в сумі 19 888,20грн, моральну шкоду в розмірі 2000грн, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 13784,28грн.

Станом на 01 грудня 2016року відповідачем заборгованість по заробітній платі непогашена, а тому вона має право на стягнення середнього заробітку та компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати з моменту винесення рішення Дружківського суду до моменту фактичного погашення заборгованості по заробітній платі.

Середня заробітна плата за день склала 156,9грн. Середній заробіток за час затримки з 24 вересня 2015року до 01 грудня 2016року склав 47 383,80грн = 156,9грн * 302робочих днів.

Інфляційне збільшення несвоєчасно виплаченої заробітної плати з 30 вересня 2015р по 26 грудня 2016року склало 12 660,74грн, розрахунок якого наведений в позові.

Затримка виплати заробітної плати та не розрахування з нею на момент звільнення, та навіть після прийняття рішення судом 24 вересня 2015року, призвело до того, що довелось докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а саме , було потрібно шукати додаткові джерела існування, неможливість забезпечення себе та своєї родини в повній мірі . Витрачати час на пошук спеціаліста в галузі права. Вважає, що їй завдано діями відповідача моральну шкоду, яку оцінює у 2000грн.

Просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в розмірі 47 383,80грн, компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в розмірі 12 660,74грн, моральну шкоду в сумі 2000грн.

В судове засідання позивач не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Не заперечує щодо заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи без його участі суду не надав.

Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи.

Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст.43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Судом встановлено, що позивач працював у відповідача з 15 листопада 2004року по 30 березня 2015року на посаді головного бухгалтера Східного територіального управління Регіонального розвитку та контролю. Звільнений на підставі п.6 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується наказом № 462-к від 12 листопада 2004року, та записом в трудовій книжці на імя позивача. (а.с.5-6).

Суд встановив, що на момент звільненння ОСОБА_1 відповідач не виплатив останній заробітну плату за період з серпня 2014року по 30 березня 2015р в сумі 53426,60грн. чим порушив право позивача на своєчасне отримання заробітної плати в терміни, передбачені ст.115 КЗпП України, ст.24 Закону України «Про оплату праці», а також право на отримання відповідно до ст.116 КЗпП України всіх належних йому від підприємства сум у день звільнення.

Рішенням Дружківського міського суду від 24 вересня 2015року з відповідача на користь позивача стягнуто заробітну плату за період серпень 2014р по березень 2015р в сумі 53 426,60грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2015року по 24 вересня 2015року, 127 робочих днів , у сумі 19888,20грн, компенсацію втрати частини грошових доходів у хв"язку з порушенням термінів їх виплати в сумі 13 784,28грн, моральну шкоду в сумі 2000грн. (а.с.19-22).

До теперішнього часу розрахунок з позивачем не проведений, рішення суду не виконано. Позивач ставить питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2015р до 01 грудня 2016р.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, встановлені ст. 117 КЗпП України заходи визначаються як один із видів відповідальності власника (підприємства) перед працівником, підставою такої відповідальності відповідно до зазначеної норми є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строків розрахунку при звільненні та вина власника.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність в

цьому своєї вини.

Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таке відшкодування відповідно до змісту частини першої вказаної норми обраховується за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Оскільки спір про розміри належних при звільненні ОСОБА_1 сум вирішений судом на користь позивачки, і на день розгляду даної справи, відповідач фактично не розрахувався з позивачем, позовні вимоги про стягнення з відповідача середнього заробітку за період з 25 вересня 2015 року до 01 грудня 2015р є законними та обгрунтованими.

Рішенням суду від 24 вересня 2015року встановлено середньоденна заробітна плата позивача, що передувала звільненню, розмір якої складає 156,9грн.

Термін затримки виплати заробітної плати складає з 25 вересня 2015р до 01.12.2016року 302 робочих днів.

Сума середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати складає

47 383,80грн , з розрахунку 156,9грн * 302.

Відповідач не надав суду доказів відсутності своєї вини у затримці виплати ОСОБА_1 заробітної плати в день її звільнення. Тому суд вважає, що середній заробіток повинен бути стягнутий з відповідача в сумі 47 383,80грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Конституційного суду України № 4рп/2012 від 22 лютого 2012року визначено, що положення частини першої ст. 233 КЗпП України у взаємозв"язку з положеннями статей 116,117,237-1 цього кодексу слід розуміти так, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Суд вважає, що позивачу завдана моральна шкода , оскільки до теперішнього часу відповідач не розрахувався з позивачем, з-за тривалої затримки розрахунку позивач вимушена докладати додаткових зусиль для організації свого життя в період з 25.09. 2015р по 01.12. 2016р. , шукати додаткові джерела існування.

Враховуючи характер та обсяг моральних страждань позивача, їх тривалість, вимоги розумності та справедливості, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 700грн, в решті вимог відмовити.

Згідно Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням їх виплати № 159 від 21.02.2001року компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 01 січня 2001року.

Судом встановлено, що позивач не отримав заробітну плату за період серпень 2014 березень 2015року у сумі 53426,60грн до теперішнього часу, чим порушив термін виплати заробітної плати передбачений КЗпП України. Таким чином, у позивача виникло право на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до п. 4 Порядку №159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обовязкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

В судовому засіданні перевірений розрахунок компенсації, який зазначений позивачем в позові, суд вважає його правильним, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація втрати частини грошових доходів, у звязку з порушенням термінів їх виплатиза період з 30 вересня 2015р по 26 грудня 2016р в сумі 12660,74грн.

Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивача було звільнено від сплати судового збору відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 690грн. за вимоги щодо стягнення середнього заробітку, компенсації та в розмірі 690грн за вимоги щодо стягнення моральної шкоди, що в загальній сумі складає 1280грн.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,61,88,209,212-215,223-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА З ПИТАНЬ ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ , ЯК ВТОРИННОЮ СИРОВИНОЮ, задовольнити частково.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА З ПИТАНЬ ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ , ЯК ВТОРИННОЮ СИРОВИНОЮ, (ЄДРПОУ 20077743) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 25 вересня 2015р до 01 грудня 2016року в сумі 47383 (сорок сім тисяч триста вісімдесят три)грн 80коп, компенсацію втрати частини грошових доходів, у зв"язку з порушенням термінів їх виплати, в сумі 12 660 (дванадцять тисяч шістсот шістдесят)грн 74коп, моральну шкоду в сумі 700 (сімсот)грн.

В решті позову відмовити.

Суми компенсацій, середнього заробітку за затримку розрахунку визначені без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів.

Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА З ПИТАНЬ ПОВОДЖЕННЯ З ВІДХОДАМИ , ЯК ВТОРИННОЮ СИРОВИНОЮ, (ЄДРПОУ 20077743) на користь державного бюджету м.Дружківка судові витрати в сумі 1280 (одна тисяча двісті вісімдесят)грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

На рішення позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом 10 днів після проголошення рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Т.Л.Панова