Справа № 363/3143/16-ц Головуючий у І інстанції Баличева М. Б.
Провадження № 22-ц/780/1330/17 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 49 22.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Приходька К.П.,Таргоній Д.О.

за участі секретаря Дрозда Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів та стягнення аліментів у твердій грошовій сумі та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року позивач пред»явила в суді названий позов посилаючись на те, що сторони мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

08.11.2010 року Вишгородським районним судом Київської області було постановлено рішення, яким стягнуто зі ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на користь ОСОБА_5 в розмірі 400 грн., щомісячно починаючи з 28.07.2010 року до досягнення ОСОБА_4 трьох років.

Позивач вказала, що на виконання рішення Вишгородського районного суду Київської області від 08.11.2010 року відповідач щомісячно сплачує аліменти на утримання їх дочки у розмірі 300 грн. Однак, починаючи з народження їх донька постійно хворіє . Всі рекомендації лікарів потребують значних затрат, вартість яких на місяць становить майже тисяча гривень, а її заробітної плати, яка становить 3 500 грн. на місяць не вистачає. Також її дитині необхідний всебічний розвиток у тому числі відвідування зоопарку, театру, парків, а відповідач не цікавиться, а ні життям, а ні здоров'ям дитини, і лише надсилає 300 грн. кожного місяця аліментів, яких станом на сьогоднішній день не вистачає. На прохання позивача, ОСОБА_3 не допомагає. У зв'язку з викладеним просить суд, змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача та стягнути на її користь з нього аліменти на утримання їх дочки у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого вказав, що позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення. Вважає, що визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області 08.11.2010 року розмір аліментів підлягає зменшенню, оскільки на його утриманні також перебуває дружина, яка знаходиться у після пологовій відпустці, тобто є непрацездатною. На даний час змінився його сімейний стан, з'явились нові утриманці, що призвело до зменшення рівня його особистого матеріального забезпечення. На підставі цього просить суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього в розмірі 1/4 частини заробітку, до 1/6 частини заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року в задоволенні позовів відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги того, що стан здоров»я дитини змінився,а саме погіршився, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Також судом сплутані такі визначення як вимога про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та зміна розміру аліментів. Також вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно не взяв до уваги ту обставину, що позивачем надані докази постійного перетину відповідачем кордону з Російською Федерацією, куди він їздить на заробітки. Ця обставина свідчить про наявність коштів у відповідача .

На підставі викладеного просить змінити оскаржуване рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову і позов задовольнити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що з 31.10.2009 року сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі.

У сторін 15 березня 2010 року народилась дитина - ОСОБА_4 (а.с. 18).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 08.11.2010 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму починаючи з 28.07.2010 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на користь ОСОБА_5 в розмірі 400 грн., щомісячно починаючи з 28.07.2010 року до досягнення ОСОБА_4 трьох років. (а.с. 17).

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області 28.11.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 16).

Відповідно до витягу з історії розвитку їх дитини від 23.02.2015 року виданої Демидівською амбулаторією загальної практики - сімейної медицини видно, у дитини сторін - ОСОБА_4 була родова травма, двічі відбувалось відкачування рідини з голови, має порок серця, постійно хворіє на гострі респіраторні захворювання, дисбактеріоз кишечника, реніт, бронхіт, трахеїт, тощо (а.с. 14-15).

03.04.2015 року комісією Київської обласної психоневрологічної лікарні № 2 було постановлено діагноз дитині сторін - ОСОБА_4 та прийнято рішення про оформлення дитині інвалідності (а.с. 12-13).

12.05.2015 року Опікунською радою Вишгородського району Київської області було видано висновок № 2 відповідно до якого надано згоду ОСОБА_2 на проходження психіатричного обстеження її малолітньої дитини - ОСОБА_4 (а.с. 11).

06.04.2016 року Центром стимуляції мозку було рекомендовано ОСОБА_4 продовжити заняття з логопедом, психологом, масаж та ЛФК (а.с. 10).

13.07.2016 року малолітній ОСОБА_4 була проведена операція вультуса з двох сторін, оскільки була деформація обох стоп (а.с. 8-9).

Відповідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 14.03.2012 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 (а.с. 39).

У ОСОБА_3 у другому шлюбі народились діти - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 41) та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 40).

З довідки Комунального підприємства «Славутське житлово - комунальне об'єднання» від 29.09.2016 року № 2 вбачається, що ОСОБА_3 дійсно зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає разом з дружиною ОСОБА_9, сином ОСОБА_7 та дочкою ОСОБА_8 (а.с. 43).

Крім того, з довідки Комунального підприємства «Славутське житлово - комунальне об'єднання» від 29.09.2016 року № 3 вбачається, що ОСОБА_3 звільнений з роботи згідно з наказом ПМСП № 44 від 28.05.2010 року (а.с. 44).

Відповідно до довідки про доходи ОСОБА_2 № 3374 від 02.09.2016 року видно, що остання з березня 2016 року по серпень 2016 року отримала заробітну плату загальним розміром за вказаний період 25 462, 23 грн. (а.с. 46).

Відповідно до довідки Славутського міськрайонного центру зайнятості від 31.10.2016 року № 1957 ОСОБА_3 зареєстрований в вказаному центрі, як шукаючий роботу (а.с. 59).

Відповідно до довідки № 755 видної 10.11.2016 року Управлінням соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації ОСОБА_2 отримує щомісячно соціальну допомогу дітям - інвалідам у розмірі 1 130 грн. (а.с. 64).

За клопотанням позивача ухвалою суду 14.11.2016 року було витребувано з Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації, відомості про перетин державного кордону України відповідачем ОСОБА_3 за період з 01.12.2011 року по 14.11.2016 року, оскільки позивач стверджує, що ОСОБА_3 має неофіційний дохід, та виїжджає на заробітки на територію Російської Федерації.

Відповідно до відповіді Державної прикордонної служби України Головного центру обробки спеціальної інформації, видно, що дійсно ОСОБА_3 перетинав державний кордон України та виїжджав на територію Російської Федерації, однак, суд не взяв до уваги вказану довідку, оскільки вона не підтверджує факт наявності у ОСОБА_3 доходу, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема довідкою Славутського міськрайонного центру зайнятості від 31.10.2016 року № 1957 про те, що ОСОБА_3 зареєстрований в вказаному центрі, як шукаючий роботу.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було пред'явлено вимоги щодо зміни розміру аліментів та стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, а не стягнення додаткових витрат, підстав для зміни розміру аліментів судом не знайдено, оскільки наведені позивачем докази є додатковими витратами на утримання дитини.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд першої інстанції правильно встановив, що матеріальний стан сторін не змінився, отже підстав для застосування ч.1 ст. 192 СК України не було.

Суд також правильно визначився із тим, що фактично позивач несе додаткові витрати на лікування дитини, а ці правовідносини регулюються не нормами законодавства щодо збільшення аліментів, а нормами про стягнення додаткових витрат. Так, відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд не заплутався у визначеннях, як про це зазначає позивач в апеляційній скарзі, наголошуючи на тому, що понесені позивачем витрати є додатковими, і не можуть бути підставою для застосування ст.. 192 СК України, а правильно застосував вказані норми матеріального права.

Також суд правильно відхилив доводи позивача про можливість отримання відповідачем доходу від роботи у Російській Федерації, оскільки це є лише припущеннями і не підтверджено належними і допустимими доказами.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 залишенню без змін.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 не оскаржувалось і судовою колегією не перевірялось.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2016 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_2 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді