Справа № 461/4637/16 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/695/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Бойко С.М., Копняк С.М.

секретар Брикайло М.В.

З участю: представника ПАТ КБ»Приватбанк» ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Галицького районного суду м.Львова від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 Оруджалі огли про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

В липні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк звернувся з позовом до ОСОБА_3 Оруджалі оглипро стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.10.2013 року ОСОБА_3 Оруджалі огли отримав кредит у розмірі 1300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає міє ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві .Всупереч умовам кредитного договору відповідач не виконав договірних зобов'язань та станом на 31.05.2016 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 15363,28 грн. Просить позов задовольнити, стягнути суму заборгованості у повному обсязі та судові витрати.

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення оскаржила представник ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність між позивачем та відповідачем кредитно-правових відносин. Судом не взято до уваги того, що отримання карти підтверджується фото відповідача з кредитною картою «Універсальна», яка є єдиною відкритою картою у ПАТ «КБ «Приватбанк», що стверджується довідкою про рахунки . Кредитні кошти відповідач отримав шляхом зняття їх з банкомату, що підтверджується випискою про рух коштів, котра є первинним документом бухгалтерської звітності, відповідно до Постанови НБУ №254 від 18.06.2003 року. Звертає увагу, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування, що підтверджується його підписом в довідці про умови кредитування від 25.10.2013 року, де зазначено, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору кредитування рахунку. Вказане свідчить про те, що між позичальником і банком виникли кредитні правовідносини, а тому висновок суду про недотримання письмової форми договору та непогодження ними істотних умов договору кредитування не відповідає Умовам та правилам надання банківських послуг затверджених наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256, якими передбачено, що Банк видає клієнту картку, вид якої визначений в пам»ятці клієнта/Довідці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої клієнт та Банк укладають договір про надання банківських послуг. Враховуючи те, що Банк передав, а відповідач отримав кредитні кошти в сумі 1300 грн., що підтверджується фото відповідача з карткою в день отримання, а саме 25.10.2013 року, сторони погодили всі умови договору, підписавши його, а тому висновок суду про необгунтованість позовних вимог є помилковим. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, колегія суддів ввважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 25.10.2013 року відповідач ОСОБА_3 підписав Анкету заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.4).

Підписавши Анкету-заяву відповідач дав згоду, що між ним та банком укладено договір про надання банківських послуг та підтвердив, що ознайомлений з договором і згідний з його Умовами.

Позивач виконав свої зобов»язання за вказаним договором та надав відповідачу кредит на суму 1300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 30,00 %.

Відповідач умов договору у встановлений термін не виконав тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 31 травня 2016 року, загальна сума заборгованості за кредитом становить 15363,28 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1247,01 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10108,49 грн.; заборгованості за пеню та комісією - 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 707,78 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів щодо укладення сторонами кредитного договору, не надано доказів отримання відповідачем грошових коштів від банку та користування такими. Анкета-заява № б/н від 25.10.2013 року про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, не може вважатися договором кредиту, в розумінні ст. 626 ЦК України, оскільки умови цієї Анкети-заяви зводиться до того, що особа, яка підписує таку Анкету-заяву лише висловлює бажання на отримання платіжної картки, що не може вважатися домовленістю про укладення кредитного договору.

З таким висновком суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

У частинах 1, 2 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач, підписавши 25 жовтня 2013 року Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», був повідомлений про зміст цих Умов та Правил та про розміщення їх тексту на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» www.privatbank.com.ua, про що зазначено у самій анкеті-заяві.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідач в судовому засіданні апеляційної інстанції визнав те, що він отримав кредитну картку та користувався нею, що також стверджується випискою з рахунку (а.с.73-77).

Відтак, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на час звернення до суду, загальна сума заборгованості за кредитом становить 15363,28 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом - 1247,01 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 10108,49 грн.; заборгованості за пеню та комісією - 2800,00 грн.; штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 707,78 грн.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими (ст.ст. 57-59 ЦПК України).

Заперечуючи позов, відповідач посилався лише на те, що він не укладав кредитного договору, а підписана ним Анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яка була оформлена разом з видачею відповідачу картки не може вважатися договором, оскільки в ній відсутні істотні умови щодо надання кредиту, які є обов»язковими для договору.

Однак такі доводи відповідача не приймаються до уваги.

Відповідно до ч.2 ст.640 ЦК України якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу про договір позики, якщо інше не встановлено цим законом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами ст..1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відтак враховуючи те, що відповідач не надав суду доказів того, що він не отримував кредитні кошти та не використовував їх, суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Крім цього, відповідач не надав доказів на спростування розрахунку заборгованості та виписки по рахунку з якого вбачається, що кредитні кошти відповідачем були зняті в банкоматі Маркет «Фора» (м.Київ, вул. Оноре де Бальзака,66) 03.11.2013р. та 06.11.2013р. (а.с.76 зворот), однак на карту повернуті не були у зв»язку з чим виникла заборгованість та нарахована комісія.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

У п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року роз»яснено, що зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом / частина перша статті 598 ЦК /. Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України.

Враховуючи те, що зобов»язання, яке взяв на себе відповідач не виконане, рішення суду підлягає скасуванню, а позов до задоволення.

Згідно ч.1 п.4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 18 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 Оруджалі огли в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 15 363,28 грн.(п»ятнадцять тисяч триста шістдесят три грн.28 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 Оруджалі огли в користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати по справі в сумі 2893,80 грн.(дві тисячі вісімсот дев»яносто три грн.80 коп.).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді С.М.Бойко

ОСОБА_5