АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/2633/13-ц Номер провадження 22-ц/786/226/17Головуючий у 1-й інстанції Предоляк О. С. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів : Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

при секретарі Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк (далі ПАТ КБ) «Приватбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03 вересня 2007 року між сторонами укладений договір №PL0ХRX06720107, за яким ОСОБА_2 03 вересня 2007 року отримала кредит у розмірі 2001,56 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала, кредитні кошти не повернула, відсотки за користування не сплатила.

Просило стягнути з відповідача заборгованість на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 39 416,45 грн., а саме: 1825,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15072,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 490,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 19675,50 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1853,16 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнути понесені позивачем судові витрати.

Заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором №PL0ХRX06720107 від 03 вересня 2007 року станом на 11 березня 2013 року в розмірі 39416,45 грн., а саме: 1825,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15072,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 490,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 19 675,50 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 853,16 грн. штраф (процентна ставка) та у повернення сплаченого судового збору 394,16 грн.

ОСОБА_2 оскаржила рішення місцевого суду, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позов в повному обсязі, посилаючись на те, що судове рішення прийнято на припущеннях та неналежних доказах, упереджено з ігноруванням норм матеріального та процесуального права.

Представник позивача в судовому засіданні проти позову заперечував. В подальшому подав письмові пояснення, в яких просив відхили апеляційну скарги повність та залишити рішення суду без змін, а справу розглядати без участі представника позивача.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи у межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.п. 1,4 ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення в апеляційному порядку і ухвалення нового або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що з вересня 2007 року між сторонами укладено договір № PL0XRX06720107, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 2001 грн. 56 коп. зі сплатою відсотків у розмірі 12 % річних.

Банк виконав свої зобов'язання за договором, однак відповідач допускає прострочення виконання зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що станом на 11 березня 2013 року сума боргу з відсотками за користування кредитом становить 39 416,45 грн., а саме: 1825,33 грн. - заборгованість за кредитом, 15072,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 490,40 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 19 675,50 - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. штраф (фіксована частина), 1 853,16 грн. - штраф (процентна складова).

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду виходячи з наступного.

При розгляді справи апеляційною інстанцією встановлено, що за заявою ЗАТ (зараз ПАТ) КБ «Приватбанк» Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області судовим наказом від 23 травня 208 року із ОСОБА_2 на користь позивача уже була стягнута заборгованість за кредитним договором № PL0XRX06720107 у сумі 2681 грн. 20 коп. Наказ набрав чинності, однак на даний час не виконаний, що не заперечував представник відповідача.

Із змісту заяви про видачу судового наказу вбачається, що ЗАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути заборгованість за кредитом у розмірі 1825 грн. 33 коп.; заборгованість за процентами за користування кредитом - 512 грн. 50 коп.; заборгованість за комісією за користування кредитом 294 грн. 24 коп.; пеню за несвоєчасне виконання зобов'язання - 49 грн. 13 коп.

Таким чином, із матеріалів судового наказу можна зробити висновок, що сума боргу за кредитом, заборгованість за процентами у розмірі 512 грн. 50 коп., пеня за несвоєчасність виконання зобов'язання у розмірі 49 грн. 13 коп. уже стягнуті з ОСОБА_2, а тому повторне стягнення суми боргу є безпідставним.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що позивач звернувся із вимогою про стягнення боргу з інших підстав ніж були наведені в заяві про видачу судового наказу, а тому даний позов не можна вважати тотожним і, відповідно, підстави для закриття провадження у частині стягнутих сум (п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦК України) відсутні, але факт стягнення за іншим судовим рішенням є підставою для відмови у задоволенні позову у частині стягнення заборгованості за кредитом та зменшення суми стягненої заборгованості по процентах за користування кредитом та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги, що умови і правила надання банківських послуг, які надані позивачем при подачі позову, не могли існувати на час укладення договору, оскільки у них уже зазначено найменування позивача, як ПАТ КБ «Приватбанк», тоді як на час укладення договору найменування позивача було ЗАТ (закрите акціонерне товариство) КБ «Приватбанк».

Також, не можна не взяти до уваги, що умови і правила надання банківських послуг, які додані до позовної заяви, суттєво відрізняються від тих, що додані до заяви про видачу судового наказу, у яких зазначено назву позивача ЗАТ КБ «Приватбанк»

Відтак, колегія суддів при розгляді даного спору бере до уваги умови надання споживчого кредиту фізичним особам, які долучені до заяви про видачу судового наказу, саме з якими, як пояснив представник відповідача, була ознайомлена його довіритель.

Разом з тим, заявою та умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, із якими ознайомлена відповідач та які були чинні на час укладення договору, не передбачено стягнення штрафу (фіксована частка) та штрафу (процентна ставка)

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як передбачено ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відтак, із урахуванням того, що правочин щодо стягнення штрафу (як фіксованої так і процентної ставки) не був укладений у формі встановленій ч. 1 ст. 547 ЦК України, підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Колегія суддів, також, не знаходить підстав для стягнення комісії за користування кредитом.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За правилами ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У позовній заяві позивач просив стягнути з ОСОБА_2 саме заборгованість за комісією за користування кредитом.

Однак, згідно кредитного договору укладеного між сторонами передбачано комісію за проведення розрахунків, внесених готівковим/безготівковим шляхом на рахунки у розмірі 0,0 % від виданого кредиту.

Інші платежі, які передбачені договором не визначені як комісія, а тому, із урахуванням положень ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 303 ЦПК України, у колегії суддів відсутні підстави для визначення їх як комісії.

Отже, рішення суду у частині стягнення комісії підлягає скасуванню із ухваленням у цій частині нового про відмову у задоволенні позову.

При вирішенні питання відносно підстав та розміру стягнення відсотків та пені колегія суддів прийшла до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Зокрема, згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У Постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі № 6-1206цс15 викладена правова позиція відповідно до якої виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що на користь банку підлягає стягненню прострочена заборгованість за процентами.

Таким чином, вимоги про стягнення відсотків за користування грошовими коштами та пені у разі невиконання судового рішення є обґрунтованими.

Як вбачається із змісту договору, при порушенні Позивачем зобов'язання із погашення кредиту Позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

Тобто, із відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками, відповідно до умов договору, але із зменшенням розрахованої суми на суму стягнутих судовим наказом відсотків.

Відносно стягнення пені, за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором, колегія суддів приходить до висновку, що сума пені, яка підлягає стягненню має бути зменшена на суму пені стягнутої судовим наказом, а також підлягає застосуванню ч. 3 ст. 551 ЦК України.

При застосуванні положень ч. 3 ст. 551 ЦК України слід врахувати висновок Верховного Суду України по справі № 6-100цс15 від 03 вересня 2014 року, відповідно до якого ч. 3 ст. 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що розмір неустойки із урахуванням суми боргу за кредитом (1825 грн. 33 коп.) має бути зменшений до 2000 грн. 00 коп.

Разом з тим, безпідставними є доводи апеляційної скарги про застосування строків позовної давності виходячи із наступних обставин.

У Постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року по справі № 6-2307цс15 викладена правова позиція згідно якої відповідно до вимог ч. 2 ст. 1054 та ч.ч. 3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 отримала ухвалу про відкриття по даній справі та копію позовної заяви з додатками, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 26), тобто була повідомлена про пред'явлення до неї позову, в судове засідання не з'явилася, та мала можливість звернутися до суду з заявою про застосування позовної давності.

При цьому, колегія суддів приходить до переконання, що той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції, не призвело у даному випадку до неправильності рішення суду щодо застосування позовної давності.

Таким чином, враховуючи стягненні суми по судовому наказу, відсутність в умовах надання споживчого кредиту, що діяли на момент укладення договору штрафних санкцій (штрафу фіксована та процентна складова) та встановлену комісію у розмірі 0,0 %, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) слід скасувати таухвалити нове рішення, яким в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) - відмовити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором та судових витрат змінити зменшивши суму стягнутої заборгованості по процентам за користування кредитом з 15072 грн. 06 коп. до 14559 грн. 56 коп. (15072,06-512,50), а суму пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором з 19675 грн. 50 коп. до 2000 грн. 00 коп., та відповідно загальну суму стягнутої заборгованості з 39416 грн. 45 коп. до 16559 грн. 56 коп.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Через те, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню в частині стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) з ухваленням в цій частині нового про відмову у задоволенні позову, а також те, що судовий збір в разі зменшення судом розміру пені покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення такого розміру, враховуючи положення ч. 5 ст. 88 ЦПК Українислід зменшити розмір стягнутого з ОСОБА_2 у повернення ПАТ КБ «Приватбанк» сплаченого судового збору з 394 грн. 16 коп. до 344 грн. 45 коп.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені нею судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 51 грн. 38 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в частині задоволення позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості по комісії за користуванням кредитом, штрафу (фіксованої частини) та штрафу (процентної складової) - відмовити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10 червня 2013 року в частині стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованості по процентам за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором та судових витрат змінити зменшивши суму стягнутої заборгованості по процентам за користування кредитом з 15072 грн. 06 коп. до 14559 грн. 56 коп., а суму пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором з 19675 грн. 50 коп. до 2000 грн. 00 коп., та відповідно загальну суму стягнутої заборгованості з 39416 грн. 45 коп. до 16559 грн. 56 коп. Зменшити розмір стягнутого у повернення сплаченого судового збору з 394 грн. 16 коп. до 344 грн. 45 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені нею судові витрати за подання апеляційної скарги в розмірі 51 грн. 38 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді: О.І. Обідіна

О.В. Прядкіна