У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного підприємства «Земсервіс-Плюс» про визнання погодженими межових знаків та покладення зобов'язання виконати умови договору,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у 2002 році позивач приватизував та отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4299 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, однак кадастровий номер земельній ділянці не був наданий, у зв'язку з чим він звернувся до ПП «Земсервіс-плюс» та уклав договір від 14 лютого 2013 року № 42, відповідно до якого останній зобов'язався виготовити технічну документацію з землеустрою, електронну документацію, передати її компетентному органу для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Однак відповідач не виконує умови договору та безпідставно вимагає повторного погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами: ОСОБА_3, хоча з земельною ділянкою власницею якої є остання межа була погоджена при отриманні ним державного акта у 2002 році, та ОСОБА_4 з земельною ділянкою якої взагалі відсутня межа. Оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від підписанні акта про погодження меж ПП «Земсервіс-плюс» незважаючи на виготовлення технічної документації з землеустрою належної позивачу земельної ділянки, останній не виготовляє електронної документації і не передає обмінний файл до управління Держземагенства в Миргородському районі для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Межі спірної земельної ділянки визначені в технічній документації співпадають з межами визначеними в державному акті про право власності на земельну ділянку виданого позивачу.

Позивач просив визнати погодженими межі земельної ділянки по АДРЕСА_1, власником якої він є із суміжними земельними ділянками ОСОБА_3 по АДРЕСА_2 та ОСОБА_4 по АДРЕСА_3 відповідно до акта прийому передачі межових знаків на зберігання від 24 вересня 2013 року між земельними ділянками; зобов'язати ПП «Земсервіс-плюс» виконати умови договору від 14 лютого 2013 року № 42, сформувати електронний обмінний файл на належну йому земельну по АДРЕСА_1 та передати електронний документ в управління Держземагенства в Миргородському районі Полтавської області.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення по суті або направити справу на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що умови договору від 14 лютого 2013 року на проведення геодезичної зйомки земельної ділянки не виконані замовником, оскільки останній не надав ПП «Земсервіс-плюс» до технічної документації із землеустрою акт прийому-передачі межових знаків, передбачений вимогами п. 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками. Наявність в суді спору про встановлення меж між земельними ділянками по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 у м. Миргороді свідчить про фактичне користування позивачем земельною ділянкою, яка не відповідає межовим знакам, закріпленим при видачі 30 серпня 2002 року позивачу державного акта про право власності на землю.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 24 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Приватного підприємства «Земсервіс-Плюс» про визнання погодженими межових знаків та покладення зобов'язання виконати умови договору.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов