У Х В А Л А

27 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 7 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кольцова 41» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 7 грудня 2015 року в позові відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано й ухвалено нове, яким стягнуто на користь ОСОБА_4 з об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кольцова 41» (далі - ОСББ «Кольцова 41») заборгованість із заробітної плати та компенсацію втраченого заробітку в розмірі 292 грн 28 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 8 червня 2016 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 7 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року та ухвалення нового судового рішення з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 47, 83, 116 та 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України);

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, зокрема, пункту 1 частини першої статті 36, статті 117 КЗпП України.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, судові рішення Верховного Суду України від 13 січня 2010 року, 15 жовтня 2013 року, 15 вересня, 11 листопада та 23 грудня 2015 року, 27 квітня та 26 жовтня 2016 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати за виконання обов'язків касира з ОСББ «Кольцова 41» відповідно до вимог частини першої статті 115 КЗпП України, адже у відповідача існувала заборгованість перед позивачем із заробітної плати за виконану роботу на посаді головного бухгалтера. При цьому, позивач не довела звільнення її з роботи, бо наказ про звільнення та запис у трудовій книжці про її звільнення відсутні.

Наданим для порівняння рішенням колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 13 січня 2010 року відмовила в задоволенні позову про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року, що надана заявницею для порівняння, зазначено, що позивача було звільнено з роботи на підставі наказу. Таким чином, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цьому судовому рішенні, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України від 15 жовтня 2013 року, що надана заявницею для порівняння, установлено, що в заяві про звільнення сторони погодили лише надання позивачу щорічної відпустки.

У наданій для порівняння постанові Судової палати в адміністративних справах Верховного суду України від 15 вересня 2015 року вказано, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року, що надана заявницею для порівняння, зазначено, що за наявності між сторонами спору щодо розміру заборгованості із заробітної плати, розмір відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні підлягає зменшенню, з урахуванням принципу співмірності та істотності суми заборгованості порівняно із середнім заробітком.

У наданих для порівняння постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року, 27 квітня та 26 жовтня 2016 року вказано, що позивачів було звільнено з роботи на підставі наказів.

З огляду на викладене правові висновки Верховного Суду України в постановах від 15 жовтня 2013 року, 15 вересня, 11 листопада та 23 грудня 2015 року, 27 квітня та 26 жовтня 2016 року, що надані заявницею для порівняння, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кольцова 41» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 7 грудня 2015 року, рішення Апеляційного суду Херсонської області від 24 лютого 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко