Справа № 331/898/17
Провадження № 2-о/331/24/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2017 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді: Жуковій О.Є.

при секретарі: Орманджи Ю.Ю.

за участю заявника: ОСОБА_1

представника заінтересованої особи : ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документу, а саме: свідоцтва № 191 про право власності на житло від 04.02.1999 року виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя на квартиру АДРЕСА_1 та технічного паспорту на зазначену квартиру, виданих на ім»я ОСОБА_3.

Заявлені вимоги ОСОБА_1 обґрунтував тим, що в свідоцтві про право власності на житло та в технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1 через неправильний переклад його по-батькові на українську мову замість «Хомич» зазначено «Фомич» , через що він позбавлений можливості зареєструвати право власності на житло.

В судовому засіданні заявник підтримав заявлені вимоги, надав пояснення аналогічні викладеним в заяві.

Представник районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району не заперечувала щодо задоволення заяви в частині встановлення факту належності заявнику свідоцтва про право власності на житло, зазначивши, що через те, що правовстановлюючий документ було видано ОСОБА_1 згідо паспорту СРСР , а при отриманні паспорту громадянина України переклад по-батькові було зазначено українською мовою «Хомич», виникли зазначені розбіжності. Разом з тим, представник заінтересованої заяви заперечувала проти задоволення заяви в частині встановлення факту належності технічного паспорту на квартиру, оскільки зазначений документ є технічною документацією та видається на підставі свідоцтва про право власності.

Суд, дослідивши матеріали справи , вислухавши пояснення сторін , приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якого, вказані в документі, не співпадають з іменем, по батькові , прізвищем , місцем та часом народження цієї особи, вказаних в свідоцтві про народження чи в паспорті.

На підставі абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, зокрема , заповіту, страхового свідоцтва (полісу) та інш. .

Судом встановлено, що 23 листопада 2016 року заявнику ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті дружини ОСОБА_4 на ? частину АДРЕСА_2 ( стара назва вул. Артема).

Згідно вказаного свідоцтва про право на спадщину,1 /2 частина спадкового майна належала спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло № 191 , виданого Жовтневою районною адміністрацією Запорізької міської ради 04 лютого 1999 року.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 , буд, 67 кв. 92 (нова назва вул. ОСОБА_5). Вказаний паспорт виданий заявнику Жовтневим РВ ГУМВС України в Запорізькій області 14 жовтня 2011 року. При цьому, згідно паспорту, російською мовою по-батькові заявника зазначено як «Фомич».

Разом з тим, згідно свідоцтва № 191 про право власності на житло від 04.02.1999 року , виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , зазначена квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

У суду немає підстав ставити під сумнів заявлені ОСОБА_1 вимоги в частині встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло , оскільки ім»я , прізвище , адреса заявника, зазначені в правовстановлюючих документах , співпадають з даними вказаними в паспорті, довідці про склад сім»ї, свідоцтві про право на спадщину за законом .

Таким чином , зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності йому свідоцтва про право власності на житло.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги щодо встановлення факту належності заявнику технічного паспорту на квартиру, є безпідставними, оскільки зазначений документ не є правовстановлюючим , відноситься до технічної документації , яка видається за умови надання документів , що підтверджують право власності , та за наслідком проведення технічної інвентаризації відповідно до вимог Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, Затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 N 127 .

На підставі Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення , керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити частково.

Встановити факт належності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтва № 191 про право власності на житло від 04.02.1999 року , виданого Жовтневою районною адміністрацією м. Запоріжжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 на ім»я ОСОБА_3 .

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

02.03.2017