АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3354/17 Справа № 183/4854/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсними договору про надання траншу та договору поруки,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.2015р. відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_3. до ОСОБА_2, ПАТ «Альфа Банк» про визнання договору про надання траншу та додаткової угоду до договору поруки недійсними.

Вказане рішення суду оскаржувалось в апеляційному порядку ОСОБА_3 Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17.11.2015р. апеляційна скарга ОСОБА_3 відхилена, рішення Новомосковського міськрайонного суду від 02.09.2015р. залишено без змін (а.с.84-89 т.5).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

10.12.2007р. між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_3 укладено Рамкову угоду №SMERS00411, відповідно до якої, банк зобовязався на умовах цієї угоди про надання кредитної лінії, договорів про надання траншу, надати грошові кошти в сумі не більш ніж 3 000 000 доларів США. В наступному, між Банком та ОСОБА_3 були укладені договори про надання траншів, а саме: №SME0006380 від 10.12.2007р. на суму 207730 доларів США; №SME0006396 від 17.12.2007р. на суму 481479,79 доларів США; №SME0006398 від 18.12.2007р. на суму 520790,21 доларів США; №SME0012657 від 08.05.2008р. на суму 75000 доларів США; №SME0014464 від 05.08.2008р. на суму 850000 доларів США; №SME0014698 від 05.08.2008р. на суму 350000 доларів США; №ME0014464-1 від 28.05.2009р. на суму 1710522грн.51коп. та кредитний договір №SME0014464-2 від 30.11.2009р. на суму 90540грн.

12.07.2011р. між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 укладено договір про надання траншу №SME0024286 на суму 26 000 000 грн., строк користування до 10.12.2022р., зі сплатою процентів за користування: з 12.07.2011р. по 31.01.2012р. - 2,4% річних; з 01.02.2012р. по 31.07.2013р. - 4% річних; з 01.08.2013р. по 10.12.2022р. - 24% річних. Кредит надано у порядку та згідно умов укладеної з ОСОБА_3 10.12.2007р. Рамкової угоди №SMERS00411 (п.1.1.). Відповідно до п.п.1.2.,2.6. договору цільовим призначенням кредиту є погашення заборгованості по кредитному договору №SME0014464-2 від 30.11.2009р.; договору про надання траншу №SME0014464-1 від 28.05.2009р.; договору про надання траншу №SME0006380 від 10.12.2007р.; договору про надання траншу №SME0006396 від 17.12.2007р.; договору про надання траншу №SME0006398 від 18.12.2007р.; договору про надання траншу №SME0012657 від 08.05.2008р.; договору про надання траншу №SME0014464 від 05.08.2008р. шляхом перерахування вказаної суми кредиту з рахунку банку на погашення заборгованості за вказаними договорами (а.с.184-188,189,190 т.1).

28.05.2009р. нотаріально посвідчено укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» (правонаступник ПАТ «Альфа-Банк») та ОСОБА_2 договір поруки №SMERS00411/6, за умовами якого останній поручився за виконання ОСОБА_3 зобовязань, що виникають з умов Рамкової угоди №SMERS00411, договорів про надання траншів: №SME0006380, №SME0006396, №SME0006398, №SME0012657, №SME0014464, №SME0014698, №ME0014464-1 (а.с.10 т.1).

12.07.2011р. нотаріально посвідчено укладену між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 додаткову угоду до договору поруки №SMERS00411/6 від 28.05.2009р., за умовами якої останній, зокрема, надав згоду на збільшення обсягу відповідальності позичальника ОСОБА_3 за Рамковою угодою та зобовязався відповідати за її зобовязаннями у повному обсязі, у тому числі, і за додатковою угодою від 12.07.2011р. про надання траншу №SME0024286 (а.с.183 т.1).

Звернувшись до суду, ОСОБА_3 просила визнати недійсними укладений нею 12.07.2011р. договір про надання траншу №SME0024286 та укладену 12.07.2011р. ОСОБА_2 додаткову угоду до договору поруки №SMERS00411/6 від 28.05.2009р., посилаючись на те, що вказаний договір вона не підписувала та не отримувала за ним кредит.

Враховуючи встановлені обставини про фактичне виконання договору про надання траншу та відсутність підстав для визнання його та додаткової угоди до договору поруки, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.203,215 ЦК України відмовив у задоволенні позову.

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду безпідставні та суперечать встановленим судом обставинам. Діючи як поручитель при укладенні 12.07.2011р. додаткової угоди до договору поруки, ОСОБА_2 не лише надав згоду на збільшення обсягу відповідальності позичальника ОСОБА_3 за Рамковою угодою, а й зобовязався відповідати за її зобовязаннями у повному обсязі, у тому числі, і за додатковою угодою від 12.07.2011р. про надання траншу №SME0024286. Вказана додаткова угода до договору поруки посвідчена нотаріально, факт її укладення ОСОБА_2 не спростовувався і не оспорювався у встановленому законом порядку. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на відсутність у ОСОБА_3 волевиявлення на укладення додаткової угоди від 12.07.2011р. про надання траншу не можуть бути прийняті до уваги, оскільки похідною від вказаного договору, нотаріально посвідченою 12.07.2011р., укладеною ОСОБА_2 додатковою угодою до договору поруки безпосередньо підтверджується як наявність у ОСОБА_3 такого волевиявлення, так і факт її укладення. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про надання судом першої інстанції неналежної оцінки доказам по справі не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.212 ЦПК України оцінка доказів відноситься до виключної компетенції суду і їх переоцінка на вимогу сторони законодавством не передбачена. Висновок експертизи про підписання додаткової угоди від 12.07.2011р. про надання траншу не ОСОБА_3, а іншою особою, на підставі вимог ч.6 ст.147 ЦПК України для суду не є обовязковим, а тому судом першої інстанції оцінювався за правилами, встановленими ст.212 цього Кодексу у порівнянні з іншими доказами по справі, з наведенням у рішенні відповідних мотивів.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 не вбачається.

Керуючись ст.ст.307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.