Справа № 534/1888/16-ц
№ 2/534/52/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину,
ОСОБА_3 звернувся до Комсомольського міського суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з ОСОБА_4 відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у сумі 1414458,50 грн.
Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не зявились. Від позивача на адресу суду клопотань про відкладення розгляду справи або відкликання позову не надходило. Відповідач ОСОБА_4 правом надання заперечень проти позову та доказів на їх підтвердження не скористався, тому справу розглянуто у заочному порядку в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих позивачем.
Дослідивши приєднані до справи письмові докази, судом встановлено наступне.
09.09.2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за яким відповідач отримав у позику 588320,00 грн. на строк 400 календарних днів з моменту набрання чинності договором та зобовязався повністю повернути запозичені кошти у готівковій формі шляхом їх передачі позикодавцю у строк не пізніше 15.10.2013 року.
За договором позики від 27.09.2013 року, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, останній отримав від позивача у позику 180220 грн. строком на 400 календарних днів і зобовязався повернути всю суму грошей (позику) до 31.10.2014 року.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного Кодексу України, також судом взято до уваги розяснення, що містяться у Постанові № 6 Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди».
Відповідно до ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правом фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Саме таких висновків дійшов Пленум Верховного суду України, виклавши їх у постанові від 27.03.1992 року за №6, та розяснивши, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної чи юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Таким чином, при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками.
Частиною 3 ст.10 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.
Згідно з вимогами ч.3 ст.10, частин 1, 4 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Виходячи із змісту принципу «презумпції невинуватості», закріпленого у ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічні положення містяться і в п. 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також в Рішеннях Європейського суду з прав людини (по справі Minelli v. Switzerland; Barbera, Messegue et Jabardo v. Spain та багатьох інших).
Відтак суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 вчинено відносно ОСОБА_3 злочину і внаслідок згаданого кримінального правопорушення позивачу було завдано матеріальної шкоди.
З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_3 про стягнення з відповідача відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином, є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України відносяться на рахунок держави, оскільки позивачу відмовлено у позові, але останній звільнений від сплати судового збору на підставі п.6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на викладене та керуючись ст.62 Конституції України, ст.1166 ЦК України, ст.213 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Комсомольський міський суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий