АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 668/3805/16-ц Головуючий в суді І інстанції
Номер провадження:22-ц/791/455/17 ОСОБА_1
Доповідач: Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2017 року лютого місяця «23» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Бездрабко В.О.

Суддів: Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

Секретар: Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_4 про припинення договору поруки,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 05 червня 2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 укладений кредитний договір №3/ж-О1, відповідно до умов якого позичальник отримала грошові кошти у розмірі 20800,00 доларів США на строк до 01 червня 2021 року, зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, того ж дня, між банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки, за яким поручитель зобовязався разом із боржником солідарно відповідати перед кредитором за виконання останнім кредитних зобовязань.

В лютому 2016 року позивачу стало відомо, що 02 червня 2008 року між відповідачами укладений Додатковий договір №1 до кредитного договору №3/ж-О1 від 05 червня 2006 року, яким змінено процентну ставку за користування кредитом із 14,5% на 14,7%, чим збільшено обсяг його відповідальності як поручителя, у звязку з чим, відповідно до положень ч.1 ст.559 ЦК України, просив припинити дію договору поруки з 02 червня 2008 року, тобто з дня укладення додаткового договору, яким, без його згоди, змінено основне зобовязання, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано припиненим договір поруки від 05 червня 2006 року, укладений між ОСОБА_3 та ПАТ «Кредобанк», з 02 червня 2008 року.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ПАТ «Кредобанк» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідача, представників сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 червня 2006 року між ВАТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір №3/ж-О1, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 20800 доларів США строком до 01 червня 2021 року зі сплатою 14,5% річних за користування кредитними коштами (а.с.5).

З метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором того ж дня між ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір поруки №3/ж-О1.

Пунктом 2.6. договору поруки визначено, що у випадку зменшення або збільшення процентної ставки за кредитним договором Поручитель несе відповідальність з врахуванням цих змін (а.с.58).

Встановлено, що додатковим договором №1 від 02 червня 2008 року укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 сторонами змінена процентна ставка за користування кредитом із 14,5% на 14,7% річних (а.с.6).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вважав, що відповідачі, уклавши додатковий договір без згоди поручителя, змінили зобовязання забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності ОСОБА_3 і відповідно є підставою для визнання договору поруки припиненим.

Проте погодитися з висновком суду не можна.

Відповідно до положень ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

В роз'ясненнях, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.06.2012 року зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Виходячи з положень ст.ст.526, 628 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, визначених на розсуд сторін та погоджених ними та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Зі змісту пункту 2.6 підписаного позивачем договору поруки вбачається, що поручитель взяв на себе зобовязання відповідати за виконання позичальником умов кредитного договору з урахуванням змін у випадку зменшення або збільшення процентної ставки за кредитним договором.

Умовами договору поруки від 05 червня 2006 року не передбачений обовязок банку повідомляти чи отримувати згоду ОСОБА_3 при зміні процентної ставки за кредитним договором.

Посилання представника позивача на п.4.3 договору поруки щодо такого обовязку банку, колегія суддів оцінює критично, оскільки зазначений пункт договору поруки стосується отримання згоди сторін та укладення у письмовій формі всіх змін і доповнень до цього договору, тобто до договору поруки.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для визнання договору поруки припиненим, оскільки позивач, підписавши договір поруки, надав згоду на подальшу зміну процентної ставки за кредитним договором без його обовязкового повідомлення кредитором та отримання на це його згоди.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду в порядку ст.309 ЦПК України, як таке, що ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, підлягає скасуванню з ухваленням у справі нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 25 листопада 2016 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_4 про припинення договору поруки, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.О.Бездрабко

Судді: О.А.Кузнєцова

ОСОБА_2