Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області, третя особа : ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що вона є спадкоємцем за заповітом щодо майна своєї матері ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року, після смерті якої залишилося спадкове майно, що складається з земельної ділянки площею 5,2201 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах Сорокотязької сільської ради. Позивач у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на вказане майно. Позивач просить суд визнати за нею право власності на в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 5,2201 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Позивач позов підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надіслано листа, в якому Сорокотязька сільська рада Білоцерківського району просить провести розгляд даної справи без участі їх представника, на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_2 позов не визнав, просив суд визнати за ним по справедливості право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 5,2201 га, що залишилася після смерті його матері ОСОБА_3

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали даної справи та матеріали спадкової справи № 70/2016 р., суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 залишила заповіт, посвідчений Сорокотязькою сільською радою Білоцерківського району Київської області 28 травня 2014 року за реєстром №16, яким заповіла все належне їй майно, тобто, як з'ясувалося, - земельну ділянку площею 5,2201 га, яка розташована в межах Сорокотязької сільської ради, своїй дочці ОСОБА_1. Дане підтверджено копією заповіту від 28.05.2014 року (а.с.11).

Також, встановлено, що на підставі розпорядження Білоцерківської райдержадміністрації від 22 липня 2008 року за № 465 ОСОБА_3 був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, площею 5,2201 га в межах Сорокотязької сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Даний акт було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №31 від 08 вересня 2008 року та 12.09.2011 року (а.с.8, 12,13).

З пояснень третьої особи ОСОБА_2 вбачається, що оригінал державного акту на право власності на землю НОМЕР_2 знаходиться в нього, але він відмовляється передати документ позивачу, оскільки вважає, що спадкова земельна ділянка має належати йому.

Встановлено, що мали місце три заповіти ОСОБА_3: заповіт 18.02.2004 року де вона заповіла все своє майно двом дітям ОСОБА_2 та ОСОБА_1; заповіт від 07.09.2009року де ОСОБА_3 заповіла все своє майно сину ОСОБА_2 та заповіт від 28.05.2014 рокуза яким спадкоємцем є донька ОСОБА_1 Зазначене вбачається з копії спадкової справи.

Встановленим є те, що позивач звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, але 21.10.2016 р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вищевказану земельну ділянку (а.с.7).

При вирішенні даного спору суд виходив з наступного.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За ст.1217 ЦК спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

За ч.2,3 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожен новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

Згідно зі ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Як роз'яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно зі ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених ч.2 цієї статті.

Відповідно до п.23 наведеної вище в рішенні Постанови Пленуму Верховного Суду України, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Заповіт ОСОБА_3 від 28.05.2014 року скасовує її попередній заповіт від 07.09.2009 року та скасовує заповіт від 18.02.2004 року, відповідно до норм ст. 1254 ЦК України.

Відсутність право установчого документа на спадкове майно не позбавляє права спадкоємця прийняти спадщину.

За ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

І як вказано вище, спадкодавець ОСОБА_3 мала право власності на земельну ділянку, а тому це право може перейти і до його спадкоємця.

З огляду на зазначене, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення та можливо визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 5,2201 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Керуючись ст.ст.328, 1217, 1218, 1225, 1252, 1254, 1268 ЦК України, ст.ст. 125,126, 131 ЗК України, ст.ст.10,60,79,88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 5,2201 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером НОМЕР_3, яка розташована в межах Сорокотязької сільської ради Білоцерківського району Київської області.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О. Я. Ярмола