Cправа № 127/529/17
Провадження № 2/127/1762/17
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

01 березня 2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі - Поливаній Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору № VIXRRC12190035 від 08.09.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 252,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею та банком договір.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

В порушення умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 25.11.2016 року у нього виникла заборгованість в розмірі 57 978,37 грн., яка складається з: 3 786,34 грн. заборгованості за кредитом; 360,97 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 718,23 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 53 112,83 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1314,36 грн. штрафу (процентна складова). Разом зтим, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області була задоволена заборгованість в сумі 31691,17 грн. Таким чином, заборгованість до стягнення підлягає 28 101,56 грн.

Оскільки вирішити спір з відповідачем в добровільному порядку не вдається, позивач змушений був звернутися до суду з позовом та просить у відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України стягнути з відповідача вищевказану заборгованість, а також стягнути судові витрати.

До початку розгляду справи по суті представником позивача до суду було подано уточнення позовної заяви, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 2444,90 грн. за кредитним договором № VIXRRC12190035 від 08.09.2008 року, яка складається з наступного: 1852,29 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 9261 грн. - штраф (процентна складова), а також судовий збір.

В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПриватБанк" не з'явився, в позовній заяві та уточнюючій просив в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника та винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення у його відсутність, на підставі наявних в справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № VIXRRC12190035 від 08.09.2008 року відповідач ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4 252,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2014 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №VIXRRС12190035 від 08.09.2008року в розмірі 7621,65, з яких:

- 3786,34 грн. заборгованість за кредитом;

- 360,97 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 718,23 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 1893,17 грн. пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором;

- 500 грн. штраф (фіксована частина);

- 362,94 грн. штраф (процентна складова).

В іншій частині позову відмовлено, зокрема, в позовних вимогах в частині стягнення пені.

Також зі змісту даного рішення суду вбачається, що 08.09.2008 року між сторонами було укладено кредитний договір № VIXRRС12190035, згідно умов якого, кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 4252,97 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002р. у справі за заявою №48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 р. у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно умов кредитного договору позичальник взяв на себе зобовязання прийняти, належним чином використати та повернути кредитору вказані кредитні кошти у строки зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Разом з цим, суд встановив, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, що призвело до утворення в нього перед банком заборгованості.

З розрахунку заборгованості за договором № VIXRRC12190035 суд встановив, що станом на 25.11.2016 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитом становить 57 978,37 грн., яка складається з: 3786,34 грн. заборгованості за кредитом; 360,97 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом; 718,23 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом; 53 112,83 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. За різницею суми заборгованості в розмірі 7621,65 грн., яка була задоволена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05.02.2014 року та сума в розмірі 49367,37 грн. заборгованість по пені, яка не була задоволена рішенням суду, однак списана позивачем, різниця становить 1852,29 грн. Також штрафи відповідно до п. 5.3. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 92,61 грн. штраф (процентна складова). Таким чином, до стягнення підлягає заборгованість в розмірі 2 444,90 грн. (а.с. 30-31).

За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 2 ст. 1050 ЦК України визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

У відповідності до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № VIXRRC12190035 від 08.09.2008 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає примусовому стягненню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1544,00 грн. судового збору та на користь держави 56 грн. судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", ст.ст. 525, 526, 530, 549 552, 610-612, 625, 629, 638, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) заборгованість за кредитним договором № VIXRRC12190035 від 08.09.2008 року в сумі 2 444 (дві тисячі чотириста сорок чотири) грн. 90 коп., яка складається з: 1 852 (тисяча вісімсот п'ятдесят дві) грн. 29 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина) та 92 (дев'яносто дві) грн. 61 коп. штрафу (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, , рах. № 3111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО 305299) витрати на оплату судового збору в розмірі 1 544 (тисяча п'ятсот сорок чотири) грн. 00 коп. та на користь держави 56 (п?ятдесят шість) грн. 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: