АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про зняття арешту,

Унікальний №761/30478/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/4116/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у серпні 2016р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням поданих 24 листопада 2016 року уточнень, просив скасувати арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, що накладено на підставі постанови АА 119861 від 3 серпня 2007 року державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Руденко Ю.О. та зареєстровано 21 серпня 2007 року за №5520554 реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження 5520554, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис №5520554, що було зареєстровано 21.08.2007р. реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори на підставі постанови АА 119861 від 03.08.2007р. державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві Руденко Ю.О.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 листопада 2016 року, в якому виправлено описки ухвалою суду від 22 грудня 2016 року та ухвалою суду від 16 лютого 2017р., позовні вимоги задоволено частково, скасовано арешт та заборону відчуження з нерухомого майна, а саме: з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, що був накладений згідно постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Ю.О. АА 119861 від 3 серпня 2007 року, виключено з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис від 21 серпня 2007 року за № 5520554 про накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1.

19 грудня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що суд не ухвалив рішення стосовно вимог, які були викладені у заяві від 24 листопада 2016 року про уточнення позовних вимог, а саме про скасування арешту та заборони відчуження з нерухомого майна, що належить ОСОБА_1, накладені на підставі постанови АА 119861 від 3

- 2 -

серпня 2007 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Ю.О. та зареєстровані 21 серпня 2007 року за №5520554 реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори, реєстраційний номер обтяження 5520554, та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна запис № 5520554, що було зареєстровано 21.08.2007р. реєстратором Першої київської державної нотаріальної контори, на підставі постанови АА 119861 від 3 серпня 2007 року державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Руденко Ю.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 лютого 2017 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить ухвалу скасувати.

Представник позивача посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки мотивувальна частина рішення суду не містить підстав для часткової відмови у задоволенні позовних вимог, що свідчить про те, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не були розглянуті уточнені позовні вимоги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що судом розглянуті всі заявлені позовні вимоги, у тексті рішення надана оцінка наявним у матеріалах справи доказам та наведені обґрунтування задоволення позовних вимог, а допущена судом описка у резолютивній частині рішення підлягає виправленню у порядку, встановленому ЦПК України.

Проте, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна, так як він не відповідає наявним матеріалам справи та не ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

В уточненій позовній заяві, яка подана представником позивача 21 листопада 2016р. та прийнята судом до розгляду, позивач просив скасувати арешт та заборону відчуження нерухомого майна, що належить йому, який був накладений на підставі постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Руденко Ю.О. 3 серпня 2007р.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення позовних вимог, суд у тексті рішення зазначив про скасування арешту та заборону відчуження з 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу.

Ухвалою від 16 лютого 2017р. суд виправив описку у резолютивній частині рішення від 24 листопада 2016р., вказавши, що позовні вимоги задоволені частково.

Відповідно до положень ст. 215 ЦПК України судове рішення повинно бути мотивоване, в ньому повинні бути зазначені мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги, бере до уваги або відхиляє докази.

Разом з цим, текст рішення суду від 24 листопада 2016р. не містить такого обґрунтування стосовно позовних вимог про скасування арешту та заборону відчуження нерухомого майна, що належить йому на праві власності, що свідчить про те, що вказані позовні вимоги не були розглянуті судом першої інстанції.

Ухвала суду від 16 лютого 2017р. про виправлення описки у резолютивній частині рішення не підтверджує той факт, що судом були розглянуті всі позовні вимоги та стосовно них ухвалено судове рішення.

Крім того, відмова в ухваленні додаткового рішення та відсутність обґрунтування часткового задоволення позовних вимог у тексті рішення, позбавляє можливості позивача звернутися із обґрунтованою апеляційною скаргою у разі непогодження з рішення суду.

- 3 -

Враховуючи, що при постановленні ухвали про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, судом першої інстанції були допущені порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, судова колегія вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції на новий розгляд заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 14 лютого 2017 року скасувати, заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, третя особа: Перша київська державна нотаріальна контора про зняття арешту направити до Шевченківського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: