Справа № 627/639/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Вовк Л.В.

з участю секретаря - Солонецької Я.В. ,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Краснокутського відділення поліції Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України , Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору : управління Державної казначейської служби України у Краснокутському районі Харківської області , Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області,

в с т а н о в и в:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом до Краснокутського відділення поліції Богодухівського (колишнього Валківського) відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ( далі -Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о) .

Позов обґрунтовує тим, що 26.04.2016 року слідчим СВ Краснокутського ВП Валківського ВП ГУ НП в Х/о ОСОБА_2 заведене кримінальне провадження по ст.213 ч.1 КК України , про те, що ОСОБА_1 на території Краснокутського району Харківської області незаконно організував пункт прийому металобрухту. В ході огляду його автомобіля ГАЗ -53 вилучене майно , яке за ухвалою суду не арештоване та повернуто позивачу . Позивач стверджує, що йому діями відповідача завдано значної моральної шкоди, яка полягає у нервовому стресі , моральних стражданнях , дратівливості , слабкості і болях в ділянці серця , порушенні режиму сну та нормальних життєвих зв»язків . Розмір моральної шкоди він оцінює у 50 000 грн. Прохав визнати незаконними дії та рішення службових осіб Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о щодо незаконного вилучення особистого майна з метою накладення арешту та стягнути з Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о моральну шкоду у вказаному розмірі та судові витрати.

У судовому засіданні позивач підтримав позов , просив його задовольнити.

Представники відповідачів Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о , Державної казначейської служби України до суду не з»явилися , про причини неявки суду не повідомили , повідомлялися належним чином та в установлений законом строк , про що свідчать розписки про отримання судових повісток.

Представник Головного управління Національної поліції в Харківській області до суду не з»явився , подав заяву в якій позов не визнав , прохав відмовити в позові та заслухати справу у його відсутність.

Представник третьої особи - управління Державної казначейської служби України у Краснокутському районі Харківської області у судовому засіданні позов не визнала , пояснивши , що Краснокутський ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о управлінням не обслуговується та не фінансується.

Представник третьої особи Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області до суду не з»явився , про причини неявки суду не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення позивача , представника третьої особи, вивчивши письмові докази , матеріали кримінального провадження, дійшов до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 26 квітня 2016 року СВ Краснокутського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області , на підставі матеріалу перевірки,який надійшов з Дергачівського МРВ УСБУ в Х/о ,розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженню № 0000293 , внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2016 року за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ст. 213 ч.1 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.04.2016 року , під час огляду виявлені та вилучені : автомобіль ГАЗ -53 д.н.з. 09116СК , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу , ваги , метал , газовий різак .

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 12.05.2016 року , в клопотанні слідчого про арешт майно відмовлено та вилучене вище вказане майно повернуто власнику ОСОБА_1

Розпискою від 13.05.2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 отримав вилучене майно та претензій до працівників поліції не має.

31 травня 2016 року слідчим СВ Краснокутського ВП Валківського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_2 винесено постанову, якою кримінальне провадження , внесене до ЄРДР за № 0000293 від 26.04.2016 року закрито у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.213 КК України . Постанова слідчого набрала законної сили.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ним своїх повноважень.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, ч. 2 ст. 1167 визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідальність органів попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду за шкоду, завдану їх незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, регулює ст. 1176 ЦК України.

Згідно ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, виникає в разі постановлення судом виправдувального вироку, скасування незаконного вироку суду, закриття кримінальної справи органом попереднього (досудового) слідства.

За ст.1176 ч.6 ЦК України, передбачена можливість відшкодування на загальних підставах шкоди, завданої фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду.

За змістом ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі- Закон), право на відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду виникає у чітко визначених спеціальним Законом випадках, зокрема: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, законодавець визначив спеціальні випадки, умови та порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями, зокрема, органів досудового розслідування.

Як передбачає абз. 2 п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 (далі - постанова Пленуму Верховного Суду України № 4), обов'язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача, яких моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює пов'язані з ними витрати та з чого при цьому виходить.

Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 р., розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Крім того, передбачене ч. 5 ст. 4 Закону України № 266/94-ВР від 01.12.1994 року «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди провадиться в разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвели до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

В судовому засіданні не встановлені складові цивільного правопорушення: порушення прав позивача протиправними діями та рішеннями службових осіб Краснокутського ВП Богодухівського ВП ГУНП в Х/о , наявність вини в їх діях та безпосередній причинний зв'язок між протиправною дією та негативним наслідками, що підтверджує безпідставність його вимог про відшкодування моральної шкоди.

Позивач до кримінальної відповідальності не притягувався , під слідством не перебував, підозра йому не пред»являлася , запобіжний захід відносно нього не обирався , майно арештоване не було. Відповідно до розписки від 13.05.2016 року , ОСОБА_1 отримав свій автомобіль та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу , претензій до працівників поліції не мав. Кримінальна справа провадженням закрита через місяць з дня відкриття.

Слідчий та інші працівники Краснокутського ВП діяли в межах чинного законодавства.

Відповідно до частини 3 статті 10 та статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених, статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди, наявність причинного зв'язку між рішеннями, діями або бездіями органу досудового розслідування і шкодою, не доведено належними і допустимими доказами самого факту заподіяння йому шкоди такими діями відповідача, на які не поширюється дія Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

З огляду на викладене, зазначені позивачем обставини не свідчать про заподіяння йому шкоди.

Отже, оскільки будь-які протиправні діяння з боку працівників поліції по відношенню до позивача не вчинялись, а також ним не надано будь-яких доказів наявності завдання такої шкоди, суд вважає, що підстави, передбачені законодавством для її відшкодування, відсутні, тому в задоволенні позовних вимог позивачу необхідно відмовити через безпідставність та необґрунтованість таких вимог.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 23 , 1167 , 1176 ЦК України, ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В позові ОСОБА_1 до Краснокутського відділення поліції Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції України , Головного управління Національної поліції в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3