Справа № 757/9012/15-ц
Провадження № 2/761/588/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Толкач О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про виключення майна з акту опису та визнання права власності,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд визнати за ним в порядку поділу майна подружжя право власності на ? частину автомобіля «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, та зняти з нього арешт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період часу з 12.06.1983 року до 18.09.2007 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі. За період перебування у шлюбі подружжям набуто у власність наступне майно: автомобіль «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Шлюб між сторонами було розірвано, однак, автомобіль залишився у повному віданні позивача. У зв'язку із невиконанням умов кредитного договору ОСОБА_2 № 10-29/6735 від 24.04.2008 року, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Бялим М.Г. 17.06.2014 року накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу. 30.07.2014 року автомобіль «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, оголошено у розшук, а 22.08.2014 року затримано та доставлено на спец.майданчик у м. Дубно. На підставі викладеного звернувся із зазначеним позовом до суду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, згідно якої просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, на адресу суду надіслав зайву про визнання позову.

Треті особи про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, проте, у судове засідання не з'явились.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 12.06.1983 року до 18.09.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 та Свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_3 (а.с. 6, 7).

Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 16.02.2006 року, а саме автомобіля «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, його власником є ОСОБА_2 (а.с.5).

У зв'язку із невиконання умов кредитного договору ОСОБА_2 № 10-29/6735 від 24.04.2008 року, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві Бялим М.Г. 17.06.2014 року накладено арешт на все майно боржника в межах суми боргу (а.с. 170).

Постановою державного виконавця від 30.07.2014 року оголошено у розшук вказаний транспортний засіб (а.с. 9).

Згідно акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 22.08.2014 року автомобіль «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, затримано шляхом доставлення для зберігання на спеціальний майданчик.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Аналогічна норма закріплена у ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України, а саме майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

За умовами ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 61 Сімейного кодексу України, об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Згідно ч.1 ст. 63 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України закріплено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що шлюбного договору між сторонами не укладено, жодної домовленості щодо часток майна подружжя між ними не існує.

Згідно ч.1 ст. 369 Цивільного кодексу України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Враховуючи, що зазначене майно набуто сторонами у шлюбі, спільної згоди щодо поділу майна подружжям не досягнуто, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання за позивачем право власності на ? частину вказаного автомобіля підлягає задоволенню.

Разом з тим, вимога позивача щодо зняття арешту з автомобіля, є передчасною, оскільки, після визнання права власності на майно позивач не позбавлений права звернення до виконавчої служби з вимогою про зняття арешту з такого майна.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70 Сімейного кодексу України, ст.ст. 177, 368, 369, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213, 215, 224 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про виключення майна з акту опису та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу майна подружжя право власності на ? частину автомобіля «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, без виділу частки в натурі.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на ? частину автомобіля «Мітсубісі Пажеро Спорт», 2006 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, без виділу частки в натурі.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: