ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/678/16-ц р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2017 року смт. Золочів

Золочівський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Шабас О.С.,

при секретарі Бойко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківської області, третя особа: Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2016 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з просила визначити їй ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк у шість місяців, достатній для подання до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяви та інших необхідних документів про прийняття спадщини після ОСОБА_3, померлого 13 серпня 2015 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 13 серпня 2015 року помер її брат ОСОБА_3, про що Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 15 від 17.08.2015 року та видано свідоцтво про смерть серії І-ВЛ №507400 від 17.08.2015 року. Заповіт на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не залишив.

На час смерті ОСОБА_3 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач, в свою чергу, постійно проживала в місті Луганську. З огляду на відсутність інших близьких родичів, поховання було здійснено повністю за рахунок ОСОБА_1

Її брат ОСОБА_3, мав на праві власності земельну ділянку площею 4, 9393 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту серії ЯА № 562082 від 04 серпня 2005 року. Прийняти спадщину після брата у строк, встановлений законом, позивач не могла через те, що на той час у місті Луганськ проводилась антитерористична операція. В звязку з проведення АТО існувало обмеження щодо пересування громадським транспортом, діяла система перепусток, які необхідно отримувати через Службу безпеки України. Такий дозвіл отримати було важко та займало багато часу. З огляду на вищезазначені обставини, позивач змушена була переїжджати до м. Вишневого Київської області до своїх родичів, де була взята на облік, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Лише в травні 2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_4 Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті брата ОСОБА_3, померлого 13 серпня 2015 року, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку було відмовлено з огляду на пропуск строку звернення із заявою про прийняття спадщини. Вважаючи причину пропуску строку поважною, просила позов задовольнити.

В судове засідання 16 лютого 2017 року позивач не зявилася, представником позивача ОСОБА_5, що діє на підставі угоди про надання адвокатських послуг від 18 травня 2016 року, надано через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позовні вимоги з огляду на поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області в судове засідання 16 лютого 2017 року не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника відповідача, проти позову не заперечували.

Представник третьої особи - Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не зявився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника нотарільної контори.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 04 серпня 2005 року на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 22 квітня 2005 року № 223 ОСОБА_3 передано у власність земельну ділянку площею 4, 9393 гектарів у межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території ОСОБА_2 сільської ради Харківської області, дане право засвідчене державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 562082, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07 (а.с.9).

Згідно довідки №934002912 від 24 листопада 2014 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, вбачається що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, що постійно проживала у ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово переміщена, з тимчасово окупованої території ( району проведення антитерористичної операції) до с. Вишневого, вул. Садова, б. 38

13 серпня 2015 року у віці 79 років помер ОСОБА_3, про що 17 серпня 2015 року Виконавчим комітетом ОСОБА_2 сільської ради Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 15 та того ж дня видано відповідне свідоцтво серії І-ВЛ №507400 (а.с.8).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 44460481 від 14.07.2016 року після смерті спадкодавця ОСОБА_3, померлого 13.08.2015 року, згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смері та по теперішній час до Золочівської державної нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини тощо не надходило, спадкова справа не заводилась. Відомості про видачу свідоцтв про право на спадщину відсутні (а.с. 23).

18 травня 2016 року постановою державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків державного нотаріуса Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області ОСОБА_4 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого 13 серпня 2015 року її брата ОСОБА_3, у звязку із тим, що ОСОБА_1 звернулася поза межами шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України (а.с. 10).

При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ЦК України, Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 252-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», в редакції в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до положень Постанови «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 № 254-VIII визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України.

Відповідно до Розпорядження КМУ «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» від 02.12.2015 № 1275-р м. Луганськ Луганської області входить до переліку населених пунктів де проводилася антитерористична операція.

Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями ч. 2 ст. 1223 ЦК України встановлено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1262 ЦК України, перелічено коло осіб, що входять до другої черги спадкоємців, так право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так із боку матері.

Частинами 1, 5 статті 1268 ЦК України встановлено умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статті 1269, 1270 ЦК України обумовлюють порядок та строки прийняття спадщини за законом, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, так якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її, але за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відтак, судом встановлено, що позивач відповідно до положень ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_3 як його рідна сестра.

Враховуючи те, що на території постійного позивача у м. Луганську, станом на момент смерті її брата ОСОБА_3 вже тривалий час проводилася антитерористична операція, сполучення з даною територією відбувається у пропускному режимі, та не завжди є безпечним для перетинання, а також той факт, що через втрату місця проживання позивач була тимчасово переміщена до іншого населеного пункту, суд вважає причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини після смерті брата поважними та задовольняє позовну заяву, встановлюючи позивачу три місяці додаткового строку для прийняття спадщини, відповідно до положень ст. 1272 ЦК України, який є достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. 15, ст. 1217, ч. 2 ст. 1223, 1262, ч. 1, 5 ст. 1268, 1269, 1270, ст. 1272 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Харківської області, третя особа: Золочівська державна нотаріальна контора Харківської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини- задовольнити частково.

2. Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, додатковий строк у три місяці для подання до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області заяви та інших необхідних документів про прийняття спадщини після ОСОБА_3, який помер 13 серпня 2015 року .

3. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. С.Шабас