судді апеляційного суду Вінницької області Голоти Л.О.
стосовно рішення апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017 року
( справа №128/3063/16-ц)
01 березня 2017 року
01.03.2017 Апеляційним судом Вінницької області у відкритому судовому засіданні розглянуто цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горлівської спеціалізованої школи № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов Горлівської міської ради Донецької області про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, скасування запису в трудовій книзі та поновленні на роботі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 06.12.2016 року.
Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 01.03.2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволено частково. Заочне рішення Вінницького районного суду від 06.12.2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ від 26.12.2014 року № 73-к про звільнення ОСОБА_1 з посади викладача російської мови і літератури Горлівської спеціалізованої школи № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов Горлівської міської ради Донецької області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді викладача російської мови та літератури Горлівської спеціалізованої школи № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов Горлівської міської ради Донецької області з 27.12.2014 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто судові витрати.

Стосовно рішення суду від 01.03.2017 року в частині задоволених колегією суддів вимог на підставі ст.19 ЦПК України висловлюю окрему думку.

Звертаючись до суду з вищезазначеним позовом ОСОБА_1 просила:

- визнати протиправним та скасувати наказ від 26.12.2014 року № 17 -ка про звільнення її з посади викладача іноземних мов Горлівської спеціалізованої школи № 1 з поглибленим вивченням іноземних мов Горлівської міської ради Донецької області, з тих підстав, що причина її невиходу на роботу є поважною, а саме збереження свого життя та здоров»я у зв»язку з дійсненням на території м. Горлівка антитерористичної операції та проведенням бойових дій.

- визнати недійсним запис в трудовій книжці № 9 від 26.12.2014 року та зобов»язати відповідача здійснити новий запис у трудовій книжці під цим номером та від цієї дати про поновлення позивачки на попередній роботі з тих підстав, що запис про звільнення внесений не уповноваженою особою.

У судовому засіданні позивач пояснила, що наміру повертатись у м. Горлівку та працювати на попередньому місці роботи на даний час вона не має, так як продовжуються бойові дії. Із змісту позовної заяви вбачається, що скасування наказу та запису у трудовій книжці їй потрібно для оформлення пенсії та підтвердження трудового стажу.

В пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судове рішення» від 18.12.2009 року №14 визначено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права».

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно п. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватись на припущеннях.

В матеріалах справи відсутній наказ від 26.12.2014 року № 17-ка про звільнення позивачки, в судових засіданнях даний документ оглянутий не був, не встановлено період, який відповідач вважав прогулом, а отже висновок суду про його протиправність та скасування вважаю таким, що грунтується на припущеннях.

Крім того, висновок колегії суддів про поновлення позивачки на посаді вважаю таким, що виходить за межі позовних вимог та відповідно не відповідає вимогам ст.303 ЦПК України, оскільки позовної вимоги про поновлення на посаді позивачка не заявляла.

З огляду на підстави позову, позовні вимоги та пояснення позивачки в суді, яка пояснювала, що на даний час наміру поновлюватись на роботі не має, вважаю, що належним та допустимим способом захисту її прав було б часткове задоволення її позовних вимог, а саме про визнання недійсним запису в трудовій книжці ОСОБА_1 № 9 від 26.12.2014 року, оскільки лише даний документ, як доказ був наданий суду, досліджений судом та факт, що цей запис здійснено не уповноважною особою ( прізвище особи не відповідає витягу з єдиного реєстру юридичних осіб) встановлений судом.

Разом з тим, п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини передбачено, що провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід»ємною частиною судового розгляду, невід»ємною стадією процесу. Відповідно до вказаної Конвенції, в розумний строк розгляду справи включається період з надходження до суду заяви і закінчується виконанням рішенням суду.

Таким чином, ухвалюючи рішення про поновлення особи на роботі, яка на невизначений строк позбавлена можливості фактично виконати дане рішення, однак має можливість звернутись до виконавчої служби за місцем розгляду справи за його виконанням вважаю, що суд створив штучні обставини для затягування розгляду справи.

З наведеними у рішенні Апеляційного суду підставами для скасування рішення суду першої інстанції погоджуюсь.

Однак вважаю, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення лише в частині вимоги про визнання недійсним запису у її трудовій книжці № 9 від 26.12.2014 року. У задоволенні решти позовних вимог, на мою думку, слід було відмовити з підстав їх недоведеності.

Відповідно до п.3 ст. 19 ЦПК України залишаюсь при своїй окремій думці, яку в письмовій формі приєдную до справи.

Суддя Л.О. Голота

/підпис/

Згідно з оригіналом:

1.