16.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/6006/16-ц
справа № 2/205/55/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Сахончик Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт-плюс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 08 серпня 2016 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ТОВ «Техстандарт-плюс» про стягнення заборгованості по зарплаті, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Уточнивши позовні вимоги в редакції від 02 листопада 2016 року, позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він був прийнятий на роботу в ТОВ «Техстандарт-плюс» на посаду слюсаря-ремонтника наказом від 04 березня 2016 року. Наказом від 29 липня 2016 року позивача було звільнено за згодою сторін. Відповідачем була виплачена заборгованість по зарплаті і компенсацію за невикористану відпустку 16 серпня 2016 року. Періодом затримки повного розрахунку був період з 29 липня 2016 року по 16 серпня 2016 року, тобто 16 робочих днів, а сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні складає: 16 х 183,68 грн. = 2938,88 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2938,88 грн.

У своїй заяві від 16 лютого 2016 року позивач просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «Техстандарт-плюс» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв не надходило. 18.10.2016 року до суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначено, що ТОВ «Техстандарт-плюс» провело повний розрахунок та виплату всіх сум, що належні позивачу.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. ч. 1, 6 ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Підставою звернення позивача до суду із позовом є захист, гарантованого ст. 43 Конституції України, права на працю.

У звязку із чим, для встановлення правовідносин між сторонами та при вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Кодексу законів про працю України, інших законів України, практику Верховного Суду України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом № 33/к від 04.03.2016 року був прийнятий на роботу в якості слюсаря-ремонтника шостого розряду, зайнятого на гарячих ділянках роботи ковальського виробництва з 09.03.2016 року (а.с. 6-8).

Наказом № 100/к від 29.07.2016 року ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін на підставі ст. 36 п. 1 КЗпП України (а.с. 27).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок в строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розміри сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган у всякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань ним суму.

На підставі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Остаточний розрахунок при звільненні позивачу було виплачено 16 серпня 2016 року (а.с. 28, 32).

Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з ТОВ «Техстандарт-плюс» на користь ОСОБА_2 середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29 липня 2016 року по 16 серпня 2016 року.

При обчисленні розрахунку суд приймає до уваги постанову Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати»:

183,68 грн. (середньоденна зарплата позивача) х 16 (кількість днів затримки розрахунку при звільненні) = 2938,88 грн.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З урахуванням того, що позивач звільнений від оплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 43 Конституції України, ст. ст. 15-16, 23 ЦК України, ст. ст. 47, 116-117 КЗпП України, ст. ст. 10-11, 59-60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт-плюс» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт-плюс» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 2938,88 грн. (дві тисячі девятсот тридцять вісім гривень вісімдесят вісім копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техстандарт-плюс» на користь держави судовий збір у розмірі 640 грн. (шістсот сорок гривень).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.В. Басова