Справа № 510/987/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду в місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Позивач у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: свідоцтво про смерть ОСОБА_2, померла 11.01.2015 р.; копія паспорту ОСОБА_1; копія заповіту від 24.07.2008 р., згідно якого ОСОБА_2 заповідала ОСОБА_1 державний акт на право власності на земельну ділянку серії І-ОД № 051119; копія державного акту на право власності на земельну ділянку, серії І-ОД № 051119, згідно якого ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 4,14 га; копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, підстава відсутність оригінала правовстановлюючого документу на нерухоме майно; копія заяви ОСОБА_1 до Ренійської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом, після смерті ОСОБА_2; довідка про нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 4,14 га ріллі (землі сільськогосподарського призначення) згідно якої грошова оцінка становить 118056,78 грн..

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 11 січня 2015 року померла бабуся позивача ОСОБА_2 Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло: право власності на земельні ділянки площею 4,14 га на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.11.2003 р. серії І-ОД № 051119.

Під час життя ОСОБА_2 залишила заповідальне розпорядження, яким заповіла своєму онуку ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки площею 4,14 га за державним актом від 21.11.2003 р. серії І-ОД № 051119.

Позивач у встановлений законодавством строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, оскільки позивачем не було надано оригіналу правовстановлюючого документу на земельні ділянки. Як вбачається із позовної заяви, оригінал державного акту про право власності на земельну ділянку, був втрачений спадкодавцем, а дублікат правовстановлюючого документу позивач отримати не має можливості, оскільки це не передбачено діючим законодавством, тому ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовною заявою при визнання права власності.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач по справі ОСОБА_1 є спадкоємцем за заповітом, прийняв спадщину в порядку ст.. 1269 ЦК України, оскільки, протягом строку встановленого ст.. 1270 ЦК України, через виконавчий комітет Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак державним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що позивачем не було надано оригіналу державного акту на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на нерухоме майно, яке залишилося після смерті його бабусі ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 328, 1217, 1222, 1233, 1268, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки розміром 4,14 га, що належали померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 21.11.2003 р. серії І-ОД № 051119, виданого на підставі розпорядження Ренійської РДА № 311/А-2002 від 02.10.2002 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін