АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/2775/17 Головуючий у 1 інстанції -Шереметьєва Л.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «АГРО-СОЮЗ» на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк», третя особа Приватне акціонерне товариство «АГРО-СОЮЗ» про визнання договору поруки припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» (далі - ПАТ»Укргазбанк») і просив винести рішення, яким визнати припиненим договір поруки за №4/11/к/П2 від 07.09.2011 року, укладеного між сторонами на забезпечення кредитних зобов»язань позичальника ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» перед відповідачем ПАТ»Укргазбанк», згідно кредитного договору за №4/11 від 07.09.2011 року.

Протокольною ухвалою суду від 03.08.2016 року третьою особою до участі у розгляді справи залучено Приватне акціонерне товариство «АГРО-СОЮЗ» (далі - ПрАТ «АГРО-СОЮЗ»)/а.с.68-69/.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач ОСОБА_2 послався на те, що укладеними між ним та кредитором додатковими угодами від 26.07.2012 року та від 31.10.2012 року до договору поруки за №4/11/к/П2 від 07.09.2011року була збільшена його відповідальність, як поручителя, на яку він згоди не давав.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року у позові відмовлено /а.с.117-118/.

Відмовляючи у позові, суд послався на те, що всі зміни до кредитної угоди, які збільшують відповідальність позичальника, відображені у додаткових угодах за №1 від 26.07.2012 року та за №2 від 31.10.2012 року до договору поруки за №4/11/к/П2 від 07.09.2011року, підписаних позивачем, а тому, на думку, суду, відсутні підстави вважати, що поручитель не був належним чином ознайомлений з усіма змінами до кредитної угоди.

В апеляційній скарзі основний позичальник ПрАТ»АГРО-СОЮЗ», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позову ОСОБА_2, визнавши поруку припиненою з моменту укладення додаткової угоди №1 до кредитного договору з 07.09.2011 року /а.с.120-121/.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як слідує з матеріалів справи, 07.09.2011 року за №4/11 між ПАТ»Укргазбанк» та ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» укладено кредитний договір, згідно якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію з лімітом 15.000.000 грн. під 14,5% річних з терміном повного погашення до 06.09.2012 року/а.с.6-13/.

На забезпечення указаного кредитного договору 07.09.2011 року за №4/11/к/П2 між кредитором ПАТ»Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладений договір поруки, згідно якого поручитель, в силу ст.553 ЦК України, взяв на себе зобов»язання солідарно з позичальником ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» відповідати перед банком за повернення кредиту /а.с.20-22/.

Із зазначеного слідує, що між відповідачем ПАТ«Укргазбанк» та позивачем ОСОБА_2 виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Згідно ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами, а в силу ст.526 ЦК України зобов"язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

В ході виконання кредитного договору від 07.09.2011 року за №4/11 між його сторонами, кредитором ПАТ»Укргазбанк» та позичальником ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» були укладені дві додаткові угоди.

Так, 24.07.2012 року, відповідно до додаткової угоди №1 до кредитного договору від 07.09.2011 року за №4/11 було продовжено строк кредитування, введено підвищені відсоткові ставки за порушення термінів погашення кредиту, а також внесено зміни до п.3.8 кредитного договору, який викладено у новій редакції наступного змісту: «3.8. За взаємно домовленістю сторін, у разі невиконання позичальником умов п.4.1 цього Договору процентна ставка за користування кредитними коштами в межах строку кредитування з 07.09.2011 року по 23.07.2012 року встановлюється в розмірі 17,5% річних, в межах строку кредитування з 24.07.2012 року по 06.09.2013 року в розмірі 23% річних. Така процентна ставка встановлюється на квартал наступний за останнім звітним кварталом, у якому Позичальник не виконав п.4.1 цього Договору. Період, протягом якого діє зазначена у цьому пункті процентна ставка закінчується останнім календарним днем кварталу, в якому Позичальник виконав зазначені зобов»язання.

За невиконання вимог п.4.1 у четвертому кварталі календарного року, зазначена у цьому пункті процентна ставка встановлюється з першого лютого по 31 березня наступного календарного року, при цьому, на січень місяць поширюється процентна ставка, яка діяла в четвертому кварталі попереднього року».

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено наступне: «4.1. Позичальник зобов»язується забезпечити щомісячне спрямування грошових коштів (виручки від реалізації продукції) в національній валюті на свої рахунки, відкриті в Банку, в обсягах: пропорційних питомій вазі кредитної заборгованості Позичальника перед Банком в загальному обсязі заборгованості Позичальника за кредитними опереацями перед іншими банками, що розраховуються наступним чином: кредитна заборглованість Позичальника перед Банком, станом на перше число поточного звітного кварталу, помножена на відношення загального обсягу надходжень грошові кошти на всі гривневі рахунки Позичальника за попередній квартал до загальної сими кредитної заборглованості Позичальника за всіма кредитними операціями на перше число поточного кварталу.».

У відповідності з указаними змінами від 24.07.2012 року до додаткової угоди №1 до кредитного договору від 07.09.2011 року за №4/11, в подальшому, між кредитором ПАТ»Укргазбанк», поручителем ОСОБА_2 та позичальником ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» також була укладена додаткова угода №1 від 26.07.2012 року до договору поруки, згідно п.1.1. якої передбачено, зокрема, наступне: «Поручитель зобов»язується перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником зобов»язань по Кредитному договору від 07.09.2011 року за №4/11 … при настанні умов, передбачених п.3.8. Договору, сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування з 07.09.2011 року по 23.07.2012 року у розмірі 17,5% річних, а у межах строку кредитування з 24.07.2012 року по 06.09.2013 року, виходячи з 23% річних з врахуванням змін та доповнень, якщо такі будуть прийняті сторонами Договору».

Позивач, вважав, що, згідно додаткового договору №1 до кредитної угоди відсоткова ставка 23% має граничний термін застосування - 6.09.2013 року, а в додатковій угоді №1 до договору поруки застосуваня відсоткової ставки 23% передбачено до моменту виконання позичальником положень п.4.1. кредитної угоди, що тим самим підвищує відповідальність поручителя у порівнянні з основним позичальником.

Крім того, позивач ОСОБА_2 просив визнати припиненим спірний договір поруки також з підстав того, що з ним, як з поручителем, не був погоджений Договір про внесення змін та доповнень №2 від 31.10.2012 року до п.5.2.13 кредитного договору №4/11/к від 07.09.2011 року, згідног якого: «5.2.13 В строк до 31.12.2012 року забезпечити збільшення обсягу запрплатно-карткового проекту в АБ «Укргазбанк» на не менше ніж 139 працівників ПрАТ «АГРО-СОЮЗ» та/або підприємств бізнес-групи «АГРО-СОЮЗ» (при цьому загальний розмір зароплатно-карткового проекту бізнес-групи в АБ «Укргазбанк» повинен становити не менше 300 працівників.)».

Крім того, п.6.6 цієї додаткової угоди №2 до кредитного договору передбачено штраф у сумі 100.000 грн. за невиконання боржником умов вище викладеного п.5.2.13 Кредитного договору.

В подальшому, 31.10.2012 року між АБ «Укргазбанк» та поручителем ОСОБА_2 укладено Договір про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки №4/11/к/П2, згідно якого Поручитель зобов»язується перед Кредитором відповідалти за порушення позичальником умов передбачених п.6.6. Кредитного договору, за порушення якого Позичальник повинен сплатити Банку штраф у сумі 100.000 грн.

Оскільки указаний пункт (6.6) не містить посилання на конкретне порушення, яке зумовлює обов»язок Позичальника сплатити Банку штраф у сумі 100.000 грн., позивач вважав указаний пункт Договору про внесення змін та доповнень №2 до договору поруки №4/11/к/П2 таким, що збільшує його відповідальність, з умовами настання якої, він не ознайомлений.

Відмовляючи у задоволенні позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно керувався ч.1 ст.559 ЦК України, згідно якої порука припиняється, зокрема, в разі зміни зобов»язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, та виходив з того, що про всі зміни до кредитної угоди, на які посилається позивач, він був ознайомлений, про що свідчать Додаткова угода №1 від 26.07.2012 року до Договору поруки №4/11/К/П-2 від 07.09.2011 року /а.с.23-24/, та Додаткова угода №2 від 31.10.2012 року до Договору поруки №4/11/К/П-2 від 07.09.2011 року /а.с.25-26/.

Отже, посилалання позивача на те, що він, як поручитель, не давав згоди про внесення указаних змін до кредитного договору, і, відповідно, не був з ними ознайомлений, свідчить про безпідставність його позовних вимог.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене на повно встановлених обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АГРО-СОЮЗ» відхилити, а рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді