АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/1545/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Кізюн Л.І.
справа №760/7399/1616-ц Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Колегія Суддів з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника уповноваженої особи ФГВФО - Литвинова С.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 06 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Кредитпромбанк», уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова СвітланаВолодимирівна про визнання правочинів недійсними, скасування реєстраційних записів, зобов»язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, підстави за яким змінив в ході розгляду справи, про:

- визнання недійсним Кредитного договору №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк»;

- визнання недійсним Іпотечного договору №41/І21/07-НВС від 05 липня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк»;

- скасування реєстраційного запису №5860076 про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію договору іпотеки серія та номер: 2367, виданого 05 липня 2007 року;

- скасування реєстраційного запису про реєстрацію в Єдиному державному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна заборону на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №5252208 від 05 липня 2007 року;

- зобов»язання уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» здійснити зарахування платежів, внесених ОСОБА_2 за Кредитним договором №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року, в рахунок повернення суми, отриманої ОСОБА_2 за Кредитним договором №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року.

Вимоги з урахуванням уточнень обґрунтовує тим, що 05 липня 2007 року між ним та ВАТ «Кредитпромбанк» укладено Кредитний договір №41/21/07-НВС, відповідно до якого позичальнику на строк до 05 липня 2032 року надані кредитні кошти у розмірі 295000 доларів США. Додатковим договором №2 від 07 жовтня 2008 року сторони визначили інший розмір процентів за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за цим договором, 05 липня 2007 року між сторонами укладено Іпотечний договір №41/І21/07-НВС

На момент подачі позову кредитором є ПАТ «Дельта Банк».

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що в порушення Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту кредитний договір не містив графіків платежу у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, вартості супутніх послуг, інших фінансових зобов»язань; банком не попереджено, що валютні ризики несе споживач; не надано інформації щодо методики, яка використовується для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов»язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов»язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами

Зазначає, що іпотечний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки в іпотеку передано майно, власником якого він не був. Відповідно до умови договору предметом іпотеки є майно, право власності на яке виникне в майбутньому.

Окрім того, зазначає, що відповідно до ст.548 ЦК України у разі визнання кредитного договору недійсним також недійсною є іпотека.

РішеннямСолом»янського районного суду м.Києва від 06 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено:

- визнано недійсним Кредитний договір №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк»;

- визнано недійсним Іпотечний договір №41/І21/07-НВС від 05 липня 2007 року укладений між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк»;

- скасувано реєстраційний запис №5860076 про державну реєстрацію іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію договору іпотеки серія та номер: 2367, виданий 05 липня 2007 року;

- скасувано реєстраційний запис про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна заборону на нерухоме майно реєстраційний номер обтяження №5252208 від 05 липня 2007 року.

- зобов»язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», здійснити зарахування платежів, внесених ОСОБА_2, за Кредитним договором №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року в рахунок повернення суми отриманої ОСОБА_2 за Кредитним договором №41/21/07-НВС від 05 липня 2007 року.

Стягнуто з ВАТ «Кредитпромбанк» та уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 по 2756,05 грн. з кожного у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ«Дельта Банк» подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на необґрунтованість заявлених вимог та незаконність рішення суду першої інстанції. Вказує про пропуск строків позовної давності.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Позивачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв»язку із неможливістю прибути за станом здоров»я та відпусткою його представника.

Колегія суддів відповідно до ст.305 ЦПК України ухвалила визнати зазначені причини неявки неповажними та розглянути справу за відсутності позивача та його представника. При цьому колегія суддів ураховує, що представником надані усні пояснення в суді апеляційної інстанції та письмові заперечення на апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що05 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» укладений Кредитний договір №41/21/07-НВС, відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти у сумі 295000 доларів США, на придбання нерухомого майна, зі сплатою відсотків у фіксованій процентній ставці 1,83% річних та перемінній процентній ставці, що на дату укладання договору становила 11% річних, строком до 05 липня 2032 року.

Додатковим договором №2 від 07 жовтня 2008 року до Кредитного договору №41/21/07-НВС змінено процентну ставку за кредитом до 14,83 %.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції уважав їх обґрунтованими та ті обставини, що при укладенні спірного договору графік погашення кредиту не надавався та не підписувався, не надавався детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, не повідомлено споживача про валютні ризики, дають підстави уважати договір недійсним.

Визнаючи недійсним іпотечний договір, суд першої інстанції керувався ст.548 ЦК України.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може з наступних підстав.

Відповідно до ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Зміст правочину становить собою сукупність умов, які направлені на досягнення відповідного та очікуваного для всіх сторін правочину правового ефекту у спосіб, який би не суперечив законодавству. Під змістом правочину, умови якого не суперечать законодавству, слід розуміти умови договору про його предмет і мету.

Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені Постановою Правління Національного банку України №168 від 10 травня 2007 року, встановлюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту.

Ці Правила є практичною деталізованою інструкцією щодо реалізації у сфері банківської діяльності положень ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до останнього абзацу ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», у редакції на момент укладення договору, у разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Статтями 15 та 23 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено відповідальність суб»єкта господарювання, яка не містить положень про такі наслідки як недійсність договору.

Відтак, Закон України «Про захист прав споживачів» не встановлює наслідком ненадання зазначеної інформації недійсність правочину.

Окрім того, представником відповідача надано примірник Повідомлення клієнта про умови кредитування, з якими ОСОБА_2 ознайомився 05 липня 2007 року та посвідчив власним підписом.

Відсутні також підстави вважати кредитний договір таким, що суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки його зміст викладений із дотриманням цих принципів.

У зв»язку із викладеним відсутні підстава стверджувати про недійсність іпотечного договору на підставі ст.548 ЦК України.

Також відсутні підстави стверджувати про недійсність іпотечного договору у зв»язку із тим, що відповідно до нього в іпотеку передано майно, що належатиме іпотекодавцю в майбутньому.

За змістом ч.2 ст.5 Закону України «Про іпотеку», у редакції на час укладення договору, предметом іпотеки також може бути інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуття ним у власність відповідного нерухомого майна у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником цього майна на час укладення іпотечного договору.

З іпотечного договору убачається, що предметом іпотеки є земельна ділянка, що належатиме іпотекодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земеккльну ділянку, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з ОСОБА_5, посвідченого 05 липня 2007 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Котковою О.А., за реєстровим №2364.

З зазначеного убачається, що при укладенні іпотечного договору не було допущено порушень, на які вказує позивач, щодо можливості передачі в іпотеку майна.

Відтак, вирішуючи спір, судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, що є у відповідності до ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити.

Рішення Солом»янського районного суду м.Києва від 06 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В.Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов