16.02.2017 Єдиний унікальний номер 205/3511/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко Н.Г.

при секретарі Шевцовій М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 04 травня 2016 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог, згідно останніх уточнень зазначивши, що 26.07.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №РУ/2607-1 згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/07, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 20000,00 грн.

Відповідач особистим підписом в договорі підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Правилами користування платіжними картками та ,Тарифами, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування, що стало наслідком підписання ним кредитного договору.

Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 01/07 з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 20000,00 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, які обумовлені у договорі. Згідно з умовами Кредитного договору №РУ/2607-1 від 26.07.2005 р. позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені п.1.1.2 договору, Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,2% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості згідно тарифів банку.

Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач ОСОБА_1 належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним заборгованість перед позивачем по відсоткам нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності згідно ст..257 ЦК України, з 28.04.2013 року по 28.04.2016 року за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 28.04.2016 року віднімається розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 28.04.2013 р., таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 28.04.2013 р. по 28.04.2016р. складає у розмірі 34056,07 грн.

На підставі вищезазначеного позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 34056,07 грн. та судові витрати.

В судове засідання представник позивача не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не зявився. Про місце, день та час судового засідання сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник позивача ОСОБА_2Ю просив застосувати строки позовної давності./а.с.32/

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що 26.07.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №РУ/2607-1 згідно з умовами договору Банком передано відповідачу кредитну карту зі строком дії до 01/07, з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 20000,00 грн.

Відповідач особистим підписом в договорі підтвердив свою згоду про те, що він попередньо був ознайомлений та погодився з Правилами користування платіжними картками та ,Тарифами, які були йому надані у письмовій формі, отримав повну інформацію про умови кредитування, що стало наслідком підписання ним кредитного договору.

Згідно з умовами договору банком передано відповідачу кредитну картку зі строком дії до 01/07 з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 20000,00 грн. в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплати процентів, які обумовлені у договорі. Згідно з умовами Кредитного договору №РУ/2607-1 від 26.07.2005 р. позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені п.1.1.2 договору, Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, він сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 1,2% на місяць розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості згідно тарифів банку.

У зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за вказаним договором, його заборгованість за кредитним договором станом на 16.02.2016 року за відсотками за кредитним договором, які нараховані на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.04.2013 року по 28.04.2016 року, - 34056,07 гривень.

Рішенням Дніпропетровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2011 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №РУ/2607-1 від 26.07.2005 року у розмірі 71915,53 грн., витрати за надання юридичних послуг та витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката та інших фахівців в галузі права в розмірі 500,00 грн., а всього 72415,53 грн./а.с.4/

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України зобов'язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.

На порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, кредит та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не повернув, у зв'язку із чим в позивача наявні підстави вимагати виконання умов договору із застосуванням встановленим цим договором правових наслідків його неналежного виконання

Відповідно до ст.ст. 629, 525, 612, ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами . Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не приступив до виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти.

Оскільки відповідач користується коштами позивача тривалий час та має прострочену заборгованість за кредитним договором, яким передбачено й сплату відсотків за час фактичного користування кредитними коштами, тому позивач обґрунтовано просить стягнути з відповідача заборгованість з відсотків за користування кредитними коштами за період з 28.04.2013 року по 28.04.2016 року, у розмірі 34056,07 гривень.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно зі ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14).

Відповідно до умов кредитного договору датою 01/07 (останній день строку дії картки) визначено кінцеву дату для здійснення відповідачем останнього щомісячного платежу по погашенню кредиту в розмірі та в строки, встановлені тарифами, при відсутності порушень по сплаті та простроченої заборгованості, а не кінцевий термін спливу виконання своїх грошових зобов'язань за кредитним договором та припинення зобов'язань в цілому.

Згідно з розрахунком заборгованості прострочена заборгованість виникла з 28.04.2013 року по 28.04.2016 року. Позивач звернувся з позовом до суду 04.05.2016 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Отже, вимоги відповідача про застосування строку позовної давності не є обґрунтованими, так як позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення відсотків за користування кредитом в межах строку позовної давності.

Підсумовуючи вищевикладене, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що задовольняє позов у повному обсязі.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1378,00 гривень, що документально підтверджені.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 79, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за договором № РУ/2607-1 від 26.07.2005 року нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 28.04.2013 року по 28.04.2016 року у розмірі 34056,07 грн. (тридцять чотири тисячі пятдесят шість гривень 07 коп.)

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН:НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в розмірі 1378,00 грн.(одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.Г. Остапенко