Справа № 310/1406/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренка А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участі: позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просить скасувати заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.09.2015 року по справі №310/1406/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя.

Зазначає, що рішення суду він не отримував і про його існування дізнався лише в жовтні 2016 року та отримав його копію 15.11.2016 року. Про призначення справи до розгляду на 01.09.2015 року йому нічого не було відомо. Внаслідок того, що його не повідомили про розгляд справи, він був позбавлений можливості реалізувати свої процесуальні права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України. Більш того, він був позбавлений можливості надати суду документи щодо обставин справи, які не досліджувалися у судовому засіданні і мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме щодо майна, яке було придбане під час шлюбу і є обєктом спільної сумісної власності подружжя та його особистою приватною власністю.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Подав заяву від 27.02.2017 року, відповідно до якої просив залишити його заяву про перегляд заочного рішення без задоволення.

Представник ОСОБА_3 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав заяву ОСОБА_3 від 27.02.2017 року. Зазначив, що заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.09.2015 року по справі №310/1406/15-ц ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просила заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Заслухавши учасників удового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та поділ майна подружжя 11.02.2015 року. Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 01.09.2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

24.11.2016 року ОСОБА_3 подав до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області заяву про перегляд зазначеного вище заочного рішення.

За змістом ст. ст. 5, 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах рівності сторін, змагальності та диспозитивності.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини проголошено право на справедливий судовий розгляд.

З практики Європейського Суду випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній стороні була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Статтею 232 ЦПК України передбачено, що заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, головними умовами для скасування заочного рішення є поважність причини не зявлення відповідача в судове засідання і докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення спору. Наявність одночасно цих двох умов дає підстави для скасування заочного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 з 28.02.2015 року був обізнаний про наявність в провадженні суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, а саме судових повісток про виклик в судові засідання на 20.03.2015 року, 13.05.2015 року, 29.07.2015 року (а.с. 54, 69, 194), а отже мав реальну можливість скористатися наданими йому процесуальними правами.

Інші доводи заявника, на які він посилається як на підставу для перегляду заочного рішення, були дослідженні та враховані судом при ухваленні рішення від 01.09.2015 року.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування заочного рішення.

Керуючись ст. ст. 208 -210, 232 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.І. Крамаренко