Справа №592/2705/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бичков І.Г.
Номер провадження 22-ц/788/378/17 Суддя-доповідач - Собина О. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Кредит промбанк», треті особи: ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про припинення зобов'язання,-

в с т а н о в и л а :

23 березня 2015 року представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся до суду з позовними вимогами, які уточнив в ході судового розгляду справи і остаточно вимоги мотивував тим, що 05.02.2009 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 року умовами якого було передбачено, що банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 1000000,00 (один мільйон) гривень строком до 11.01.2021 року. Свої зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_3 виконував належним чином, дотримувався графіку погашення тіла кредиту та сплачував нараховані проценти. У вересні 2013 року при намаганні здійснити черговий платіж за кредитним договором позивач дізнався про те, що залишок суми кредиту йому необхідно сплачувати на користь ПАТ "Дельта Банк". Жодних документів, які підтверджують перехід права вимоги за кредитом, позивачу надано не було. При намаганні з'ясувати обставини справи в телефонному режимі позивач також дізнався про те, що має прострочену заборгованість за тілом кредиту та процентами, у зв'язку з чим 05.09.2013 року він направив на адресу ПАТ "Дельта Банк" три заяви, в яких просив надати обґрунтовані відповідь щодо підстав виникнення боргу та надати виписку з рахунку. Крім того, протягом вересня - жовтня 2013 року, з метою мирного вирішення спірних питань щодо суми боргу, позивач сплатив на користь ПАТ "Дельта Банк" кошти в сумі 56932,19 грн. На заяви позивача, по суті зазначених в них питань, ПАТ "Дельта Банк" не відповів, документів, які підтверджують перехід права вимоги, позивачу не надав, у зв'язку з чим позивач взагалі припинив сплачувати кошти за кредитним договором. В грудні 2014 року йому стало відомо, що ПАТ "Дельта Банк" звернувся до нього з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 876362,12 грн., з яких 682000,00 грн. заборгованість за кредитом та 194362,12 грн. заборгованість за відсотками. Зі змісту позову стало відомо про те, що 26.06.2013 року за договором купівлі-продажу права вимоги новим кредитором ОСОБА_3 зазначено ПАТ "Дельта Банк" . Так як йому не було надано копії документів, підтверджуючих перехід права вимоги до ПАТ "Дельта Банк" , то 09.01.2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено договір про відступлення права вимоги за договором № 000388/TV74-09 банківського рахунку фізичної особи від 14.10.2009 року і згідно цього договору він став новим кредитором ПАТ "Кредитпромбанк" за договором № 000388/TV74-09 банківського рахунку фізичної особи від 14.10.2009 року. За умовами договору про відступлення права вимоги, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було відступлено грошове зобов'язання в розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США, строк виконання якого настав, що станом на дату укладення договору становило еквівалент 635200 грн.00 коп. Про перехід права вимоги відповідачів письмово було повідомлено, відповідну заяву ПАТ "Кредитпромбанк" було отримано 22.01.2015 року. Як зазначено вище, про заміну кредитора у кредитному договорі, ОСОБА_3 письмово повідомлено не було, доказів переходу прав до нового кредитора надано не було, вимоги про необхідність дострокового виконання зобов'язань перед новим кредитором ОСОБА_3 не отримував, а тому виконання зобов'язання шляхом зарахування зустрічних вимог перед ПАТ "Кредитпромбанк" вважає правомірним. З урахуванням зазначених вище обставин ПАТ "Дельта Банк" не набув прав нового кредитора ОСОБА_3 , а тому кредитором ОСОБА_3 за кредитним договором залишився ПАТ "Кредитпромбанк" , зобов'язання перед яким і підлягає припиненню. Вважав, що діючим в Україні законодавством заборони на проведення зарахування зустрічних однорідних вимог за вказаними договорами не передбачено, а тому вважає, що зобов'язання ПАТ "Кредитпромбанк" до ОСОБА_3 за кредитним договором від 05.02.2009 року та ОСОБА_3 до ПАТ "Кредитпромбанк" за договором банківського рахунку фізичної особи від 14.10.2009 року є припиненими з 23.01.2015 року, тобто з дати отримання ПАТ "Кредитпромбанк" відповідного повідомлення. Тому просив ухвалити рішення, яким припинити зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ "Кредитпромбанк" за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог з 23.01.2015 року .

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Припинено зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ "Кредипромбанк" за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 року шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 635200 грн.00 коп. з 23.01.2015 року.

Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати у справі в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ПАТ «Дельта Банк», посилаючись на неповноту з'ясованих обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити .

В доводах апеляційної скарги зазначає, що за договором купівлі-продажу прав вимоги АТ «Дельта Банк» набув статусу нового кредитора, у тому числі і за договорами укладеними з позивачем , а на момент укладення договору відступлення права вимоги між позивачем та ОСОБА_4 кредитний договір та договір банківського рахунку обслуговувалися різними банківськими установами, незалежними одна від іншої, відповідно в силу цього зарахування не могло бути проведеним. Також умовами кредитного договору та договору банківського рахунку не передбачена можливість зарахування зустрічних однорідних вимог. Також беззаперечним доказом визнання ОСОБА_3 кредитором вже саме АТ «Дельта Банк» є його чергові платежі за спірним кредитним договором здійснені ним через касу Сумського відділення АТ «Дельта Банк» у вересні, жовтні та листопаді 2013 року, а також у липні, вересні та жовтні 2014 року . Крім того, звертає увагу на те, що Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492 не передбачена заміна власника рахунку .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника відповідача, заперечення представника позивача, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні сторонами у якому були ОСОБА_3 та ПАТ «Кредитпромбанк», доказів відсутності зобов'язання за договором банківського рахунку фізичної особи та повернення ПАТ «Кредит промбанк» коштів в сумі 40000 доларів США на користь ОСОБА_4 суду не було надано. Тобто на момент зарахування вимог зустрічне зобов'язання існувало, а тому можливе припинення зобов'язання ОСОБА_3 перед ПАТ «Кредитпромбанк» за кредитним договором шляхом зарахування зустрічних однорідніх вимог .

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Місцевим судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05.02.2009 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009 року, згідно якому ОСОБА_3 було відкрито невідновлювальну кредитну лінію у національній валюті України в межах загальної суми 1000000 (один мільйон) гривень строком до 11.01.2021 року (т. 1 а. с. 71 - 74) .

Згідно договору купівлі-продажу права вимоги від 26.06.2013р., укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» права та обов'язки кредитора за кредитним договором № 7426/01/09-НВ від 05.02.2009р., укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 було передано ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с.218-221). Позивача було повідомлено про відступлення права вимоги шляхом направлення повідомлення за адресою зазначеною у кредитному договорі (т.1 а.с.222).

У зв'язку із заміною кредитора у зобов'язанні позивач, починаючи з вересня 2013 року став сплачувати кошти за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта Банк « і за період з вересня 2013 року по жовтень 2014 року позивач сплатив на користь ПАТ "Дельта Банк" кошти в загальній сумі 56932,19 грн., а з листопада 2014 року припинив сплачувати кошти за кредитом .

Також з матеріалів справи вбачається, що 14 жовтня 2009 року між ПАТ «Кредит промбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір № 000388/TV74-09 банківського рахунку фізичної особи і цього ж дня унесено на рахунок кошти у сумі 40000 доларів США, що підтверджується платіжною квитанцією ( т.1 а.с.4-6).

19.01.2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір відступлення права вимоги, згідно якого на користь ОСОБА_3 було передано право вимоги щодо повернення від ПАТ "Кредитпромбанк" суми вкладу у розмірі 40000 (сорок тисяч) доларів США за договором № 000388/TV74-09 банківського рахунку фізичної особи від 14.10.2009 року, строк виконання якого настав. Станом на дату укладення договору грошовий еквівалент вказаного зобов'язання за офіційний курсом Національного банку України становив 635200 (шістсот тридцять п'ять тисяч двісті) гривень (т. 1 а. с. 7, 26, 212) .

Про перехід права вимоги позивач та ОСОБА_4 письмово повідомили відповідачів, до відповідних заяв додано докази переходу прав до нового кредитора, зокрема, договір відступлення права вимоги від 19.01.2015 року (т. 1 а. с. 8 - 10) . Відповідну заяву ПАТ "Кредитпромбанк" отримано 22.01.2015 року, ПАТ "Дельта Банк" отримано 23.01.2015 року (т. 1 а. с. 11, 30, 216, 217) .

Заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог ПАТ "Кредитпромбанк" було відхилено з підстав відсутності нотаріально посвідченої заяви (повідомлення) про засвідчення факту добровільного відступлення права вимоги та засвічених підписом третьої особи копії договору про відступлення права вимоги. (т. 2 а. с. 86, 87) .

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 512, ч. 1 ст. 513, ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 515 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК).

У відповідності до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ПАТ «Кредитпромбанк» та АТ «Дельта Банк» , укладаючи Договір купівлі-продажу прав вимог діяли незаконного або без дотримання вимог чинного законодавства.

Не заслуговують на увагу доводи представника позивача про відсутність належного повідомлення позивача, як боржника про заміну кредитора у кредитному зобов'язанні, оскільки лист-повідомлення про відступлення права вимоги було направлено боржнику за адресою, яка відома була кредитору на день укладення даного договору.

Також колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що позивач, після отримання відомостей про заміну кредитора у кредитному зобов'язанні, припинив сплату коштів за кредитом на рахунки ПАТ "Кредитпромбанк" і, починаючи з вересня 2013 року, став сплачувати кошти на користь ПАТ «Дельта Банк» що свідчить про те, що він погодився з переходом права вимоги за зобов'язанням де він є боржником до нового кредитора.

Крім того, позивач вже звертався із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу права вимоги і рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19 лютого 2016 року ( справа № 592/9429/15-ц), яке набрало законної сили в задоволенні його позову було відмовлено.

Частиною першою статті 601 ЦК України встановлено, що зобовязання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Виходячи із приписів статей 1066, 1068 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобовязується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк зобовязаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Виходячи з вищезазначеного вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Таким чином , укладення договору відступлення права вимоги від 9 січня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не може призвести до виникнення грошового зобов'язання банку перед ОСОБА_3

За умовами договору банківського рахунку фізичної особи ВАТ «Кредит промбанк» відкрив ОСОБА_4 поточний рахунок у доларах США.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 , банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки. Поточний рахунок це рахунок, що відкривається банком клієнту на договорній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Таким чином, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів, а можливості зміни власника рахунка Інструкцією не передбачено.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вже на момент укладення відступлення права вимоги між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кредитний договір та договір банківського рахунку обслуговувались різними банківськими установами, незалежними одна від іншої, і, відповідно до цього проведення зарахування зустрічних однорідних вимог є неможливим.

Крім того, у зв'язку із віднесенням ПАТ "Кредитпромбанк" до категорії неплатоспроможних і запровадженням тимчасової адміністрації, процедура повернення коштів, що перебували на поточному рахунку ОСОБА_4 у цьому банку урегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», котрий є спеціальним у даних правовідносинах.

Виходячи з вищезазначеного колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому вона підлягає задоволенню, а рішення місцевого - скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

У зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» понесені судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 267 грн.96 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити .

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 24 листопада 2016 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», публічного акціонерного товариства «Кредит промбанк», треті особи: ОСОБА_4, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про припинення зобов'язання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» понесені судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 267 грн. 96 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -