АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

21 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 листопада 2016 року

в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕР-ТЕХ» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,-

ВСТАНОВИЛА :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2016 року даний позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АВЕР-ТЕХ» заборгованість за договором позики в сумі 21 725,00 грн., 2 040, 02 грн. інфляційних втрат, 3% річних у розмірі 576, 75 грн. та 1 378 грн. судового збору.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанціх норм матеріального права. Зазначає, що його заборгованість виникла перед ТОВ «АВЕР-ТЕХ» не з підстав, що регулюються главою 71 ЦК України (щодо позики, кредиту та банківського вкладу), а з підстав, визначених главою 82 ЦК України (щодо відшкодування шкоди). Вказує, що він не брав у позивача позики, а останній ввів його в оману під час підписання договору, оскільки відповідач вважав, шо він підписує договір про зобов'язання сплатити позивачу 32 000 грн. у якості відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 за довіреністю- Поліщук В.В. апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених в ній.

Представник позивача подав письмові заперечення та просив розглянути справу за його відсутності.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов'язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, 28.01.2015 р. відповідно до наказу № АТ-0032, ОСОБА_1 було прийнято на роботу у ТОВ «АВЕР-ТЕХ» у відділ транспорту на посаду водія автотранспортних засобів.

28.01.2015 р. між ТОВ «АВЕР-ТЕХ» та ОСОБА_1 було укладено договір безпроцентної позики № 1, відповідно до умов якого позивач зобов'язався передати у власність відповдачу грошові кошти у розмірі 32 040,00 грн.

Як було визначено п. 4.1. договору, позика надається шляхом передання позичальнику грошових коштів з каси позикодавця на підставі видаткового кассового ордеру.

28.04.2015 р. ОСОБА_1 одержав позику у розмірі 32 040,00 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5).

Пунктом 4.2. договору позики встановлено,що позичальник має право достроково повернути позику повністю або частково.

Відповідно до довідки ТОВ «АВЕР-ТЕХ» від 25.12.2015 року № 585, ОСОБА_1 за період з 28.04.2015 р. по 22.12.2015 р. повернув позику в розмірі 10 315,00 грн. (а.с. 8).

Дана обставина також підтверджується копіями прибуткових касових ордерів, що містяться в матеріалах справи (а.с. 41-48).

Згідно з п. 4.3. договору, у випадку припинення трудових відносин між позикодавцем та позичальником до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальнику відповідно до умов цього договору, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальником в день звільнення шляхом внесення грошових коштів в касу позикодавця.

Відповідно до Наказу № АТ-0408 від 22.12.2015 року про припинення трудового договору (контракту), ОСОБА_1, був звільнений із займаної посади за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.

Пунктом 5.3. Договору безпроцентної позики визначено, що у випадку, якщо позичальник своєчасно не повернув чергову частину позики, він зобов'язаний на вимогу позикодавця сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно з п. 5.4. при простроченні повернення позики позичальник сплачує штраф у розмірі 1% від неповерненої суми позики за кожен день прострочення повернення позики.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач, не дивлячись на п. 4.3. договору позики, після припинення трудових відносин з ТОВ «АВЕР-ТЕХ», не повернув позивачу кошти за договором.

А відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про виникнення боргового зобов'язання та підставно стягнув з відповідача суму боргу, інфляційні втрати та 3 % річних відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, що є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11)

Колегія суддів не може прийняти до уваги посилання в апеляційній скарзі на ту обставину, що відповідач ніколи не брав у позивача позики та вважав, що підписує договір, за умовами якого він зобов'язувався відшкодувати позивачу 32 000 грн. як шкоду, спричинену внаслідок ДТП, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що договір позики був оспорений позивачем в судовому порядку та існує рішення суду про визнання його недійсним, а відтак, вказаний договір є чиним і на теперішній час.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Всі висновки суду першої інстанції щодо пред'явлених у рамках даної справи позовних вимог повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення .

Обставин, які б давали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга не містить.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суд першої інстанції ухвалив правильне по суті рішення, підстав для скасування якого колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 09 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/5810/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 500 /2017

Головуючий у суді першої інстанції: Рибак М.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.