У Х В А Л А

17 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків нікчемності правочину та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дійсним,

в с т а н о в и л а:

Вишгородський районний суд Київської області рішенням від 29 лютого 2016 року позов ОСОБА_4 задовольнив: визнав нікчемним попередній договір купівлі-продажу, укладений 30 січня 2014 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; застосував наслідки нікчемності правочину - стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 1 млн 948 тис. 952 грн 31 коп., що було еквівалентно 71 тис. 524 долари 75 центів доларів США; у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовив.

Апеляційний суд Київської області рішенням від 21 квітня 2016 року змінив рішення суду першої інстанції: установив нікчемність попереднього договору купівлі-продажу, укладеного 30 січня 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5; стягнув з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 739 тис. 895 грн.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 31 жовтня 2016 року рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 192, 524 та 533 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України);

невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах указаних норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня, 7 вересня та 16 листопада 2016 року, судові рішення Верховного Суду України від 4 липня та 5 жовтня 2011 року, 27 березня та 6 червня 2012 року.

Перевіривши доводи заявниці, викладені в заяві про перегляд судових рішень, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив зокрема з того, що оскільки на виконання умов попереднього договору купівлі-продажу квартири позивачка сплатила відповідачу 739 тис. 895 грн, то саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача відповідно до вимог частини першої статті 216 ЦК України.

У наданій для порівняння ухвалі колегії суддів Верховного Суду України від 5 жовтня 2011 року зазначено, що оплата договірної вартості будівництва житлового об'єкта проводиться замовником шляхом перерахування коштів, визначених у доларах США.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, що надана заявницею для порівняння, вказано, що відповідач грошового зобов'язання за договором позики не виконав.

У наданих для порівняння ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня та 16 листопада 2016 року зазначено, що позичальники отримали кредити в іноземній валюті.

Таким чином, в ухвалі колегії суддів Верховного Суду України від 5 жовтня 2011 року та ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня, 7 вересня та 16 листопада 2016 року, що надані заявницею для порівняння, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цих судових рішеннях, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову, аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

З огляду на викладене підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

У постанові Верховного Суду України від 4 липня 2011 року, що надана заявницею для порівняння, зазначено, що у графіку платежів було закріплено, що лізингові платежі змінюються пропорційно зміні курсу гривні до долару США.

У наданій для порівняння постанові Судової палати у господарських справах Верховного Суду України від 27 березня 2012 року вказано, що у випадку прострочення сплати лізингового платежу виникає заборгованість у гривні, яку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення.

У постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 6 червня 2012 року, що надана заявницею для порівняння, зазначено, що зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою частини другою статті 625 ЦК України, так і нормами статей 549-550 ЦК України.

З огляду на викладене правові висновки Верховного Суду України в постановах від 4 липня 2011 року, 27 березня та 6 червня 2012 року, що надані заявницею для порівняння, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Таким чином, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з його невідповідністю викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, передбачена пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, теж відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення нікчемності правочину і застосування наслідків нікчемності правочину та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визнання договору дійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2016 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк
Н.П. Лященко В.М. Сімоненко