Справа № 196/1157/16-ц
№ провадження 2/196/39/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.,

при секретарі - Шевченко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 пропустила з поважної причини строк на прийняття спадщини, яка залишилася після її племінниці ОСОБА_3.

У передбачені цивільним законодавством строки спадщину прийняла, а згодом і отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину, двоюрідна сестра ОСОБА_3 по батьковій лінії ОСОБА_2.

В матеріалах спадкової справи відсутня письмова згода ОСОБА_2 на подання ОСОБА_1 заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Відповідно до абзацу 2 п.п.3.18. п.3 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22 лютого 2012 року, письмові заяви спадкоємців про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем мають бути подані нотаріусу до видачі свідоцтва про право на спадщину.

Вважає, що строк на прийняття спадщини ОСОБА_1 пропустила з поважних причини, посилаючись на наступні обставини.

16 січня 2013 року в м.Києві померла племінниця ОСОБА_1 - ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: АДРЕСА_1.

За життя ОСОБА_3 заповіту не складала.

06 лютого 2013 року до Восьмої київської державної нотаріальної контори за адресою м.Київ вул.Ілліча, 16, надійшла заява про прийняття спадщини від ОСОБА_2, на підставі якої було заведено спадкову справу №26/2013.

У заяві про прийняття спадщини, яка була зареєстрована за №61, ОСОБА_2 вказала, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_3, а також те, що інших спадкоємців за законом не має.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що вони є двоюрідними сестрами.

На підставі поданих ОСОБА_2 документів, підтвердження факту родинних відносин та заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину, а також у зв'язку зі спливом строку на прийняття спадщини для інших спадкоємців за законом, 26 вересня 2013 року державним нотаріусом було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме на квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.09.2005 року.

Лише взимку ОСОБА_1 дізналася про смерть своєї племінниці ОСОБА_3, з якою вона намагалася відновити зв'язок, який був втрачений з невідомих їй причин майже десять років тому.

Про смерть племінниці ОСОБА_1 дізналася випадково з інформації однієї із соціальних інтернет-мереж. Також їй стало відомо, що поховання ОСОБА_3 було проведено за кошти сусідів, працівників телеканалу "СТБ" та самого телеканалу "СТБ", на якому працювала померла. А також ОСОБА_1Є стало відомо, що квартира, в якій проживала її померла племінниця ОСОБА_3, одразу після смерті останньої була виставлена на продаж спадкоємцем.

Сусідка померлої племінниці ОСОБА_4 їй повідомила, що під час передачі всіх оригіналів документів ОСОБА_2, вона повідомила, що у ОСОБА_3 є родичі, які проживають у Вінницькій області і яких необхідно розшукати для прийняття спадщини, що ОСОБА_2 не зробила. Також від ОСОБА_4 ОСОБА_1Є дізналася, що оформленням спадщини після її племінниці займається чоловік ОСОБА_2 ОСОБА_5 Проте, коли ОСОБА_1 зв'язалася з ОСОБА_5 по телефону, то останній нібито спочатку намагався допомогти, але потім взагалі на зв'язок більше не виходив.

08 квітня 2015 року ОСОБА_1 отримала повторно свідоцтво про смерть ОСОБА_3 та звернулася до Хмільницької районної державної нотаріальної контори Вінницької області для отримання інформаційної довідки із Спадкового реєстру.

В липні 2015 року ОСОБА_1 подала позов до Царичанського районного суду Дніпропетровської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, який було залишено без розгляду за її ж заявою.

19 квітня 2016 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області ухвалив рішення про встановлення факту родинних відносин, зокрема між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме те, що вони є рідною тіткою та племінницею відповідно.

ОСОБА_1 є рідною тіткою померлої ОСОБА_3 та єдиним спадкоємцем третьої черги за законом.

ОСОБА_1 пропустила строк для прийняття спадщини з поважної причини, оскільки їй не було відомо про факт смерті ОСОБА_3 до зими 2015 року, таким чином незнання факту смерті ОСОБА_3 є причиною, пов'язаною із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняття спадщини.

ОСОБА_1 не прийняла спадщину, яка залишилася після померлої в січні 2013 року ОСОБА_3, у визначений ст.1270 ЦК України строк, а отже, вважається такою, що не прийняла спадщину.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Також, оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд має також брати до уваги особу спадкоємця та умови його життєдіяльності. ОСОБА_1 не підтримувала зв'язок з родичами по лінії ОСОБА_6, батьком ОСОБА_3, а тому у неї не було жодної можливості дізнатися від них про смерть ОСОБА_3, що також підтвердила в судовому засіданні по справі №196/894/15-ц ОСОБА_2

Крім цього, ОСОБА_1 є жінкою похилого віку, а тому скористатися новітніми технологіями для здобуття інформації про ОСОБА_3, не мала можливості.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.1217, 1258, 1261-1263, 1270, 1272 ЦК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, абзаци 21, 22, 26 пункту 2 ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/1-13, прохає визначити додатковий строк, достатній для подання ОСОБА_1 заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після померлої племінниці ОСОБА_3

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причини, про смерть ОСОБА_3 вона дізналася сама в січні 2014 року через соціальні інтернетмережі.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимог ОСОБА_1 підтримав повністю та вважає, що дійсно встановлений законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини ОСОБА_9 після померлої ОСОБА_3 пропустила з поважної причини, оскільки незнання факту смерті ОСОБА_3 є причиною, пов'язаною із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняттям спадщини. Також, поважність такої причини як незнання про факт смерті спадкодавця підтверджується судовою практикою, зокрема практикою апеляційного суду Дніпропетровської області, постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2012 року та вбачається з листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що батько померлої ОСОБА_3 та її батько були рідними братами. 16 січня 2013 року їй зателефонувала сусідка ОСОБА_3 ОСОБА_4 та повідомила про смерть сестри. 17 січня 2013 року вона вже була в Києві і також приймала участь в організації поховання сестри, несла відповідні витрати. Про наявність родичів у померлої сестри ОСОБА_3 вона дізналася не під час похорон, а вже після спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини влітку. У ОСОБА_4, сусідки померлої сестри, були всі документи померлої і можливо вона і знала про родичів, проте про них їй нічого не говорила. Зі слів сестри ОСОБА_3 їй було відомо, що в сестри більше родичів не має. Нотаріусу вона говорила, що можливо в ОСОБА_3 і є родичі, але вона про них не знає. Проти того, що ОСОБА_1 є спадкоємцем після померлої ОСОБА_3 вона не заперечує. Але прохає відмовити в позові ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог повністю, вважав їх незаконними та не обґрунтованими. З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 про смерть племінниці дізналася взимку 2015 року від онуки ОСОБА_11 та від сусідки померлої ОСОБА_4 При дослідженні відеозапису відеоконференції, проведеної по іншій цивільній справі, встановлено, що ОСОБА_4 повідомила ОСОБА_1 про смерть ОСОБА_3 вже в липні-вересні 2013 року. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 померла 16 січня 2013 року, а позивач ОСОБА_1 дізналася про смерть останньої ніяк не пізніше січня 2014 року.

При цьому, ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про прийняття спадщини лише в липні 2015 року, тобто, приблизно через один рік і шість місяців після того, як вона дізналася про смерть ОСОБА_3 Всупереч приписам ч.1 ст.1269 ЦК України ОСОБА_1 не подала нотаріусу або уповноваженій особі заяву про прийняття спадщини. Також зауважив, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачу у видачі в свідоцтва про право на спадщину.

Посилаючись на п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", постанову Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року по цивільній справі №6-1486цс15, постанову Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року справа №6-85цс12, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VІІІ, Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування, взятого до відома на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01 березня 2013 року, вважає, що доводи позивача та її представника про пропуск ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини з поважних причин не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Свідок ОСОБА_12, онука позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні повідомила, що її бабуся ОСОБА_1 була в неї на Різдво в 2014 році і вона запропонувала останній знайти через соціальні інтернетмережі ОСОБА_3, звідки вони і дізналися про смерть ОСОБА_3 Спочатку вони знайшли номер телефону ОСОБА_4, яка їм повідомила номер телефону ОСОБА_2 Зі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розмовляла бабуся ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_5, чоловік відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні пояснив, що 16 січня 2013 року з Києва зателефонувала ОСОБА_4 і повідомила дружині ОСОБА_2 про смерть двоюрідної сестри ОСОБА_3 Він допомагав в організації похорон ОСОБА_3, а також в оформленні спадщини. Вони квартиру утримували і в липні 2015 року продали квартиру. Десь 03 чи 05.01.2015 року зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що вона тітка померлої ОСОБА_3 ОСОБА_4 була допитана в якості свідка по іншій цивільній справі про встановлення факту родинних відносин, де вона пояснила, що ОСОБА_1 вона повідомила про смерть ОСОБА_3 через 6-8 місяців.

Свідок ОСОБА_4, допитана в якості свідка по цивільній справі №196/894/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в режимі відеоконференції, відеозапис якого було переглянуто в судовому засіданні по даній справі, повідомила, що 16 січня 2013 року вона зателефонувала до ОСОБА_2 та повідомила про смерть сусідки ОСОБА_3 Приблизно десь через шість-вісім місяців, тобто десь в липні-вересні 2013 року, до неї зателефонувала ОСОБА_1Є і вона їй повідомила про смерть ОСОБА_3

Суд, заслухавши доводи сторін, покази свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_5, дослідивши в судовому засіданні носій відеозапису відеоконференції, проведеної по цивільній справі №196/894/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини в частині показів свідка ОСОБА_4, перевіривши матеріали даної справи та справи №196/894/15-ц (№провадження 2/196/420/2015), вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за слідуючих підстав.

Згідно ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (ч.1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 16 січня 2013 року померла племінниця позивача ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії І-АМ №316361, видане повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області 08 квітня 2015 року), яка проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті ОСОБА_3 залишилися спадщина, до складу якої входила: квартира АДРЕСА_2, загальною площею 37,10 м кв., яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 15 вересня 2005 року.

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений законом шестимісячний строк спадщину прийняла, подавши 06 лютого 2013 року до Восьмої державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлої 16 січня 2013 року ОСОБА_3

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 квітня 2013 року встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме, що вони є двоюрідними сестрами.

26 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтво про право на спадщину серії ВТЕ №921066 після померлої 16 січня 2013 року ОСОБА_3 (а.с.13).

Позивач ОСОБА_1 дізналася про смерть своєї племінниці ОСОБА_3 в січні 2014 року з інформації соціальної інтернетмережі, що підтверджується поясненнями самого позивача, наданими в судовому засіданні та показами онуки позивача ОСОБА_12 про те, що дійсно саме на Різдво в 2015 році, коли бабуся була в неї в гостях та в ході пошуку через соціальні інтернетмережі інформації про ОСОБА_3, вони дізналися про смерть останньої.

08 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримала у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Хмільницькому району реєстраційної служби Хмільницького міськрайонного управління юстиції у Вінницькій області повторне свідоцтво про смерть ОСОБА_3 серії І-АМ №316361 (а.с.12).

08 квітня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримала в Хмільницькій районній державній нотаріальній конторі Вінницької області Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а.с.13).

В липні 2016 року позивач ОСОБА_1 подала до Царичанського районного суду Дніпропетровської області позов до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, який ухвалою суду від 21 грудня 2015 року залишено без розгляду за заявою ОСОБА_1

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 19.04.2016 року за заявою ОСОБА_1, зокрема встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, а саме те, що вони є рідною тіткою та племінницею відповідно (а.с.16, 17).

Так, у відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ч.1 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи , які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст.1220-1221, 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

В обох випадках спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, і, крім того, юридичні особи та інші учасники цивільних відносин.

Згідно із ст. ст. 1268-1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість у судовому засіданні встановлено, що позивач названих вище вимог закону не дотрималася та після відкриття спадщини не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст.1272 ЦК України).

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок , що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов'язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і, кінцево, дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщин.

Це є обов'язковим для обох названих видів спадкування.

Виникнення у спадкоємця права на спадкування за законом, залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, лише у разі відмови тих від спадщини, неприйняття ними спадщини або позбавлення права на спадщину, робить названу особу учасником спадкових правовідносин, які, як правило, базуються на родинних стосункам спадкодавця і спадкоємця.

У зв'язку з цим, для прийняття спадщини за законом йому слід вчинити ті ж дії, що і при спадкуванні за заповітом, а саме, подати до нотаріальної контори відповідну заяву, яка б свідчила про його дійсний намір прийняти спадщину і в порядку спадкування за законом.

При цьому, такі дії теж повинні бути вчинені у встановлений законом для прийняття спадщини строк.

Пропуск такого строку, позбавляє спадкодавця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред'явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.

В постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В даному випадку позивач ОСОБА_1 як на поважну причину пропуску нею визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини посилається на незнання факту смерті спадкодавця, яка пов'язана із об'єктивними, непереборними та істотними труднощами на вчинення дій із прийняття спадщини.

У Правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена в постанові від 04 листопада 2015 року при розгляді цивільної справи №6-1486цс15 та яка за ст.360-7 ЦПК України та ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є обов'язковою для судів, зазначено: " Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні".

Аналогічна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цч12).

Отже, відсутність інформації про смерть спадкодавця, не вважається судом підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Посилання позивача на тривале не спілкування та відсутність зв'язку з спадкодавцем, яке і стало причиною відсутності у позивача інформації про смерть спадкодавця в строк необхідний для прийняття спадщини, як на поважну причину пропуску зазначеного строку, судом не приймається, враховуючи, що будь-яких належних доказів наявності перешкод у спілкуванні зі спадкодавцем, яка проживала в м.Київ, а сама позивач у Вінницькій області, тобто проживаючи в межах однієї країни, хоча і на значній відстані, позивач та її представник суду не надали, та не встановлено такого і судом.

Таким чином, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними,у зв'язку з чим задоволенню не підлягають.

Оскільки, в задоволенні позову відмовлено, то у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України сплачений позивачем при пред'явленні даного позову до суду судовий збір не відшкодовуються.

На підставі викладеного, керуючись ст.1272 ЦК України, ст. ст.88, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з подачею апеляційної скарги через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 28 лютого 2017 року.

Головуюча: О.М.ГУДИМ