Справа № 713/1312/16-ц
Провадження №2/713/13/17
21.02.2017 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Перепелиця Т.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості ,-
Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.
В позові вказує, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.
В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.
Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 2501/0707/88-362 від 12.07.2007 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк».
Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк" .
12.07.2007 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - громадянин України яким є ОСОБА_1, уклали кредитний договір № 2501/0707/88-362.
Відповідно до умов договору, ОСОБА_1, зобов'язується в порядку та на умова що визначені Кредитним договором повертати Кредит, виплачувати проценти : користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.
У порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_1, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.07.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом - 19 281,67 дол. США., за відсотками - 1 410,39 дол. США, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом .
Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач 1 зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. У зв'язку з систематичним порушенням боржником своїх обов'язків зі сплати кредиту, відповідно до норм чинного законодавства та діючого Кредитного договору йому була нарахована неустойку.
На 10.07.2016 року розмір неустойки становить - пеня - 289,30 дол. США.
В забезпечення виконання зобовязань позичальника, що випливають з основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 07.06.2011 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - ОСОБА_2, уклали договір Поруки №2501/0707/88-362-Р-1. Відповідно до умов Договору поруки ОСОБА_2, як поручитель поручається за виконання ОСОБА_1 обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.
На виконання умов Кредитного договору відповідачам була направлена Вимога
про дострокове повернення кредиту, але на дату подання позовної заяви Вимога не
Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належно повідомленим про місце, день та годину слухання справи, в адресованому суду клопотанні просив слухання справи провести за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, будучи належно повідомленими про місце, день та годину слухання справи, про що є відомості в матеріалах справи.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.
В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.
Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 2501/0707/88-362 від 12.07.2007 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфа-Банк».
Таким чином, на даний час усі права кредитора за вищевказаними Кредитним договором належать ПАТ "Альфа-Банк" .
12.07.2007 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - громадянин України яким є ОСОБА_1, уклали кредитний договір № 2501/0707/88-362.
З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, 07.11.2011 укладено договір поруки № 2501/0707/88-362.
25.05.2012 між ПАТ «Сведбанк», що є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами (а.с. 32).
15.06.2012 між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором 2501/0707/88-362 від 12.07.2007, укладеного між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1, на користь ПАТ «Альфабанк» (а.с. 41-50).
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з п. 9.1 кредитного договору, у випадку невиконання позичальником та/або майновим поручителем/іпотекодавцем будь-яких своїх зобовязань за цим договором та/або умов договору іпотеки, зазначеного в п. 2 .1 цього договору; та/або у випадку порушення позичальником строків платежів, встановлених п. 3.1, 3.1 цього договору, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, а позичальник зобовязаний виконати зазначені зобовязання в порядку, передбаченому п.9.2, 9.3 цього договору.
Встановлено, що 09.08.2016 позивачем на адресу відповідачів скеровано письмову вимогу про дострокове повернення кредиту, однак, така вимога залишилась без реагування, заборгованість у добровільному порядку не погашена (а.с. 54).
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.
У відповідності до статей 526,530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.
Згідно з ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Вказаний розрахунок суд приймає як належний та допустимий доказ, оскільки доказів протилежного стороною відповідачів не представлено.
У пункті 12 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 533 ЦК України
Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.
Станом на 21.02.2017 за курсом Національного банку України вартість 1 долара США становить 27,50 грн.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, сума нарахованої пені за кредитом становить 289,30 доларів США.
Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у ст.ст.47 та 49 цьогоЗаконувизначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиницяУкраїни гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 192 ЦК України).
Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннямидопускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.
Оскільки виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то поряд зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.
Проте, положення ч. 2 ст.192, ч. 3 ст.533 ЦК України,Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом і не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.
Таким чином, розмір пені, що підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача, повинен бути визначений у гривневому еквіваленті в розмірі 7955 грн. 75 коп. (289,30 доларів США (пеня) * 27,50 грн. (курс долара до гривні, встановлений НБУ на день ухвалення рішення).
У відповідності до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Положеннями ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
З огляду на те, що відповідачами порушено умови кредитного договору, не виконано взятих за таким зобовязань, у добровільному порядку останні ухиляються від сплати заборгованості, вказана заборгованість підлягає стягненню на користь позивача солідарно з відповідача ОСОБА_1 як позичальника, та відповідача ОСОБА_2 як поручителя.
За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такі необхідно задовольнити.
Крім цього, згідно з ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, повязані зі сплатою судового збору, у розмірі 7904,25 (сім тисяч дев»ятсот чотири гривні 25 копійок) .
На підставі статей 526, 527, 530, 533, 543, 549, 554, 599, 611, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України та керуючись статтями 10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості ,- задовольнити.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: А. Ю. Кириляк