ЄУН № 174/333/16-ц
н/п 2/174/16/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2017 року Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі : головуючого судді Борцової А.А.,

з участю секретаря Заіка А.В.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про захист права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, третя особа ОСОБА_5,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про захист права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, вказуючи, що йому на праві приватної особистої власності належить нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 (колишня вул. Леніна) в м. Вільногірську Дніпропетровської області; садиба, розташована по вул. Степовій, 2 в хуторі Соколово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. В березні місяці 2016 року йому стало відомо, що в грудні 2011 року, приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_6, до Єдиного реєстру обтяжень, була внесена інформація про арешт усього нерухомого майна, що йому належить, в тому числі перелічених вище об'єктів нерухомого майна. З інформації, яку він отримав від нотаріуса, арешт на майно було накладено згідно до постанови державного виконавця відповідача ще в грудні 2011 року. Він вважає, що відповідачем, незаконно, протиправно та без будь-якого обґрунтування було накладено арешт на належне йому нерухоме майно. Ніякої заборгованості по аліментам перед стягувачем ОСОБА_5 він не має, аліменти були сплачені ним в повному обсязі, жодних претензій до нього з боку стягувачки ОСОБА_5, яка отримувала державну грошову допомогу на дитину та грошову допомогу від нього, яку він їй надавав добровільно. Крім того, на цей час, їхній з ОСОБА_5 дитині виповнилось 21 рік, протягом трьох років з дня досягнення повноліття дитиною з позовом до суду про стягнення з нього заборгованості по аліментам ОСОБА_5 не звертався, про стягнення з нього аліментів в звязку із навчанням дитини, стягувачка з позовом до суду також не зверталась. Постановою відповідача від 02.12.2005 року, на все належне йому майно, було накладено арешт без конкретного визначення обсягів цього майна, арешт на майно було здійснено з метою забезпечення збереження його майна (боржника), що підлягає наступній передачі на реалізацію. Постановою відповідача від 31.10.2013 року, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 12-71 від 04.08.1998 року, виданого Вільногірським міським судом Дніпропетровської області, було закінчено в звязку із закінченням передбаченого чинним законодавством України строку для даного виду стягнення. Таким чином, з моменту закінчення виконавчого провадження, відповідач повинен був припинити чинність арешту, накладеного ним на його майно. Вважає, що відповідач діяв за межами наданих йому чинним законодавством України повноважень, чим незаконно та протиправно обмежив його право власності на майно, позбавив його можливості шляхом накладення незаконного арешту на його майно, вільно користуватися та розпоряджатися своїм майном, чим порушив його права та законні інтереси. На цей час відсутні будь-які законні підстави щодо обмеження його права власності на перелічене вище майно та в будь-який законний спосіб подальше існування обмеження його права. З урахуванням внесених змін до позову позивач просить, в порядку захисту його права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, яке складається з квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Леніна) в м. Вільногірську Дніпропетровської області та садиби, розташованої по вул. Степовій, 2 в хуторі Соколово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, визнати незаконним та скасувати обтяження, належного йому майна у вигляді арешту переліченого вище нерухомого майна, що належить йому на праві особистої приватної власності.

Позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, але за участі його представника адвоката ОСОБА_1 (а.с 26)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в останній редакції (а.с. 124-125), просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився надали заяву про розгляд справи без участі представника відділу (а.с. 145, 147, 165). Згідно наданих письмових заперечень (а.с.45) позов не визнають, мотивуючи тим, що на виконанні у ОСОБА_4 районному ВДВС Головного територіального управління юстиції у період з 11.08.2003 року по 31.10.2013 року перебувало виконавче провадження № 17111240 з примусового виконання виконавчого листа № 12-71 виданого 04.08.1998 року Вільногірським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліментів у розмірі ? частини. 11.08.2003 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Протягом усього періоду перебування виконавчого листа на виконанні божником ОСОБА_3 не долучались до матеріалів виконавчого провадження будь-які документи, що підтверджують сплату аліментів, також боржник не вказав у позові яким саме чином він сплачував аліменти. У матеріалах виконавчого провадження є лише заяви ОСОБА_5, стягувача за виконавчим провадженням, про видачу довідок про неотримання аліментів протягом усього періоду перебування виконавчого документу на виконанні у відділі. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції від 01.11.2011 року, 19.11.2011 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, згідно якої арешт було накладено на все нерухоме майно ОСОБА_3 Заборгованість зі сплати аліментів, протягом усього періоду перебування виконавчого провадження на виконанні, нараховувалась згідно розміру середньомісячної заробітної плати по Верхньодніпровському району, згідно ст. 74 вказаного Закону та на час досягнення дитиною повноліття склала 41815,33 грн. В звязку з досягненням дитиною повноліття 31.10.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про завершення виконавчого провадження на підставі п.6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме в звязку з закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Представник третьої особи ОСОБА_2 проти заяви не заперечував, пояснив, що після закінчення виконавчого провадження в звязку з досягненням дитиною повноліття арешт в межах цього виконавчого провадження повинен бути скасований, тому проти позову не заперечує.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, свідка, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши матеріали виконавчого провадження, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показав, що до 14.02.2014 року працював на посаді держаного виконавця ОСОБА_4 відділу ДВС. В нього на виконанні перебувало виконавче провадження про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, яке було закрито у звязку з досягненням дитиною повноліття. Якщо є заборгованість по аліментам на час закінчення виконавчого провадження, стягувач може звернутися до відділу за довідкою про заборгованість і в судовому порядку вирішити питання про стягнення цієї заборгованості по аліментам. Арешт, який було накладено на майно боржника ОСОБА_3 скасовано не було, оскільки малася заборгованість по аліментам.

Факт належності ОСОБА_8 на праві власності будинку в Хутор-Соколово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та квартири АДРЕСА_2 (нині Молодіжна) в м.Вільногірську та факт накладення арешту на його майно на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції на вказане майно підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта (а.с. 5-10).

Факт перебування на виконанні у відділі ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції виконавчого листа № 12-71 від 04.08.1998 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі ? частини підтверджується постановою від 11.08.2003 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа. (а.с. 12, 50)

Згідно постанови від 02.12.2005 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції, з метою забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі на реалізацію накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3, заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна (а.с. 82).

Згідно постанови від 14.12.2005 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції, з метою збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі на реалізацію накладено арешт на майно, що належить ОСОБА_3, а саме: автомобіль НОМЕР_1 заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна (а.с. 85).

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_3 має заборгованість станом на 19.02.2013 року в розмірі 41815,33 грн. (а.с 115)

Згідно постанови від 31.10.2013 року державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції, ОСОБА_7, закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 12-71 від 04.08.1998 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі ? частини, підстава - закінчення передбаченого законом строку для даного виду стягнення. (а.с. 119).

Згідно п. 6 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 16.10.2013 року, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 16.10.2013 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

2. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

3. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх предявлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 16.10.2013 року, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч.ч.3,5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 16.10.2013 року, з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту, у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, оскільки виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 12-71 від 04.08.1998 року про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_5 у розмірі ? частини завершено згідно постанови від 31.10.2013 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції, ОСОБА_7, в межах якого було накладено арешт на все майно позивача, то підстави для арешту майна боржника ОСОБА_3 відсутні, а його наявність порушує та обмежує права позивача ОСОБА_3 щодо вільного користування та розпорядження власним нерухомим майном, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а арешт, накладений на майно позивача ОСОБА_9 згідно постанови від 02.12.2005 року державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_4 районного управління юстиції скасуванню.

Понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору, слід віднести на його рахунок, оскільки на їх стягненні він не наполягає.

На підставі ст.ст. 319, 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 49, 50, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 16.10.2013 року та керуючись ст.ст. 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про захист права власності на нерухоме майно та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, третя особа ОСОБА_5 - задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати обтяження у вигляді арешту майна, належного ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився у м. Вільногірськ Дніпропетровської області, зареєстрований: ІНФОРМАЦІЯ_2, х. Соколово, вул. Степова, 2, проживає: ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_2) на праві особистої приватної власності, а саме: квартири АДРЕСА_1 (колишня Леніна) в м. Вільногірськ Дніпропетровської області та садиби, розташованої по вул. Степовій, 2 в х. Соколово Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 22 лютого 2017 року.

Головуючий - суддя : А.А.Борцова