АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Кравець В.А., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про скасування наказу про оголошення догани,

в с т а н о в и л а :

у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укргазбанк», в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ № 17-ст від 29.02.2016 року, яким його притягнуто до відповідальності у вигляді догани.

В обґрунтування позову зазначав, що наказом голови правління АБ «Укргазбанк» № 17-ст від 29.02.2016 року йому оголошено догану за несанкціоновану відправку інформації з обмеженим доступом з робочої станції АБ « Укргазбанк», що призвело до порушення актів внутрішнього регулювання банку, а саме: п.5.2, п. 5.4.2, додатку № 5 « Положення про інформацію з обмеженим доступом АБ « Укргазбанк». Вважає, що не вчиняв жодних дисциплінарних проступків, а наказ винесений протиправно.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31.10.2016 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Справа № 756/4846/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/1074/2017 17
Головуючий у суді першої інстанції: Луценко О.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме суд не взяв до уваги, що він не міг своєчасно ознайомитися та надати пояснення на службові записки, оскільки з 02.02.2016 року по 10.02.2016 року перебував на лікарняному. Службова записка від 02.02.2016 року не містить підписів працівників банку, які були включені у склад комісії та не має реєстраційного номеру та дати. Службова записка від 03.02.2016 року має ознаки фальсифікації, оскільки не фігурує у висновку службового розслідування. Службова записка від 12.02.2016 року виконана за підписом ОСОБА_4, який не входив до складу комісії та не мав правових підстав звертатися до нього з питаннями по даному службовому розслідуванню. Крім того, акт від 12.02.2016 року про його відмову надати пояснення є сфальсифікованим, оскільки із службовою запискою від 03.02.2016 року він не ознайомлювався і від дачі пояснень не відмовлявся. Суд також не дослідив наказ № 17 від 29.02.2016 року та не дослідив питання щодо порушення ч. 3 ст. 53 Закону України «Про запобігання корупції».

У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 працював в АБ «Укргазбанк» на посаді начальника відділу координації та поточного контролю управління досудової роботи з фізичними особами Департаменту врегулювання боргових зобов'язань.

11.01.2016 року на корпоративну електронну пошту банку надійшла копія запиту прокуратури Черкаської області (лист №05/4-6вих16 від 11.01.2016), у якому просили надіслати інформацію та документи щодо процесу стягнення заборгованості з клієнтів банку за кредитним договором № 011/11-НКЛ, укладеним 07.04.2011 з ПАТ «АКБ Київ» і ТОВ « Агрофірма Насіння» (заставодавець ПП «Юпитер»). На вказаний запит було надіслано документи, про які вказувалося у запиті.

Відповідно до розпорядження Голови правління АТ «Укргазбанк» № 113 від 20.01.2016 року, з метою встановлення всіх обставин безпідставного витоку інформації та виявлення працівника, який саме направив документи, які становлять банківську таємницю було створено комісію для проведення службового розслідування.

Службовими записками від 02.02.2016 року, від 03.02.2016 року та від 12.02.2016 року було запропоновано позивачу надати пояснення, однак позивач будь - яких пояснень не надав.

Відповідно до акту від 12.02.2016 року ОСОБА_1 відмовився надати пояснення з приводу несанкціонованої відправки інформації з обмеженим доступом з робочої станції ПАТ «АБ «Укргазбанк» відповідно до службової записки від 03.02.2016 року.

За результатами розслідування комісією було складено висновок службового розслідування, який затверджений Головою Правління банку 22.02.2016 року та яким підтверджено факт протиправного надсилання документів з обмеженим доступом третім особам та виявлено, що це зроблено ОСОБА_1

11.01.2016 року банк отримав лише копію запиту, а оригінал надійшов лише 14.01.2016 року, однак всупереч вимогам чинного законодавства (законом не передбачено надання відповіді, документів та іншої інформації на копії запитів) ОСОБА_1 переслав скановані копії документів в мережу Інтернет на зовнішню поштову скриньку, а потім перенаправив їх на електронну адресу третіх осіб.

Пунктом 5.2 Положення про інформацію з обмеженим доступом ПАТ «АБ «Укргазбанк», затвердженого протоколом Правління банку «АБ «Укргазбанк» № 48 від 17.10.2013року, передбачено порядок та межі розкриття банком інформації, що містить інформацію з обмеженим доступом( інформація надсилається після висновків служб банку щодо законності запиту з дозволу керівництва банку та лише за підписом уповноваженої особи). Пунктом 5.4.2 цього Положення визначено порядок ведення діловодства з документами, що містять інформацію з обмеженим доступом.

ОСОБА_1 відправив документи без проставлення грифу «банківська таємниця» або « комерційна таємниця» та без відповідної резолюції керівництва банку по виконанню та без перевірки і дозволу безпосереднього керівника.

Наказом № 17-ст від 29.02.2016 року ОСОБА_1 притягнено до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за несанкціоновану відправку інформації з обмеженим доступом з робочої станції АБ «Укргазбанк», порушення актів внутрішнього регулювання банку, а саме: п.5.2,п. 5.4.2, додатку №5 « Положення про інформацію з обмеженим доступом АБ «Укргазбанк».

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що дисциплінарне стягнення на позивача накладено за дисциплінарний проступок з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та нормам матеріального права.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Відповідно до ст. 149 цього ж Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Відповідно до ст. 148 цього кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, керуючись вимогами вищезазначених норм дійшов правильних висновків про те, що дисциплінарне стягнення накладене за вчинений дисциплінарний проступок у порядку та у строки, визначені законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не вчиняв дисциплінарного проступку спростовуються матеріалами справи.

Згідно з висновком службового розслідування, затвердженого головою правління АБ «Укргазбанк» Шевченко К.Є. 22.02.2016 року 12.01.2016 року ОСОБА_1 перебуваючи на своєму робочому місці в кабінеті приміщення банку по вул. Червоноармійській, 39, зі свого робочого комп`ютера та облікового запису «vglyvenko» і паролю, за допомогою яких здійснюється підключення до домену банку «UKRGAS», провів копіювання інформації до особистого аканту «ІНФОРМАЦІЯ_1» в мережі інтернет, і здійснив о 16 год. 19 хв. відправку електронного листа на електронну адресу «ІНФОРМАЦІЯ_2». Копіювання та відправку інформації ОСОБА_1 здійснив без відповідного на це дозволу та з порушенням Положення про інформацію з обмеженим доступом ПАТ «АБ «Укргазбанк». Про те, що електронні зразки таких документів як: рішення колегіального органу банку, висновок ДВБЗ для розгляду колегіальним органом банку питання щодо стану справ по стягненню заборгованості з ТОВ «Агрофірма «Насіння», оцінка заставного майна боржника, договір про відступлення заборгованості були переслані працівником банку ОСОБА_1 з електронної скриньки «ІНФОРМАЦІЯ_1» вказав ОСОБА_7, який у телефонній розмові представився працівником прокуратури у Черкаській області.

ОСОБА_7 зазначений як виконавець у запиті прокуратури Черкаської області від 11.01.2016 року (а.с. 15).

При розгляді справи у апеляційному порядку позивач не заперечував отримання ним запиту та направлення документів на запит. При цьому позивач вказав, що не пам`ятає які документи ним було направлено. Також позивач визнав факт належності йому електронної скриньки «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Щодо відсутності письмових пояснень позивача колегія суддів виходить з того, що відповідач вчинив необхідні дії та звернувся до позивача з вимогою про надання письмових пояснень.

Так, 11.02.2016 року ОСОБА_1 отримав службову записку, у якій зазначалося про те, що за розпорядженням № 113 від 20.01.2016 року проводиться службове розслідування щодо направлення інформації, що становить банківську та комерційну таємницю та у цій записці висловлене прохання до позивача надати письмові пояснення.

Отримання службової записки позивач не заперечує, проте вказує на те, що не вважав за необхідне надати письмові пояснення, оскільки вважає, що службова записка підписана неповноважною особою. Разом з тим, такі доводи позивача колегія суддів вважає безпідставними, оскільки останній знаючи про проведення службової перевірки мав право надати письмові пояснення з приводу відправки інформації на ім`я керівника банку чи його безпосереднього керівника. Натомість подаючи службову записку на ім`я начальника управління внутрішнього режиму та охорони департаменту банківської безпеки ОСОБА_8 ОСОБА_1 на будь - які питання, що були викладені у службовій записці від 11.02.2016 року відповіді не надав.

Відповідно до правового висновку, викладеному у постанові Верхового Суду України від 19.10.2016 року № 6-2801 цс 15 пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення.

Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника.

Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмового пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами.

Оскільки позивач був повідомлений про необхідність надання письмових пояснень та за обставинами справи встановлено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, саме по собі ненадання ним письмових пояснень не свідчить про порушення порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, акт від 12.02.2016 року про його відмову надати пояснення є сфальшованим, оскільки один із осіб, які його підписали, а саме ОСОБА_9 на час підписання акту перебував за межами України не спростовують висновків суду щодо правомірності притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинений дисциплінарних проступок, оскільки як вказувалося вище відповідач звернувся до позивача з приводу надання ним письмових пояснень та таких пояснень позивач не надав. Крім того, підписи інших осіб, які зазначені у акті не спростовані.

Доводи позивача про те, що дисциплінарне стягнення на нього накладено у зв`язку із його зверненням до правоохоронних органів щодо неправомірних дій керівництва банку колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки всі звернення ОСОБА_1 відбулися після вчинення ним дисциплінарного проступку, у період службового розслідування.

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, вірно встановив обставини справи на основі об'єктивної оцінки доказів, наданих сторонами та правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Виходячи з викладеного, колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді