Справа № 573/51/17
Номер провадження 2/573/93/17
РІШЕННЯ

іменем України

13 березня 2017 року Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді Терещенко О. І.,

з участю секретаря Кислої Ю.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ворожбянської міської ради Білопільського району Сумської області, третя особа: Білопільська районна державна нотаріальна контора Сумської області про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

11 січня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Ворожбянської міської ради Білопільського району про визнання права власності на домоволодіння, який в подальшому уточнила. Свої вимоги мотивувала тим, що 26 червня 2010 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на все його майно. За життя батько на підставі договору купівлі-продажу від 24 квітня 1972 року придбав житловий будинок за адресою: м. Ворожба, пл. Комсомольська, 15. Рішенням Ворожбянської міської ради від 30 травня 1972 року №12 розроблено генеральний план ділянки для забудови та 25 грудня 1972 року затверджено проект забудови на земельній ділянці, що прилягала до будинку за вказаною вище адресою, на підставі чого її батько збудував новий будинок, якому присвоєно адресу: м. Ворожба, вул. Шевченка, 2, де він разом з сімєю проживав до дня смерті. Вона своєчасно звернулася із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але нотаріус у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння збудоване батьком відмовила у звязку з тим, що останній за життя не зареєстрував його на себе. Посилаючись на викладені обставини, ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на домоволодіння №2 по вул. Шевченка в м. Ворожба Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю, просила його задовольнити.

Представник відповідача Ворожбянської міської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, міський голова ОСОБА_3 направив листа про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають в повному обсязі.

Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, завідувач нотаріальної контори ОСОБА_4 направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши позивача ОСОБА_1, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батьком позивача ОСОБА_1 був ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а. с. 7).

Також судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 26 квітня 1972 року, посвідченого виконавчим комітетом Ворожбянської міської ради та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за №101, батько позивача ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 житловий будинок без надвірних будівель, розташований за адресою: м. Ворожба, пл. Комсомольська, 15 (вулиця Комсомольська була перейменова в площу Комсомольську) (а. і. с. 28).

Як вбачається з архівного витягу №См-15 від 31 січня 2017 року Державного архіву Сумської області, рішенням виконкому Ворожбянської міської ради депутатів трудящих від 30 травня 1972 року №13 надано дозвіл ОСОБА_2 на перебудову власного будинку по площі Комсомольській, 15 в м. Ворожба (на даний час вул. Шевченка, 2 в м. Ворожба), який прийшов у непридатність (а. с. 64).

Як вбачається з копії проекту одноквартирного житлового будинку №15 по площі Комсомольській в м. Ворожба, копії технічного паспорту та інвентарної справи №1133w, будівництво будинку №2 по вул. Шевченка в м. Ворожба Білопільського району розпочато було в 1972 році, повністю закінчено в 1976 році (а. с. 10-13).

Відповідно до довідки начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планове бюро" №Е11 від 13 березня 2017 року, житловий будинок та господарські будівлі по вул. Шевченка, 2 (коляшня пл. Комсомольська, 15) Білопільського району були збудовані згідно "Будівельного паспорту", виданого Білопільською районною архітектурно-плановою групою (БРАПГ) у 1972 році згідно рішення Ворожбянської міської ради від 30 травня 1972 року. Прив'язку на місцевості виконав інженер БРАПГ ОСОБА_6 (а. с. 60).

Як вбачається з довідки виконкому Ворожбянської міської ради Білопільського району від 25 січня 2017 року №88, ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Ворожбянської міської ради від 30 листопада 1993 року за №139 передано у приватну власність земельну ділянку по вул. Шевченка, 2 в м. Ворожба загальною площею 0,0895 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Державний акт на земельну ділянку ОСОБА_2 не отримував (а. с. 40).

26 червня 2010 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі на вказаний житловий будинок за адресою: м. Ворожба, вул. Шевченка, 2.

До дня своєї смерті ОСОБА_2 право власності на вказане вище домоволодіння не зареєстрував.

Як вбачається з інвентарної справи №1133w на домоволодління №2 по вул. Шевченка в м. Ворожба, право власності на даний час на нього ні за ким не зареєстровано.

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Ворожбянської міської ради Білопільського району від 02 лютого 2011 року №252 та довідки депутата Ворожбянської міської ради ОСОБА_7 від 31 січня 2017 року, ОСОБА_2 постійно до дня смерті 26 червня 2010 року проживав разом зі своєю дочкою ОСОБА_1 за адресою: м. Ворожба, вул. Шевченка, 2. Заповіт від імені ОСОБА_2 виконкомом Ворожбянської міської ради не посвідчувався. ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті свого батька та проживає за вказаною адресою по теперішній час (а. с. 41, 57).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається зі спадкової справи, 26 жовтня 2010 року позивач звернулася до Білопільської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті свого батька ОСОБА_2, який помер 26 червня 2010 року (а. с. 56).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_4 04 лютого 2011 року, зареєстрованого в реєстрі за №172, ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_2 успадкувала належний останньому на праві власності автомобіль (а. с. 58).

На даний час ОСОБА_1 має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті її батька, однак внаслідок того, що зазначене домоволодіння її батьком у відповідних державних установах не зареєстроване, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі.

На час побудови спірного домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки та висновку начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 26 січня 2017 року житловий будинок в м. Ворожба по вул. Шевченка, 2 зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 45-46).

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити та визнати за нею право власності на домоволодіння №2, яке розташоване по вулиці Шевченка в м. Ворожба Білопільського району Сумської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 26 червня 2010 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 316, 328, 1258, 1278 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння, яке розташоване за адресою: Сумська область, Білопільський район, місто Ворожба, вулиця Шевченка, 2 у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя