Справа № 199/7199/16-ц
УХВАЛА

28.02.2017 року Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Богун О.О. розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

06 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

28 лютого 2017 року позивачем ОСОБА_1 надано клопотання щодо забезпечення позову, а саме просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст.151, 152 ЦПК України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

В обґрунтування свого клопотання, позивач не зазначає у звязку з чим необхідно забезпечити позов.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову робить неможливим виконання такої ухвали відповідно до вимог ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», Положення про Єдиний реєстр заборони відчуження обєктів нерухомого майна, у редакції наказу Міністерства юстиції України від 09 червня 1999 року №31/5, Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: