Справа № 645/4471/16-ц
Провадження № 2/645/328/17
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 січня 2017 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Шарка О.П. секретаря судових засідань ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на відчуження квартири, -
Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просить суд надати позивач ОСОБА_2 дозвіл на відчуження 1/5 частини квартири АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовної заяви позивачі зазначили, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, - належить позивачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3, відповідачці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності згідно Договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 19 липня 2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області. Відповідно до п. 15 цього договору, він є невід'ємною частиною Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 січня 1997 р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, належить по 1/5 частині цієї квартири. ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, та згідно договору дарування частини квартири від 19 липня 2013 р. належить 2/5 частини квартири. На даний час у квартирі зареєстровано шість осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та малолітня дочка ОСОБА_4, ОСОБА_7. ОСОБА_2 та ОСОБА_3, мають намір укласти договір дарування, який підлягає нотаріальному посвідченню та згідно з яким 1/5 частина квартири, що належить ОСОБА_2, буде відчужена на користь її сина, ОСОБА_3 Оскільки в квартирі, правочин щодо відчуження частини у праві власності на яку вони планують здійснити, зареєстрована малолітня дитина, то для посвідчення такого правочину нотаріуси України повинні витребувати у відчужувача відповідний дозвіл органів опіки та піклування. Мати малолітньої дитини відповідачка ОСОБА_4 відмовляється надавати відповідну згоду.
У судове засідання позивачі не зявилися, надали суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Представник третьої особи у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність.
Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, суд вважає, що Відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України Про судоустрій та статус суддів від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивачів суд ухвалює заочне рішення, при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши та оцінивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного .
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
В ст.ст. 13,41 Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Відповідно до статті 13 Конституції України, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3, відповідачці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_3, згідно Договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 19 липня 2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області. Відповідно до п. 15 цього договору, він є невід'ємною частиною Свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 січня 1997 р. Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду. ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, належить по 1/5 частині цієї квартири. ОСОБА_4, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, та згідно договору дарування частини квартири від 19 липня 2013 р. належить 2/5 частини квартири.
Як вбачається з довідки з місця проживання №2114, виданої 29.05. 2015 року КП «Жилкомсервіс», в зазначеній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та малолітня дочка ОСОБА_4, ОСОБА_7.
Як зазначають позивачі, вони мають намір укласти договір дарування, який підлягає нотаріальному посвідченню та згідно з яким 1/5 частина квартири, що - влежить ОСОБА_2, буде відчужена на користь її сина, ОСОБА_3
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, було здійснено звернення до Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради щодо надання відповідного дозволу. На це звернення вони отримали повідомлення №1591/0/202-15 від 05.10.2015 року, з якого вбачається, що для отримання такого дозволу потрібна письмова згода матері малолітньої дитини, а також витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
ОСОБА_8 з частиною 1 статті 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. ОСОБА_8 Мін'юсту України від 25.07.2006 № 19-50-556 "Щодо отримання згоди органів опіки та піклування" у випадках, коли з поданих нотаріусу документів, зокрема зі змісту правовстановлюючого документу, довідки про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини, вбачається, що право власності або право користування цим майном належить дитині, нотаріусом обов'язково вимагається згода органів опіки та піклування.
Нотаріуси, для встановлення факту користування нерухомим майном, витребовують довідку про реєстрацію місця проживання або місця перебування дитини за адресою майна, що відчужується або заставляється, видану житлово-експлуатаційною організацією або іншим відповідним уповноваженим органом з питань реєстрації. Згода органів опіки та піклування необхідна лише у випадку, якщо дитина є власником (співвласником), або має право на користування жилим приміщенням, що відчужується. Діти власника житлового приміщення, мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником, а тому нотаріус повинен обов'язково вимагати згоду органів опіки та піклування на відчуження житлового приміщення.
Відповідно до частини 3 статті 17 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Відповідно до статті 18 Закону України "Про охорону дитинства", органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. ОСОБА_8 з частиною 2 статті 177 Сімейного кодексу України, батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.
Відповідно до ст. З Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою ВР України від 27 лютого 1991 року №789-Х11, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Позивачі в обґрунтування вимог, посилаються на ст. 177 СК України, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти правочини, які стосуються майнових прав малолітньої дитини.
Позивач ОСОБА_2 не є матірю малолітньої ОСОБА_7, тому може розпоряджатися належній їй на праві власності частиною у спірній квартирі.
Позивачі не надали суду жодного доказу про неможливість реалізувати їх Конституційні права володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. В матеріалах справи відсутні докази, що позбавляють ОСОБА_2 укласти договір дарування, відмова нотаріуса у посвідченні правочину. Надана письмова відповідь Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, не може вважатися відмовою у наданні дозволу.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.
Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. Способи захисту цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 16 ЦК України не є вичерпними, тому суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
З огляду на викладене вище, проаналізувавши заявлені вимоги, відповідність їх нормам матеріального права, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача, а тому приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про охорону дитинства» ст.ст. 176, 177 СК України, ст..ст. 10, 11, 60, 79, 84, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд
В позовних вимогах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про надання дозволу на відчуження квартири - відмовити в повному обсязі.
Заочне рішення суду може бути переглянути судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Фрунзенського районного суду О. П. Шарко