АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2544/16-ц Номер провадження 22-ц/786/672/17Головуючий у 1-й інстанції Стрюк Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

В липні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що відповідно до кредитного договору № PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 9296 доларів США на термін до 03.09.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. У забезпечення виконання кредитних зобовязань у цей же день між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки. Проте відповідачі належним чином не виконали зобовязання по зазначеному договору, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 10259,93 доларів США, яку й просило стягнути солідарно з відповідачів.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2І ., ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема наголошує на тому, що оскільки кошти за кредитним договором відповідачем повернуто не було, а правовідносини сторін є дійсними, тому проценти за кредитом та пеня за процентами підлягали стягненню з відповідача у межах строку давності, що узгоджується з правовим висновком ВСУ викладеним в постанові від 02.12.2015 року по справі 6-249 цс 15.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Як встановлено судом першої інстанції, 05.09.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № PLPDAK08950006, відповідно до якого ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачеві кредит в розмірі 9296 доларів США на термін до 03.09.2010 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,33% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 12-13).

З метою забезпечення виконання кредитних зобовязань між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 05.09.2005 року укладено договір поруки, відповідно до положень якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, винагород, штрафів, пені та інших платежів; у випадку не виконання боржником кредитного договору, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 14).

Згідно з рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16.05.2012 року передано в заклад ПАТ КБ «Приватбанк» шляхом вилучення у ОСОБА_2 заставного майна, а саме: автомобіль ВАЗ, модель 21104, 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: ХТА7329, реєстраційний номер: ВІ 1371 АС, що належить ОСОБА_2 на праві власності; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року в сумі 34457,70 грн. звернуто стягнення на предмет застави (а.с.58-59).

Звертаючись з позовом, ПАТ КБ «Приватбанк» вказало, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов'язань за вищевказаним договором, станом на 17.05.20016 року утворилась заборгованість в сумі 22824, 16 дол. США., однак просило стягнути заборгованість в сумі 10259,93 дол. США, яка складається із наступного:

- 3147, 46 дол. США заборгованість за кредитом;

- 7103, 81 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 8, 66 дол. США заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивач пропустив строк звернення до суду за захистом порушених прав, оскільки строк позовної давності у спорі, що виник між сторонами обчислюється з 04.09.2010 року і закінчується 03.09.2013 року, тоді як банк звернувся до суду 01.07.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком місцевого суду виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

В апеляційній скарзі банк ставить питання про стягнення процентів за користування кредитними коштами, оскільки такі кошти досі позичальником не повернуті.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором ОСОБА_2 в належному розмірі повернуті не були, проценти за кредитом підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності, що узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом України в постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-249цс15.

Відповідно до вимог ст. ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

З огляду на викладене, позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню на суму 2953, 17 дол. США, що за курсом 25.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.05.2016 року складає 74980, 99 грн, в межах трирічного строку позовної давності від дати звернення до суду, тобто за період з 01.07.2013 року по 01.07.2016 року.

Крім того, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в сумі по 562, 29 грн. з кожного за подачу позовної заяви та по 618,51 грн. - за подачу апеляційної скарги.

Суд першої інстанції на зазначені обставини та правові норми уваги не звернув та дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

З урахуванням викладеного апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат по справі.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, п. 4 ч.1 ст. 309, 314, 316 ЦПК України, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - задовольнити частково.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 20 січня 2017 року - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість по відсоткам за кредитним договором PLPDAK08950006 від 05.09.2005 року в сумі 2953, 17 дол. США, що за курсом 25.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.05.2016 року складає 74980, 99 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" по 562, 29 грн. судового збору з кожного за подачу позовної заяви та по 618,51 грн. судового збору з кожного за подачу апеляційної скарги.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/ ОСОБА_5

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ ОСОБА_1