Справа № 522/4625/16-ц
Провадження № 2/522/2741/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

24 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого-судді Чернявської Л.М.,

при секретарі Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та не перешкоджання користуванням житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду 17.03.2016 року з позовом до ОСОБА_3, в якому з урахуванням уточнень наданих 07.12.2016 року просить вселити його у 2-х кімнатну квартиру №118, що знаходиться за адресою м. Одеса, вул. Фонтанська дор. буд.9-б, та зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати йому у вселенні та користуванні квартирою №118.

Мотивує свої вимоги тим, що є власником ? частини двохкімнатної квартири №118 по вул. Фонтанська дор., буд.9-б. З березня 2016 року з відповідачкою перестали підтримувати подружні стосунки, з тих причин що відповідачка не бажає жити разом із ним, вчиняє постійно сварки, викликає поліцію, пише на нього заяви про побиття, та інше, робить все щоб позивач не проживав разом з відповідачем в одній квартирі. В той час захворіла матір позивача у звязку з чим, він вимушений був доглядати її. Деякий час позивач перебував у матері, і після її одужання поїхав до себе додому в квартиру №118, однак потрапити в квартиру не зміг, тому що відповідачка змінила верхній замок вхідних дверей квартири. На телефонні дзвінки до відповідачки з проханням впустити до квартири та дати ключі від зміненого замка вхідних дверей, дружина відповіла що не впустить його в квартиру, та якщо він захоче щось взяти чи отримати з квартири, то щоб звертався до суду, і всі питання вирішував через суд. Таким чином позивач вимушений звернутися до суду із позовом про захист своїх прав.

Сторони в судове засідання не зявилися. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги в повному обсязі, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка повторно в судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Суд у звязку з неявкою відповідача, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.

Відповідно ст.224 ЦПК України судом справа розглянута в заочному порядку.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних, встановлених судом обставин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником 1/2 частини двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, а відповідачка ОСОБА_3 є власницею 1/2 частини цієї квартири, що підтверджується матеріалами справи.

ОСОБА_2 з приводу виселення звертався із заявою до Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, в якій просив прийняти міри до ОСОБА_3, яка виселила його з квартири, частина якої належиться йому на праві приватної власності.

Згідно договору купівлі-продажу від 14.03.2003 року, спірна квартира АДРЕСА_2 дор., складається з двох кімнат житловою площею 32,5 кв.м., та підсобних приміщень, корисна площа 53,5кв.м, загальна площа квартири 54,4 кв.м.

Позивач та відповідач зареєстровані в зазначеній квартирі з 13.06.2003 року, що підтверджується довідкою від 27.10.2016 року.

Згідно Висновку від 24.11.2016 року інспектора Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області ст.лейтенант поліції ОСОБА_1, як відповідне реагування на звернення позивача, надано відповідь що для вирішення спірних питань, рекомендовано звертатися до суду.

Позивачем надано до матеріалів справи копію Акту від 20.11.16 року про перешкоджання у потраплянні до квартири №118, складений власноруч представником позивача, та завірений двома свідками сусідами ОСОБА_4 (кв.№119) та ОСОБА_5 (кв.112)., про те що, 20 листопада 2016 року, позивач намагався потрапити до квартири №118, однак верхній замок вхідної двері не можливо було відчинити, на що було здійснено телефонний дзвінок відповідачці з проханням впустити до квартири, та надати ключ від замку вхідної двері, нащо відповідачка відповіла відмовою та звертатися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. А у разі припинення сімейних відносин з власником житлового будинку колишні члени його сім'ї не втрачають права користування займаним ними жилим приміщенням. Та обставина, що особа є власником жилого приміщення, а отже, має охоронюване законом право володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, сама по собі не може бути підставою для виселення інших осіб, які там правомірно проживають.

Згідно ст. 156 Житлового кодексу України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу PCP і Української PCP.

Відповідно до ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 157 Житлового кодексу України виселення членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може мати місце у випадках, передбачених ч. 1 ст. 116 Житлового кодексу України (порушення правил користування житловим приміщенням).

З урахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_2 як співвласник спірної квартира, має право користування жилими приміщеннями квартири та має право на примусове вселення в зазначену квартиру, а ОСОБА_3 необхідно зобов'язати не перешкоджати йому у користуванні квартирою.

Так, відповідно статті 88 ЦПК України, позивачу на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені ним і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.391 ЦК України, ст.ст. 9, 156, 157 ЖК України, ст.ст. 88, 212 215, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про вселення та не перешкоджання користуванням житловим приміщенням задовольнити.

Вселити ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_3.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні квартирою №118 в будинку №9-б по вул. Фонтанська дорога в м. Одеса.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН-) на користь ОСОБА_2 (ІПН-) судовий збір у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста ОСОБА_1, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя Л. М. Чернявська

24.02.2017