АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3874/16-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/320/К/17 ОСОБА_1
Категорія № 26 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

секретар : Чубіна А.В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо збагачувальний комбінат» - ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Центральний гірничо збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо збагачувальний комбінат» ( надалі ПАТ «ЦГЗК») про стягнення моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 зазначила, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, отримала професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 15.06.2011року їй встановлена стійка втрата професійної працездатності 15% . Через професійні захворювання позивач постійно зазнає моральні та фізичні страждання. У звязку із постійними хворобами легенів, через професійне захворювання, ніде не має можливості працювати. На підставі викладеного, просить суд стягнути на її користь з відповідача 15000,00 грн. у якості відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя та 500грн. витрат на правову допомогу.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2016 року, у якому було виправлено описки ухвалами Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07.11.2016 року та 07.12.2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 9000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб, в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 333,33 грн., а також - на користь держави 551,20 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, посилаючись на те, що судом не встановлені обставини, що мають значення для справи та не дано оцінки всім доказам у справі, наданих сторонами на підтвердження вимог і заперечень, ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції, в частині розміру стягнутої моральної шкоди, збільшивши його з 9000 грн. до 15000грн. вважає, що стягнутий судом першої інстанції розмір шкоди не вмотивований.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на його думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, ОСОБА_4 працювала на підприємстві відповідача 18 років 1 місяць (з 19.04.1993 р. по 21.06.2011 р.) за спеціальністю «Машиніст крана» (а.с.4-6). На робочому місці підпадала під вплив пилу фіброгенної дії з концентрацією вище гранично допустимої, що виникав внаслідок недосконалості робочого місця.

В акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 03 червня 2011 року, встановлено, що причиною виникнення у позивача професійного захворювання позивач є: виконання роботи в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, праця на протязі 18 років 1 місяця в умовах запиленості повітря робочої зони, концентрації якої перевищували ГДК. (а.с.12-14)

Згідно висновку МСЕК від 15.06.2011року серія 10 ААА №070571 ОСОБА_4 встановлена стійка втрата професійної працездатності 15% із діагнозом хронічне обструктивне захворювання легень. При повторному переогляді відсоток втрати працездатності не змінився. (а.с. 8,9).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу, у звязку з отриманим професійним захворюванням, моральної шкоди відповідачем, з вини якого її заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема: виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги представника позивача в частині збільшення розміру стягнутої моральної шкоди, такими, що не підлягають задоволенню.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням розяснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, незворотності таких наслідків, розміру втрати працездатності, відсутності наявності динаміки покращення стану позивача, настання негативних змін у його житті, неможливість відновлення стану, який мав потерпілий до професійного захворювання, з урахуванням ступеню вини відповідача час роботи на підприємствах відповідача в умовах шкідливих факторів, постійний характер страждань позивача, який переносить постійний фізичний біль, обмежений в можливості роботи в домашньому господарстві, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості.

Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з урахуванням відсотку втрати професійної працездатності ОСОБА_4, який згідно висновку МСЕК становить 15 %, зі стійкою втратою працездатності, з урахуванням тривалості роботи на підприємстві відповідача протягом 18 років 1 міс., конкретних обставин по справі, повязаних із цим фізичних і моральних страждань, з урахуванням істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, необхідності проходити періодично медичні обстеження та лікування, у розмірі 9 000грн., є обґрунтованим та таким що відповідає розміру заподіяної моральної шкоди.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 30 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Бондар Я.М.

Судді : Барильська А.П.

ОСОБА_6