Провадження № 2/369/318/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Кузьменко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.10.2015 року між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту СLAU № 6099, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та повязані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «BMW» д/н НОМЕР_1.

13.04.2016 року в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_3.

07.06.2016 року постановою Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_2 було визнано винним у спричиненні ДТП, вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

27.05.2016 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» з заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/0853.16 звернулася ОСОБА_3 в звязку з ДТП, яка є страховим випадком, відповідно до умов договору страхування.

01.06.2016 року та 29.06.2016 року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі страхового акту № КР-011197 від 01.06.2016 року з розрахунком суми страхового відшкодування до нього, керуючись актом виконаних робіт № 354387 від 16.05.2016 року, квитанцією № НОМЕР_4 від 16.05.2016 року, рахунком-фактурою № 185250 від 13.05.2016 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 138 565,33 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1435 від 01.06.2016 року, № 1649 від 29.06.2016 року, 1648 від 29.06.2016 року.

08.07.2016 року ТОВ «АТБ «Баварія» на підставі акту виконаних робіт № 355967 від 01.07.2016 року та листа вих.. № 15/04/8.05/030-16 від 06.07.2016 року повернуло на рахунок ТДВ «СК ВіДі-Страхування» частину сплаченого страхового відшкодування в розмірі 13 482,39 грн. Тому, загальний розмір страхового відшкодування, сплаченого ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на користь свого страхувальника ОСОБА_3 за страховим випадком становить 125 082,94 грн.

Позивач зазначив, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7715948, забезпечений транспортний засіб автомобіль НОМЕР_2, за яким останнє взяло на себе обовязок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована.

Відповідно до умов полісу, ліміт відповідальності страховика ТДВ «СК Альфа-Гарант», за шкоду, заподіяну майну становить 50 000,00 грн., франшиза становить 0 грн.

19.10.2016 року ТДВ «СК «Альфа-Гарант» здійснило відшкодування шкоди на користь позивача в межах ліміту своєї відповідальності за шкоду, заподіяну майну, передбачену полісом, тому відповідач зобовязаний сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що становить 75 082,94 грн.

Позивач також наголосив, що відповідачу 20.07.2016 року рекомендованим листом з повідомленням було надіслано вимогу щодо відшкодування шкоди, завданої ДТП вих. № 15/04/8.10/118-16 від 20.07.2016 року. Також додатково відповідач 25.07.2016 р. на його прохання отримав від представника позивача пакет документів у вигляді належним чином завірених копій, які підтверджують факт настання страхового випадку (завдання шкоди), підстави для виплати страхового відшкодування та розмір заподіяної шкоди.

Станом на день звернення до суду кошти в якості відшкодування завданої шкоди від ОСОБА_2 на рахунки ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» не надходили.

Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь суму в розмірі 75 082,94 грн., як відшкодування шкоди, та витрати на сплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн.

В судове засідання представник позивача зявилася. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував.

Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.10.2015 року між ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту СLAU № 6099, предметом якого, згідно п. 2 даного договору, є майнові інтереси, що не суперечать закону і повязані з: володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортного засобу марки «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова WBAWY310600А87017, 2013 року випуску; відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, яка виникла внаслідок настання ДТП із зазначеним у договорі забезпеченим транспортним засобом; життям, здоровям та працездатністю застрахованої особи.

Автомобіль марки «BMW X3», реєстраційний номер НОМЕР_1, № кузова WBAWY310600А87017, 2013 року випуску, згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серія САТ № 382627, зареєстрований та належить ОСОБА_3.

13.04.2016 року у м. Києві по проспекту Л.Курбаса сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_2 та автомобіля «BMW X3», д/н. АА 0054 ОА, під керуванням ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Так, відповідач ОСОБА_2 був визнаний судом винним у скоєнні вищеназваної дорожньо-транспортної пригоди та був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 07.06.2016 року (справа № 759/5694/16-п, провадження № 3/759/2687/16).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 13.04.2016 року, автомобіль марки «BMW X3», д/н. АА 0054 ОА, власником якого є ОСОБА_3, отримав механічні пошкодження бокової правої та передньої правої частини автомобіля, згідно довідки 8 роти 2 батальйону УПС МВС України у м. Києві про дорожньо-транспортну пригоду № 89717390.

14.04.2016 року та 27.05.2016 року страхувальник ОСОБА_3 зверталася до позивача із заявою про настання страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про страхування», визначено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

У відповідності до положень ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно ч. 1 ст. 25 ЗУ «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

З матеріалів справи вбачається, що згідно копії страхового акту № КР-011197 від 01.06.2016 року, страхову подію, а саме дорожньо-транспортну пригоду, яка трапилася 13.04.2016 року, визнано страховим випадком та вирішено виплатити страхове відшкодування.

Згідно розрахунку суми страхового відшкодування до страхового акту № КР-011197, розмір страхового відшкодування становить 138 565,33 грн., вартість відновлювального ремонту становить 135 273,13 грн.

Пунктом 3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» передбачено, що страховик зобовязаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На виконання п. 3 ч.1 ст. 988 ЦК України та п.3 ч.1 ст.20 ЗУ «Про страхування» позивачем, відповідно до умов договору страхування та на підставі заяви страхувальника і страхового акту, сплачено страхове відшкодування у сумі 138 565,33 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1435 від 01.06.2016 року (у розмірі 108 000,00 грн.), № 1648 від 29.06.2016 року (у розмірі 27 273,13 грн.) та № 1649 від 29.06.2016 року (у розмірі 3 292,20 грн.)

08.07.2016 року ТОВ «АТБ «Баварія» на підставі акту виконаних робіт № 355967 від 01.07.2016 року та листа вих. № 15/04/8.05/030-16 від 06.07.2016 року повернуло на рахунок позивача частину сплаченого страхового відшкодування у розмірі 13 482,39 грн.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Так, в судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована в ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/7715948 від 05.02.2016 року.

Забезпеченим транспортним засобом, згідно вказаного вище полісу, є автомобіль НОМЕР_5, 2005 року випуску, страхувальником якого є відповідач ОСОБА_2.

Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну складає 50 000,00 грн., франшиза 0 грн.

19.10.2016 року, згідно електронної виписки з банківського рахунку позивача ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», в межах ліміту своє відповідальності, здійснило перерахунок коштів щодо відшкодування шкоди на рахунок позивача.

Ст. 3 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

З матеріалів справи також вбачається, що позивач, з метою досудового врегулювання питання щодо відшкодування шкоди, заподіяною ДТП, 20.07.2016 року звертався до відповідача, шляхом направлення рекомендованого листа, з вимогою про відшкодування шкоди в розмірі 75 082,94 грн., однак кошти в якості відшкодування завданої шкоди від ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» не надходили.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Зі змісту зазначених норм права вбачається, що різницю між сумою відшкодування, яка заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та сумою, яка повинна бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення в повному обсязі.

В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Відповідно до ст.ст. 15,16, 22, 979, 981, 983, 984, 988, 992, 1187, 1188, 1191 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 6, 8, 9, 16, 18, 20, 25, 27 Закону України «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_6) на користь ОСОБА_1 з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» () суму в розмірі 75 082,94 грн., як відшкодування шкоди, та витрати на сплату судового збору в розмірі 1 378,00 грн., а всього 76 460,94 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Д.Д.Усатов