Справа № 2-3562/2001
У Х В А Л А

21 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Білій Церкві залі суду № 1 подання державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

До суду надійшло подання головного державного виконавця міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон без вилучення паспортного документа ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки на примусовому виконанні у міському відділі ДВС перебуває виконавчий лист Білоцерківського міськрайонного суду № 2-3562 від 04.12.2012 року про стягнення з боржника на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 26692,50 грн., по даний час заборгованість не погашена, майно, на яке можна звернути стягнення, у боржника відсутнє, від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, боржник ухиляється.

В судове засідання державний виконавець не зявився, до суду надано письмове клопотання щодо розгляду даної справи без участі державного виконавця.

Оглянувши подання, додані до нього документи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що за рішенням Білоцерківського міського суду Київської області від 29.10.2001 року по справі № 2-3562/2001 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики позов було задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 26 692 грн.50 коп. боргу, дане рішення суду набрало законної сили.

За ухвалою суду від 20.12.2013 року по даній справі замінено сторону виконавчого провадження з виконання дублікату виконавчого листа № 2-3562 від 04.12.2012 року, а саме: стягувача ОСОБА_4, який помер 02.08.2010 року, на його спадкоємця ОСОБА_3, що слідує з копії цієї ухвали.

16.09.2015 року державним виконавцем міського відділу ДВС винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного вище виконавчого листа, також 16.09.2015 державним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження в звязку з розшуком боржника, який було оголошено ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2014 року.

В матеріалах справи є повідомлення начальника ВКП Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 24.01.2017 року про те, що з метою розшуку боржника ОСОБА_2 на виконання ухвали суду від 23.07.2014 року заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук», місце знаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Відповідно до ст.3 Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: в т.ч. виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з п.19 ч.3 ст. 18 цього Закону, державний виконавець має право у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За положеннями ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" право громадянина України на виїзд з України може бути

тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Як передбачено ст.12 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, свобода пересування може бути обмежена у випадках, передбачених законом.

За ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів /посадових осіб/ вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Суд вважає, що ст.377-1 ЦПК України має застосовуватися на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства, та рішень інших органів /посадових осіб/, оскільки інші кодекси, в т.ч. КАС України, ГПК України не містять відповідних норм щодо процесуального порядку обмеження боржника на виїзд за межі України.

В обгрунтування подання державний виконавець посилається на те, що боржник ухиляється від виконання боргових зобовязань.

В листі Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» викладено правову позицію стосовно того, що на момент звернення до суду з таким поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження; а поняття «ухилення від виконання зобовязань» варто розуміти як будь-які свідомі діяння /дії чи бездіяльність/ боржника, спрямовані на невиконання відповідного обовязку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обовязок повністю або частково у нього є реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього обєктивні обставини.

У звязку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом пяти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно зявлятися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Так, боржник з 2014 року перебуває у розшуку, місце його перебування не встановлено, відомостей про те, з яких причин рішення суду такий тривалий час не виконувалося, з доданих державним виконавцем документів не вбачається.

Тобто, достатніх доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобовязань по сплаті боргу, маючи для цього реальні можливості, суду не надано.

Оскільки задоволення подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання, а достатніх доказів щодо цього суду не надано, то суд вважає подання необґрунтованим.

Враховуючи все наведене та керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст.377-1 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання державного виконавця Білоцерківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Київської області суду через Білоцерківський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня постановлення ухвали.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_5