Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №324/5/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Іванченко М.В.
Провадження №22-ц/778/647/17 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Полякова О.З.

суддів: Спас О.В.

Кухаря С.В.

при секретарі: Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_4, про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16 липня 2015 року позов задоволено. Відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку державного бюджету на користь ОСОБА_3 19 200 грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

В жовтні 2016 року ОСОБА_3 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. В заяві просив ухвалити додаткове рішення про відшкодування йому судових витрат, пов'язаних з явкою до суду.

Ухвалою Пологівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року в задоволенні заяви відмовлено..

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції і обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції ,апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін,якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як вбачається з матеріалів справи в провадженні Пологівського районного суду Запорізької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди.

Рішенням Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у даній справі позов ОСОБА_3 був задоволений, відшкодовано за рахунок Державного бюджету України шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з рахунку Державного бюджету на користь ОСОБА_3 19200грн. моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 23.12.2015 року рішення Пологівського районного суду Запорізької області від 16.07.2015 року у даній справі було залишене без змін.

27.10.2016 року до Пологівського районного суду Запорізької області надійшла заява позивача ОСОБА_3, в якій він просить ухвалити додаткове рішення, яким відшкодувати йому понесені судові витрати, пов'язаних з явкою в судові засідання по даній справі до Токмацького районного суду Запорізької області, переїздом до іншого населеного пункту для явки в судові засідання по даній справі до Пологівського районного суду Запорізької області, компенсації за відрив від звичайних занять та добових відповідно до вимог ст. ст. 85, 88 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що при ухваленні 16.07.2015 року рішення Пологівським районним судом Запорізької області у даній справі не було вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.85 ЦПК України витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Згідно ч.2 ст.85 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до п.41 постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання. Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Згідно матеріалів справи позивач ОСОБА_3 був присутнім в судових засіданнях по даній справі в Пологівському районному суді Запорізької області двічі: 22.06.2015 року та 16.07.2015 року (а.с.45, 46, 70-72).

Розглянувши справу суд першої інстанції правомірно зробив висновок про те, що під час розгляду справи по суті судом першої інстанції позивач ОСОБА_3 не заявляв вимог про відшкодування йому судових витрат, пов'язаних з явкою до суду, ніяких розрахунків та доказів на підтвердження понесених судових витрат суду не надавав.

Згідно до вимог ст.85 ЦПК України витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту.

Правомірними є висновки районного суду відносно того, що позивач ОСОБА_3 мешкає в м.Токмак Запорізької області, в цьому ж місті розташований і Токмацький районний суд Запорізької області, тому явка позивача ОСОБА_3 в судові засідання до Токмацького районного суду Запорізької області не була пов'язана з переїздом до іншого населеного пункту.

Окрім цього слід зазначити, що ОСОБА_3 звернувшись до суду з заявою про відшкодування йому понесених судових витрат, пов'язаних з явкою в судові засідання по даній справі до Токмацького районного суду Запорізької області, переїздом до іншого населеного пункту для явки в судові засідання по даній справі до Пологівського районного суду Запорізької області, компенсації за відрив від звичайних занять та добових, в порушення вимог цивільно-процесуального законодавства не визначився з розміром таких витрат.

Суд першої інстанції надав належну оцінку доказам по справі і вірно прийшов джо висновку, що додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалено бути не може і в задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 має бути відмовлено.

На підставі вищенаведеного,судова колегія вважає,що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права та скасування або зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст.307,312,317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Пологівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року по цій справі - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: