Справа № 342/1333/16-ц
Провадження № 2/342/157/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Ничик Г.І.,

з участю секретаря судового засідання Петруняк Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Копачинецької сільської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до Копачинецької сільської ради, в якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивує тим, що бабуся позивачки - ОСОБА_6, як голова колгоспного двору, мала у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1. ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_21. На час її смерті разом із спадкодавцем в одному житловому будинку був зареєстрований, проживав та вели спільне господарство її син, батько позивачки, - ОСОБА_7. В розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963р. ОСОБА_7 фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті його матері, однак юридично її не оформив. ОСОБА_7, який був зареєстрований та постійно проживав по АДРЕСА_1, помер ІНФОРМАЦІЯ_22. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме житловий будинок за вищевказаною адресою. На час смерті батька позивачка проживала разом з ним, вели спільне господарство. Звернувшись із заявою до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області про прийняття спадщини, позивачка отримала Постанову про відмову у видачі свідоцтва про право власності на спадщину на житловий будинок у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на вищезгаданий житловий будинок. Вартість спадкового будинковолодіння згідно Звіту про оцінку майна становить 106 714,00 грн. Оскільки позивачка прийняла спадщину після смерті свого батька, а нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому позивачка, покликаючись на ст.ст. 317,391,392,1268,1269,1216,1258,1261-1265 ЦК України, звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 20 січня 2017 року до участі в справі за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Копачинської сільської ради про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, як співвідповідачів, залучено: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, які проживають в с. Копачинці Городенківського району Івано-Франківської області.

Сторони, їх представники в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності; Копачинецька сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 позов визнають, від своїх часток в колгоспному дворі відмовляються. Передбачених ч.1 статті 169 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Випискою № 545 від 23.09.2016р. із погосподарської книги № 2 Копачинецької сільської ради особовий рахунок № 87 за 1991-1995 роки стверджено, що станом на 15.04.1991 року в господарстві по АДРЕСА_1 проживали та були зареєстровані: голова господарства ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7; члени сім'ї: син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_8; невістка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; онука ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зять ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; онука ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_12, ( вибула в господарство №14 24.11.1991р.); правнука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_21 у віці 74 років в с. Копачинці, актовий запис № 12 від 07.12.1996 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого 07 грудня 1996 р. Копачинецькою сільською радою.Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

На час смерті ОСОБА_6 був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 р. № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності.

На час смерті ОСОБА_9 ОСОБА_10 до складу її сім'ї входили: син ОСОБА_7, 1941 р.н.; невістка ОСОБА_3, 1952 р.н.; онука ОСОБА_1, 1970 р.н.; чоловік онуки ОСОБА_4, 1964 р.н.; правнука ОСОБА_5, 1989 р.н. та правнука ОСОБА_11, 1995 р.н., що стверджено Довідкою Копачинецької сільської ради № 780 від 20.12.2016 р. Отже, син спадкодавця ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті своєї матері.

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_22 у віці 72 років в с. Копачинці, актовий запис № 8 від 12.08.2013 р., що стверджено копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3, виданого 12 серпня 2013 р. виконкомом Копачинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. На час його смерті був чинним Цивільний кодекс України 2003 р. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4, виданого 13 серпня 1970 р. Кунисівським сільським ЗАГС Городенківського району, стверджено, що батьками ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_3. Після реєстрації 03.09.1988 р. шлюбу з ОСОБА_4 ОСОБА_1 змінила прізвище ОСОБА_1 на ОСОБА_1, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5, виданого 03.09.1988 року виконкомом Кунисівської сільської ради Городенківського району.

Відміткою в паспорті ОСОБА_3, серії НОМЕР_6 виданого 21.11.1997р. Городенківським РВ УМВС в Івано-Франківській області, стверджено, що відповідачка ОСОБА_3 31 жовтня 1967 року зареєструвала шлюб із ОСОБА_7.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги за законом ОСОБА_7 є його дочка, позивачка ОСОБА_1 та дружина, відповідачка ОСОБА_3. Довідкою № 546 від 23.09.2016р., виданою виконавчим комітетом Копачинецької сільської ради Городенківського району, стверджено, що на час смерті ОСОБА_7 разом з ним проживали: дружина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3; дочка ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1; зять ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4; онуки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_20

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. З поданої до суду заяви ОСОБА_3, непрацездатної вдови спадкодавця ОСОБА_7 за законом, яка відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України має право на обов'язкову частку у спадщині, вбачається, що вона відмовляється від спадщини, яка залишилась після смерті її чоловіка ОСОБА_7, позов ОСОБА_1 визнає.

До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України 2003 р. спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка зверталася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу. Постановою приватного нотаріуса Яшана Р.Р. від 15.12.2016 р. ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, після смерті батька ОСОБА_7 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що житловий будинок збудований в 1963 р., інші господарські будівлі збудовані в 1970, 1990 роках. Як вбачається із Звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 97,6 кв.м.) № 07112016_00085 від 07.11.2016 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на 07.11.2016 р. - становить 106 714 грн.

Через відсутність правовстановлюючих документів про власність спадкодавця на будинок, спадкоємець за законом ОСОБА_1 не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Передбачених згаданою статтею підстав неправомірності набуття позивачем, як спадкоємцем за законом спадкодавця ОСОБА_7, права власності на будинок з господарськими будівлями і спорудами не встановлено, відповідачі не заперечують відносно задоволення даного позову, тому суд приходить до переконання, що є підстави для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.ст. 548, 549, 551 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5, 316, 317, 325, 328, 1216, 1222,1258, 1241, 1261,1274, 1268,1269, 1296, 1297 ЦК України (2003 р.), керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ничик Г.І.