Справа № 524/3550/16-ц
Провадження №2/524/78/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2017 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі :
головуючого судді - Кривич Ж.О.
секретаря судового засідання Коваль Т.М.,
з участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави та Кременчуцького гарнізону військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії,
У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернулася в суд та, посилаючись на статтю 47 Конституції України, статті 11,16 Закону України «Про збройні сили України», статті 118, 121, 125 Житлового Кодексу УРСР, просила суд зобов`язати Кременчуцький гарнізон військової частини НОМЕР_1 направити до квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави клопотання про виключення з числа службових однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та зобов`язати квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави вчинити всі дії для знятття статусу службового житла із зазначеної квартири.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що ОСОБА_3 більше ніж 25 років працювала штукатуром-маляром та кочегаром у Збройних Силах України. На підставі ордеру № 1715 від 26 серпня 1986 року їй на склад сім`ї дві особи була надана службова квартира АДРЕСА_1 , в якій вона та її син весь час постійно проживають. Маючи намір отримати квартиру у власність, позивач після звільнення декілька разів зверталася до відповідачів з заявами про виключення квартири із числа службових. Проте отримала відмову, яка вмотивована тим, що правові підстави для виключення квартири з фонду службового житла Міністерства Оборони України відсутні. Представник ОСОБА_1 звертав увагу суду на те, що у 2008 році один з відповідачів Кременчуцький гарнізон (далі по тексту рішення гарнізон) наміри ОСОБА_3 підтримав, але квартирно-експлуатаційний відділ неправомірно у задоволенні клопотань позивача та гарнізону відмовив. Представник зазначав також, що у відповідності до статті 125 Житлового Кодексу України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не можна виселити із спірної квартири без надання їм іншого житла.
Представник Кременчуцького гарнізону військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 позов не визнав, суду пояснив, що відповідно до Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України житлових приміщень, затвердженої Наказом МО України 6.10.2006 року № 577, позивач після звільнення як колишній працівник (не військовослужбовець Збройних Сил України) була виключена із обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у Збройних Силах України. Відповідно до пункту шостого Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, яке затверджено Постановою Ради Міністрів УРСР № 37 від 4 лютого 1988 року, житлове приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в його використанні, а також у випадку коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих.
Інший відповідач квартирно-експлуатаційний відділ м. Полтави - проти позову заперечував з аналогічних підстав (письмові заперечення, а.с. 28-29).
Третя особа Міністерство Оборони України заперечувало проти позову ОСОБА_3 і вважало, що її посилання на статтю 125 Житлового Кодексу України як на правову підставу виключення квартири з числа службових, є помилковими (а.с. 60-63).
Третя особа ОСОБА_4 позов підтримав, справу просив слухати без його участі (а.с. 42).
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив такі фактичні обставини справи:
ОСОБА_3 у період з 20 березня 1981 року по 28 лютого 2007 року працювала (не була військовослужбовцем) у Кременчуцькому гарнізоні військової частини НОМЕР_1 . 26 серпня 1986 року вона отримала ордер № 1715 (а.с. 11) на право зайняти квартиру АДРЕСА_1 жилою площею 16,83 кв.м. на двох осіб, де проживає і на сьогоднішній день. Зазначена квартира рішенням виконкому Кременчуцької міської Ради від 21 серпня 1986 року № 617 включена в число службових та закріплена за Кременчуцьким гарнізоном (а.с. 53-58). В лютому 2007 року ОСОБА_3 звільнилася з військової частини за власним бажанням по досягненню пенсійного віку.
Згідно із частиною 1 статті 118 Житлового Кодексу УРСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Відповідно до пункту 2 Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р. № 37 (далі - Положення про порядок надання службових житлових приміщень) службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього, і … підприємства, установи, організації мають використовувати службові жилі приміщення за їх цільовим призначенням.
Відповідно до абзаців першого та другого пункту 6 Положення про порядок надання службових житлових приміщень, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не с підставою для виключення цих приміщень з числа службових.
Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідно районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.
Згідно з п. 8 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою КМ України від 3 серпня 2006 р. №1081 «Про затвердження порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» (далі Порядок забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями) житлове приміщення включається до числа службового згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини, погодженого з квартирно-експлуатаційним органом.
Відповідно до пункту 10 Порядку забезпечення військовослужбовців житловими приміщеннями, житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено і числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службовою провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно- експлуатаційного органу.
Відповідно до окремого доручення Міністра оборони України від 05.05.2015 року № 7763/з, тимчасово заборонено виключення з числа службового житла Міністерства оборони України квартир, у яких проживають військовослужбовці, що проходять службу у Збройних Силах України, та виключення з числа службових жилих приміщень для військовослужбовців, звільнених у запас або відставку та членів їх сімей, які мають право на отримання постійного житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони.
Отже, згода на виключення конкретного житлового приміщення з числа службових - це право, а не обов`язок відповідних органів за умови, якщо відпала потреба в такому житлі. Інших підстав для виключення житла з числа службових чинне законодавство не передбачає.
Відповідачі не заперечують, що у відповідності до приписів статті 125 Житлового Кодексу УРСР позивач не може бути виселена із спірної квартири без надання іншого житла. Проте це положення закону не є правовою підставою для покладення на відповідачів обов`язку ініціювати виключення квартири з числа службових.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 215-218 ЦПК України,
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_3 до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Полтави та Кременчуцького гарнізону військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: