Справа № 562/2336/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

"06" лютого 2017 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді Кушніра О.Г.,

при секретарі Парфенюк Т.А.,

з участю представника позивача-адвоката ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и в:

У поданій до суду заяві позивач ОСОБА_3 просить стягнути з ОСОБА_2 проценти за користування позикою у розмірі 6697,47 грн. та втрати від інфляції в сумі 22464,43 грн., обґрунтовуючи тим, що рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2014 було стягнуто з відповідача на його користь заборгованість в сумі 15000 грн., втрати від інфляції 4739,06 грн. проценти за користування позикою 574,30 грн., які відповідачем не були повернуті.

У судовому засіданні представ позивача позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач позов не визнав, мотивуючи тим, що позика грошей в сумі 15000 грн. між сторонами нотаріально не посвідчувалася.

Заслухавши пояснення сторін та зясувавши обставини справи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у звязку з позикою грошей.

Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 09 жовтня 2014 року по справі №562/2360/13-ц, яке набрало законної сили 21 жовтня 2014 року та звернуто до примусового виконання установлено, що позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми позики задоволено повністю та стягнуто з останнього на користь позивача заборгованість в сумі 15000 грн., втрати від інфляції в сумі 4739,06 грн. та проценти за користування позикою 574,30 грн. та 243,60 грн. судових витрат, а всього на загальну суму 20556,96 грн.

Указаним вище рішенням суду встановлено, що згідно розписки від 21 січня 2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_3 кошти в сумі 15000 грн., які зобовязувався повернути до 09 лютого 2014 року, однак свої зобов'язання останній порушив та борг у визначені строки не повернув.

А відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ст.545 ЦК України доказами належного виконання боргового зобов'язання є розписка кредитора, повернення ним боргового документа боржнику, внесення боргу в депозит нотаріуса (ст.537 ЦК України) тощо.

Згідно довідки Здолбунівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Рівненській області від 17 листопада 2016 року заборгованість по виконавчому листу №562/2360/13-ц від 25 листопада 2014 року заборгованість з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_3 в сумі 20556,96 грн. не стягнута.

Частиною 1 ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Облікова ставка Національного банку України становила: з 09.08.2014 р. по 12.11.2014 р- - 12,5%, з 13.11.2014 р. по 05.02.2015р. - 14%. з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р. - 19.5%, з 04.03.2015 р. по 27.08.2015 р. - 30%, з 28.08.2015 року по 24.09.2015 р. - 27%, з 25.09.2015 р. по 21.04.2016 р. - 22%., з 22.04.2016 по 26.05.2016 р. 19%, з 27.05.2016 р. по 23.06. 2016 р. - 18%, з 24.06.2016 р. по 28.07.2016 р. 16,5%, з 29.07.2016 р. по 15.09.2016 р. - 15,5%, з 16.09.2016 р. по 30.09.2016 р. 15,0 %.

Таким чином, розмір відсотків за користування позикою в сумі 15000 грн. за період з 09 серпня 2014 року по 30 вересня 2016 року становить 6624,12 грн., що свідчить про допущену помилку при обрахуванні позивачем відсотків через неправильне застосування облікової ставки НБУ за період з 27.05.2016 року по 28.07.2016 року.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

З наданого позивачем розрахунку, зробленого з помилками при обрахуванні суми інфляційних, вбачається, що за період з 01 липня 2014 року по 30 серпня 2016 року втрати від інфляції відповідача, який прострочив виконання грошового зобов'язання, становлять 22464,43 грн., які підлягають перерахунку відповідно до даних Держкомстату та роз'яснень, що містяться у листі Верховного Суду України №62-97р від 03 квітня 1997 року.

Таким чином, інфляційній втрати від простроченої суми боргу 15000 грн. за період з липня 2014 року по жовтень 2014 року становлять 990 грн. (15000 грн. х 1,066 (100,4%х100,8%х102,9%х102,4%) -15000), а від суми боргу 20556,96 грн. за період з листопада 2014 року по серпень 2016 року включно 11717,47 грн. (20556,96 грн. х 1,57 (101,9%х103%х143,3%х104,5%)-20556,96 грн.), а всього на загальну суму 12707,47 грн.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При постановлені рішення з відповідача згідно положень ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.10, 57 60, 88, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 проценти за користування позикою у розмірі 6624 (шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 12 (дванадцять) коп. та втрати від інфляції в сумі 22 464 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 43 (сорок три) коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені ним судові витрати в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

У решті вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області шляхом подачі через Здолбунівський районний суд Рівненської області апеляційної скарги протягом 10 /десяти/ днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення у той же строк із дня отримання копії рішення.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст повного рішення виготовлено 10 лютого 2017року.

Суддя: