АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Панченко М.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,

встановила:

у січні 2016 року позивачі звернулись до суду з позовом про стягнення з відповідача на їх користь в рівних частках 10 649 грн. та на користь ОСОБА_1 1 200грн. і судовий збір в розмірі 551грн. 20коп.

Мотивуючи позовні вимоги, позивачі зазначали, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_1, а відповідачка - власником квартири НОМЕР_1 у цьому ж будинку, яка розташована над їх квартирою.

Позивачі стверджували, що з вини відповідача було залито їх квартиру, а саме: кухню, коридор, кімнату, стелю, що підтверджується актом про залиття від 27 травня 2015 року, складеного комісією ЖЕК- ТОВ «Житловик плюс», згідно якого причиною залиття стало халатне відношення мешканців АДРЕСА_2 до сантехобладнання, так як на кухні забули закрити кран холодної води.

Позивачі посилалися на відмову відповідача добровільно відшкодовувати завдану шкоду, яка згідно звіту експерта від 8 грудня 2015 року складає 10 649 грн.

Також позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача 1200грн. понесених ним витрат на складання звіту.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 7 грудня 2016 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, 5 324грн. 50коп., по 2 662грн. 25коп. на користь кожного з них та пропорційно задоволеним позовним вимогам, у відшкодування судових витрат понесених по справі 1 151грн. 20 коп.

Унікальний №752/1122/16-ц
№ апеляційного провадження: №22-ц/796/2502/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Ладиченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, який діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення (змінити рішення), яким позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи та наданим доказам, зокрема, акту про залиття квартири від 27 травня 2015 року, листу Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва від 25 червня 2016 року №431-2130, показам свідка ОСОБА_6 та звіту експерта ОСОБА_7 від 8

- 2 -

грудня 2015 року, з яких вбачається, що залиття квартири відбулось лише один раз 26 травня 2015 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представників відповідача, які просили залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі є співвласниками у рівних частинах квартири АДРЕСА_3 на підставі договору дарування від 31 жовтня 1997р. та договору купівлі-продажу від 11 жовтня 2006р.

Під час судового розгляду відповідач не заперечувала, що є власником квартири АДРЕСА_4

Згідно акту від 27 травня 2015р., затвердженого ТОВ «Житловик-Плюс», 26 травня 2015р. відбулося залиття квартири АДРЕСА_5 у зв'язку із халатним відношенням мешканців квартири НОМЕР_1, які не закрили кран холодної води у кухні.

Також у акті зазначено, що у результаті залиття квартири НОМЕР_2 було пошкоджено: у кімнаті - стеля, приблизно 5кв.м.; стіни, приблизно 4кв.м.; у коридорі - стеля, приблизно 0,5кв.м., стіни, приблизно 0,5кв.м.; у кухні - стеля 6кв.м., стіни 7кв.м.

Відповідно до звіту № 190/15 від 8 грудня 2015р. розмір матеріального збитку, який завдано у результаті залиття квартири НОМЕР_2, становить 10 649грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що квартира позивачів була пошкоджена у результаті залиття двічі, при чому, другий раз залиття квартири сталося не з вини відповідача, тому стягненню підлягає половина вартості спричиненої шкоди.

Проте, рішення суду у порушення вимог ст. 215 ЦПК України не містить обґрунтування визначення розміру відшкодування шкоди і судом не наведено мотивів, з яких він прийшов до висновку про необхідність стягнення на користь позивачів половини вартості спричиненої шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 зазначеної норми визначено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, позивач зобов'язаний надати суду докази у підтвердження завданої йому шкоди, а відповідач повинен довести, що дана шкода була завдана не з його вини.

Згідно акту від 27 травня 2015р., затвердженого ТОВ «Житловик-Плюс», 26 травня 2015р. відбулося залиття квартири АДРЕСА_5 у зв'язку із халатним відношенням мешканців квартири НОМЕР_1, які не закрили кран холодної води у кухні.

Під час судового розгляду відповідачем не заперечувався ні факт залиття квартири позивачів 26 травня 2015р., ні вина відповідача у даному залитті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про те, що залиття квартири позивачів 26 травня 2015р. відбулося з вини відповідача, яка повинна відшкодувати завдану шкоду.

Разом з тим, суд першої інстанції не звернув увагу, що у вищезазначеному акті були визначені пошкодження у квартирі позивачів, які спричиненні у результаті залиття, зокрема, стеля і стіни у кімнаті, коридорі та кухні квартири.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

- 3 -

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У підтвердження своїх позовних вимог позивачі надали звіт ФОП «ОСОБА_7.» від 8 грудня 2015р., який був виконаний спеціалістом, який має кваліфікаційне свідоцтво оцінювача, видане Фондом державного майна України, та зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів. При цьому, звіт містить перелік робіт та їх вартість для усунення пошкоджень стелі та стін у кухні, коридорі та квартирі позивачів.

Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на роз'яснення спеціаліста ОСОБА_7, що відповідно до Методики визначення причин залиття з урахуванням нових технологій та визначення матеріальної шкоди за його наслідками, шпалери та лакофарбові покриття відновлюються у повному обсязі.

Відповідачем суду не було надано доказів відшкодування позивачам шкоди, завданої у результаті залиття їх квартири 26 травня 2015р., а відтак правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування цієї шкоди тільки у зв'язку із тим, що у подальшому відбулося повторне залиття квартири позивачів не з вини відповідача суд першої інстанції не мав.

Крім того, суд не врахував, що відповідачем не було надано достатніх та належних доказів у підтвердження об'єму повторного залиття, його дати, а також опису пошкоджень, які були завдані у результаті цього залиття.

Заперечуючи проти розміру позовних вимог, відповідач не надав докази, які б спростували докази, надані позивачем, а також не заявляв клопотання про призначення судової експертизи для визначення вартості ремонтних робіт квартири позивачів.

Також, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що в акті про залиття квартири позивачів від 27 травня 2015р. не зазначено, що у результаті залиття була пошкоджена підлога у кухні та електропроводка у кімнаті та коридорі. Проте, при визначенні вартості матеріальної шкоди у звіті була врахована вартість ремонтних робіт підлоги та електропроводки, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення цих робіт.

При цьому, позивачем суду першої інстанції не було надано доказів, що вказані пошкодження виникли у результаті залиття квартири, яке сталося з вини відповідача 26 травня 2015р.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав законних підстав включати вартість вказаних робіт до загального розміру збитків, які підлягають відшкодуванню відповідачем у результаті залиття квартири позивача.

Отже, визначаючи розмір матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем позивачам, колегія суддів враховує, вартість ремонтних робіт стелі та стін у кімнаті, коридорі та кухні, та виключає вартість ремонтних робіт підлоги та електропроводки, а також вартість матеріалів, необхідних для вказаних ремонтних робіт, всього 464грн. 28коп.

Крім того, статтею 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Збитки у вигляді ПДВ виникають виключно при здійсненні ремонтних робіт платником зазначеного податку. При виконанні ремонтних робіт особою, що не є платником ПДВ, збиток у вигляді ПДВ не виникає і тому не може автоматично включатися до складу витрат, пов'язаних із ремонтом, а відтак і до розміру матеріальної шкоди.

Позивачем не було надано документів, які б підтверджували сплату ним ПДВ при виконанні ремонтних робіт, або укладення договору на виконання ремонтних робіт з особою, яка є платником ПДВ, тому підстав для стягнення з відповідача ПДВ у сумі 1774,79грн. на користь позивачем колегія суддів не вбачає.

Таким чином, відповідач повинна відшкодувати позивачам завдану залиттям їх квартири шкоду у сумі 8 409,68грн. у рівних частинах, а саме по 4 204грн. 84коп. кожному позивачу.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо

- 4 -

позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.

Позивачем ОСОБА_1 надано суду першої інстанції докази оплати ним послуг спеціаліста у розмірі 1200грн., також позивачем сплачено судовий збір у сумі 551грн. 20коп. за подачу позову та 606грн. 32коп. за подачу апеляційної скарги, при цьому, судовий збір сплачено у мінімальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», тому вказані витрати відповідач повинна відшкодувати позивачу.

Разом з тим, при прийнятті позовної заяви судом першої інстанції не було враховано, що частиною 6 статті 6 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Звертаючись до суду з позовом, кожний позивач просив стягнути на свою користь 5324грн. 50коп., тому кожний позивач, враховуючи положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір» повинен був сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто по 551грн. 20коп. Проте, до позовної заяви додана квитанція про сплату судового збору тільки ОСОБА_1 у сумі 551грн. 20коп.

Аналогічна помилка була допущена при прийнятті апеляційної скарги.

Враховуючи, що позовні вимоги та апеляційна скарга підлягають частковому задоволенню, судовий збір підлягав оплаті у мінімально можливому розмірі, колегія суддів не застосовує принцип пропорційності при вирішенні питання про стягнення судових витрат на користь позивача, а також стягує несплачений судовий збір з відповідача у прибуток держави.

Судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим сторонами доказам, судом неправильно застосовані норми матеріального права та допущенні порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів скасовує рішення суду та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє у своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 7 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 4 204грн. 84коп., 1200грн. вартості оцінки та 1 157грн. 52коп. судового збору, а всього 6 562грн. 36коп.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 4 204грн. 84коп.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір у прибуток держави 1157грн. 52коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: