Справа № 367/6878/16-ц Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/963/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 21.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоОСОБА_1,
суддівОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретаріОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Київської області на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2016 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України до ОСОБА_5, третя особа: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України із позовом до ОСОБА_5, третя особа: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння.

В обґрунтування позову вказував, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Дорожній 12 в смт Коцюбинське» ОСОБА_6І затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 видано державний акт серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.10 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_5М і останньому було видано державний акт серії ЯЛ № 426292.

Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 85 162 грн.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23.10.14 року, за позовом прокурора м. Ірпеня було залишено без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року в частині визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5 та визнання недійсним і скасування державної реєстрації державного акту серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім»я ОСОБА_6

Вищевказаним рішенням суду встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межами смт. Коцюбинське, оскільки на момент прийняття рішення Коцюбинською селищною радою про надання у власність земельної ділянки першому власнику, межі смт Коцюбинське у встановленому законом порядку не були визначені та не встановлені, а тому спірне рішення Коцюбинської селищної ради не відповідає вимогам земельного законодавства.

Суд у вказаній справі встановив факт відсутності на час прийняття селищною радою рішення про надання першому власнику земельної ділянки будь-якої містобудівної чи іншої, передбаченої законом документації, яка б встановлювала межі смт. Коцюбинське Київської області, а також на підставі ст.ст. 116, 122, ч. 1 ст. 155, п. 12 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України дійшов обґрунтованого висновку про перевищення селищною радою повноважень щодо розпорядження землями, які знаходяться за межами населеного пункту, та недійсність такого рішення селищної ради.

В подальшому встановлено, що Указом Президента України від 01.05.14 № 446/2014 «Про зміну меж національного природного парку «Голосїївський», його територію розширено на 6462,62 га за рахунок земель Київського комунального обєднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень «Київзеленбуд».

В той же час, за інформацією КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 14.07.14 року № 472 та акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 03.07.15 № А143/180 земельна ділянка з кадастровим номером :01:043:0042 відповідно до картосхеми, території перспективної для створення Святошинсько-Білічанської філії НІШ «Голосїївський» попереднього функціонального зонування попадає в 113 квартал.

Таким чином, на даний час спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме, Національного природного парку «Голосїївський».

Просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:043:0042, вартістю 85 162 гривні.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 квітня 2016 року у задоволенні позову прокурора відмовлено.

Не погоджуючись із таким рішенням прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким його вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

В суді апеляційної інстанції прокурор подану апеляційну скаргу підтримав, просив задовольнити та скасувати заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області як незаконне.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 року № 2243/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Дорожній 12 в смт Коцюбинське» ОСОБА_6І затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_6 видано державний акт серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.12.10 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_5М і останньому було видано державний акт серії ЯЛ № 426292.

Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 85162 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року, за позовом прокурора м. Ірпеня до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_6І, ОСОБА_5М, третя особа КП Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним рішення ради, державного акту на право власності на землю, було визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5, визнано недійсним державний акт серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, виданий ОСОБА_6І, визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 42629 виданий на імя ОСОБА_5М і скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23.10.14 року, за позовом прокурора м. Ірпеня було залишено без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року в частині визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5 та визнання недійсним і скасування державної реєстрації державного акту серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім»я ОСОБА_6

В частині позовних вимог про визнання недійсним державного акту серії ЯЛ № 42629 виданого на імя ОСОБА_5М рішеням апеляційного суду Київської області від 23.10.2014 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.2013 року скасовано та відмовлено прокурору м.Ірпеня в цій частині.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що судовими рішеннями, які набрали законної сили у справі, по якій брали участь ті самі особи, встановлені обставини, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:043:0042 не відноситься до земель лісогосподарського призначення, і дані обставини відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не доказуються при розгляді даної справи.

Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що позивач під час розгляду даної справи по суті не надав до суду доказів тих обставин, що спірна земельна ділянка незаконно вибула із володіння держави в особі саме Кабінету Міністрів України, а тому позов є безпідставним.

Судова колегія не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року, за позовом прокурора м. Ірпеня до Коцюбинської селищної ради, ОСОБА_6І, ОСОБА_5М, третя особа КП Святошинське лісопаркове господарство» про визнання недійсним рішення ради, державного акту на право власності на землю, було визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5, визнано недійсним державний акт серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, виданий ОСОБА_6І, визнано недійсним державний акт серії ЯЛ № 42629 виданий на імя ОСОБА_5М і скасовано його державну реєстрацію.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 23.10.14 року, за позовом прокурора м. Ірпеня було залишено без змін рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року в частині визнання недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 25.12.08 № 2243/25-5 та визнання недійсним і скасування державної реєстрації державного акту серії ЯЗ № 449604 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:043:0042, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на ім»я ОСОБА_6

Рішення апеляційного суду набрало законної сили.

Отже, встановивши в судовому засіданні факт незаконності набуття першим власником права власності на оспорювану земельну ділянку, що безспірно вбачається з заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17.07.13 року, та у зв»язку з цим вибуття спірної земельної ділянки від її власника - держави поза її волею, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для застосування ст.ст. 387, 388 ЦК України, щодо витребування спірної земельної ділянки.

В даному випадку відповідач ОСОБА_5 набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі цивільно правової угоди у особи, право власності якої на відчужувану земельну ділянку було отримано на підставі незаконного рішення ради.

Враховуючи, що у ОСОБА_6 незаконно виникло право власності на спірну земельну ділянку, тому відповідно і у ОСОБА_5 незаконно виникло право власності на земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:043:0042, вартістю 85162 грн., що розташована за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Дорожна, 12, і тому спірна земельна ділянка підлягає витребуванню на користь держави в особі Кабінету Міністрів України, крім іншого, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтею 330 ЦК України встановлено, що в разі, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з положенням ч. 1 та ч. 3 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, серед іншого, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала право його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувачі у всіх випадках.

Статтею 396 ЦК України встановлено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права відповідно до положень глави 29 ЦК України, в тому числі і на витребування цього майна від добросовісного набувача.

До спірних правовідносин про витребування земельних ділянок із володіння набувачів та повернення їх у власність держави підлягає застосуванню стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція), відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Прийняття рішення про передачу в приватну власність землі державної чи комунальної власності позбавляє Український народ загалом (стаття 13 Конституції України) або конкретну територіальну громаду правомочностей власника землі в тому обсязі, який дозволяє її статус як землі відповідно державної чи комунальної власності. В цьому контексті в сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

Отже правовідносини, пов'язані з вибуттям земель із державної чи комунальної власності, становлять "суспільний", "публічний" інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, на підставі якого земельна ділянка вибула з державної чи комунальної власності, такому суспільному інтересу не відповідає.

Стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання "справедливого балансу" в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується.

Згідно з практикою ЄСПЛ (наприклад, рішення від 8 липня 1986 року в справі "Літгоу та інші проти Сполученого Королівства") одним із елементів дотримання принципу "пропорційності" при втручанні в право особи на мирне володіння майном є надання їй справедливої та обґрунтованої компенсації, тому покупець, у якого вилучається майно, не позбавлений можливості порушувати питання про відшкодування завданих збитків на підставі статті 661 ЦК України, яка встановлює, що у разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав.

Вказана правова позиція викладена Веховним Судом України в постанові від 29 червня 2016 року (справа №№ 6-1376цс16), яка відповідно вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Що ж стосується висновків суду першої інстанції щодо безпідставності пред»явлення позову прокурором в інтересах Кабінету Міністрів України, оскільки останній станом на 2008 рік не був розпорядником спірної земельної ділянки, то вони на думку колегії суддів, також є помилковими, виходячи з наступного.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року № 3-рп/99 визначено, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах", означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів держави чи в чому існує загроза інтересам держави.

Отже, ухвалюючи рішення та відмовляючи в позові суд першої інстанції фактично вдався до переоцінки обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили, ухваленими при розгляді інших справи, неправильно, при цьому, застосувавши норми, як матеріального, так і процесуального права, що є підставою для скасування рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України та ухвалення нового рішення про задоволення позову прокурора.

Відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено, стягненню з відповідада на користь прокуратури Київської області підлягають судові витрати по оплаті судового збору за подачу позову в розмірі 1 378 грн. (а.с.1) та апеляційної скарги в розмірі 1 515,80 грн. (а.с.87б), а всього 2 893 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316-319 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Київської області - задовольнити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :01:043:0042, вартістю 85162 грн., що розташована за адресою: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Дорожна, 12.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь прокуратури Київської області судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 893 (дві тисячі вісімсот девяносто три) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: С.В.Лівінський

ОСОБА_3