Справа № 209/1692/16-ц
Провадження № 2-п/209/12/17
У Х В А Л А

03 березня 2017 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.,

при секретарі Золотих Л.М.

адвокатів ОСОБА_1 .В. , ОСОБА_2

розглянувши матеріали заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.01.2017 року,

-

В С Т А Н О В И В :

18.01.2017 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська було постановлено заочне рішення по справі 209/1692/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, Дніпровський районний у місті Дніпродзержинську відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав.

10.02.2017 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в якій він просить суд скасувати заочне рішення від 18.01.2017 року у справі № 209/1692/16-ц та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач вказане заочне рішення суду отримав 03.02.2017 року. Позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено і вирішено позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_5, 07.02.2017 року.

У вказаному рішенні суду вказано, що відповідач ОСОБА_4 не з'явився в судове засідання 18.01.2016 року та не повідомив про причини неявки з поважних причин.

Провадження по справі було відкрито 27.05.2016 року, перше засідання призначено на 03.06.2016 року. Наступне засідання було відкладено на 21.06.2016 року, про що позивач, дійсно був повідомлений належним чином, адже до суду зявився його адвокат с проханнями ознайомитись з матеріалами справи і відкласти судове засідання з метою підготовки до процесу. Після цього, ні відповідач, ні його адвокат ніяких повідомлень про день, час та місце розгляду справи не отримували. Більш того, незадовго до дня ухвалення оскаржуваного рішення відповідач відбув у відрядження поза межі області де перебував кілька днів, із-за чого, у будь-якому разі не міг приймати участь у суді і повідомити про причини неявки.

Таким чином, відповідач, який з поважних причин не зявився до суду, фактично, був позбавлений можливості взяти особисту участь у розгляді справи та надати свої заперечення проти позову, що значним чином вплинуло на законність і обґрунтованість судового рішення.

В даному випадку оскаржуване Заочне рішення суду є незаконним і не обґрунтованим з наведених нижче причин.

Так, результати оцінки доказів суд , згідно ч. 4 ст. 212 ЦПК України, відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Зміст оскаржуваного рішення свідчить, що суд, оцінивши докази, укладання та розірвання шлюбу, народження дітей, того, що відповідач не мешкає за певною адресою, присудження і прострочення сплати аліментів та реєстрації кримінального провадження по факту ухилення від сплати аліментів, дійшов висновку про необхідність позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав на молодшу доньку.

Дійсно, батьки згідно ч. І ст.180 та ч. 2 ст.150 СК України, зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

При цьому, кошти на утримання дитини (аліменти), згідно ч. 3 ст.181 СК України, присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ст.196 СК України у вигляді сплати неустойки (пені) і ст.164 КК України, а ст. 164 СК України не передбачає можливості позбавлення судом батьківських прав одного з подружжя (батька)за прострочення сплати аліментів. Тобто, згідно п. 2, ч. І ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляються від виконання своїх обов'язків не по утриманню, а по вихованню дитини. При цьому, як витікає з тексту оскаржуваного рішення, на підтвердження ухиляння відповідача від обовязку по вихованню дитини суд жодного доказу не досліджував. Таким чином, суд не виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу не за законом, і, значить, згідно ч.2 ст.213 ЦПК України, оскаржуване рішення є незаконним.

Більш того, суд касаційної інстанції залишив без зміни рішення апеляційного суду відносно зміни рішення першої інстанції з призначення аліментів в сумі 7500,00 грн. на призначення аліментів в розмірі 1/3 від всіх видів доходів, але не менш встановленого законом мінімуму, та, значить, враховуючи, що відповідач мав незначні доходи, розмір аліментів зменшився і, відповідно, зменшилась заборгованість по їх сплаті, а станом на 24.11.2016р. така заборгованість, взагалі, зникла.

Внесення до єдиного реєстру відомостей про реєстрацію кримінального провадження ще не є доказом того, що ОСОБА_4 злісно ухиляється від сплати аліментів, адже йому, навіть, підозри не предявлялося і, навряд чи, буде предявлятись.

Разом з цим, відповідач сплачував належні аліменти через пошту, але вони деякий час повертались із-за неотримання їх позивачем і не повідомлення нею належних платіжних реквізитів . Зазначене свідчить про те, що сама позивачка не мешкала за адресою реєстрації, виїхала з дітьми невідомо куди і всіляко перешкоджала участі відповідача у вихованні молодшої доньки, з приводу чого 04.03.2016р. Дніпровським районним судом м. Камянське було відкрито справу № 209/283/16-ц за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні батька з дітьми, визначення способу участі батька, що проживає окремо, у вихованні дітей.

Тобто, сама ж позивачка всіляко перешкоджала участі відповідача у вихованні дітей. Відповідач не ухилявся від участі у вихованні дітей, а навпаки, навіть судився за усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні його з дітьми та визначення способу участі його у вихованні дітей,

Таким чином,обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд з'ясував не повно та не всебічно, значить, оскаржуване рішення, згідно ч. 3 ст.213 ЦПК України, є необґрунтованим.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_1 підтримав викладені обставини та просить скасувати заочне рішення суду від 18.01.2017 року.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 заперечує проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду та вказала наступне.

12 травня 2016 року ОСОБА_3 подано до суду позовну заяву до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав. 27.05.2016 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська винесено ухвалу, якою відкрито провадження по справі. Розгляд справи тривав з травня 2016 року по 18 січня 2017 року, включно. Відповідач не з'явився у жодне судове засідання, про причини своєї неявки суд не повідомляв, як і не зявлявся обраний ним представник - адвокат ОСОБА_1 Звертає увагу Суду на те, що подібна процесуальна поведінка ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_1 спостерігається і в інших справах, які проявляючи не повагу до Суду не зявляються до судових засідань, а по результату розгляду справ подають заяви про перегляд заочних рішень доводи яких зводяться до порушення саме судом їх процесуальних прав.

Зокрема ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30. 08.2016 року винесеної за розглядом заяви представника відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя, Суд дійшов наступного висновку:

Суд відповідно до вимог ст. 74 Цивільного процесуального Кодексу України повідомляв відповідача про час та дату судових засідань. Судові повістки та копія позову з додатками направлялися відповідачу на відому позивачу адресу перебування Відповідача рекомендованими листами з повідомленнями, докази чого містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.3 ст. ст. 76 Цивільного процесуального Кодексу України, якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Крім того, відповідно до ч. 1,2 ст. 11 Законом України « Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, судові засідання та інформація щодо справ, які розглядаються судом, є відкритими, крім випадків, установлених законом. Ніхто не може бути обмежений у праві на отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа має право на вільний доступ до судового рішення в порядку, встановленому законом. Інформація про суд, який розглядає справу, сторони спору та предмет позову, дату надходження позовної заяви, апеляційної, касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення, стадії розгляду справи, місце, дату і час судового засідання, рух справи з одного суду до іншого є відкритою та підлягає невідкладному оприлюдненню на офіційному веб - сайті судової влади України, крім випадків, установлених законом.

Такі ж принципи закріплені в статі 6 ЦПК України.

Публічність та відкритість доступу до інформації щодо стану справ резюмується в статті 11-1 Цивільного процесуального кодексу України.

Отже законом не встановлено жодного обмеження для прояву процесуальної ініціативи учасниками справи, які бажають приймати участь у судових засіданнях та реалізовувати їх, а не зловживати, як Відповідач та його представник.

Вважає, що Відповідач та його представник мали достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи та подання належних та допустимих доказів по справі за час розгляду справи в суді, чого фактично вчинено не було. Посилання заявника на те, що він не зміг повідомити суд про причини неявки у судове засідання призначене на 18 січня 2017 року є взагалі абсурдними.

Крім того, додане до заяви у якості письмового доказу поважності не явки до судового засідання, посвідчення про відрядження ОСОБА_6 форма якого затверджена наказом ДПА України від 28 липня 1997 р. № 260, взагалі викликає сумніви у якого законності: по-перше наказ ДПА України від 28 липня 1997 р. № 260 Про затвердження форми посвідчення про відрядження втратив чинність на підставі Наказу Міністерства фінансів N 738 від 21.06.201 Іроку; по-друге за даними Міністерства юстиції України та Державної фіскальної служби України юридична особа з кодом - не зареєстрована, а отже відбиток печатки ТОВ «С.К.С.-Техпром» та підпис невідомої особи на посвідченні про відрядження ОСОБА_4 викликають сумнів щодо підробленості даного документу.

Із змісту заяви Відповідача та долученими додатками взагалі не зрозуміло, якими належними та допустимими доказами Відповідач доказує Суду належність виконання ним батьківських обовязків відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Долучені до заяви Журнали проводок ПП «Агропром -2000» та ПП «Сектор-Д» не є документами первинного бухгалтерського та податкового обліку підприємств.

Аліментів за платіжними дорученнями, копії яких надає відповідач, № 54661 від 28.09.16 р. - 4 688,39 грн., № 66217 від 17.11.2016 р. - 3 189,71 грн., № 44454 від 22.09.2016 р. - 474,94 грн. № 57949 від 19.10.16 р - 474,94 грн., Позивач взагалі не отримувала, що підтверджується копіями листів УДПЗ «Укрпошта» від 11.10.2016 вих. № 15-525, 15-526.

Доводи заявника про відсутність заборгованості по аліментам спростовуються довідками наданими у лютому 2017 року Баглійським ВДВС ДТУЮ у Дніпропетровській області.

Відповідно до інформації наданої Дніпровським відділом поліції Камянського ВП у листі від 20.01.2017 року № 46.2/2-610 триває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000045 внесеному до ЄРДР 27.04.2016 року, проводяться необхідні слідчі дії, а отже винна особа буде притягнута до відповідальності.

Долучені до заяви судові рішення, роздруковані з Єдиного реєстру судових рішень, не є належним чином посвідченими та не дають змоги встановити відносно яких осіб вони винесені.

Звинувачення матері дитини - позивача ОСОБА_3 у виїзді не відомо куди, створення Відповідачу будь-яких перешкод у спілкуванні з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 є безпідставними та зводяться до неправдивих звинувачень, оскільки ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 24.11.2016 року залишено без розгляду позов ОСОБА_4 про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей з мотивів неявки саме його, як позивача, до Суду без поважних на те причин; щодо зміни місця проживання матері з дітьми позивач письмово повідомляла Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, оскільки саме влітку 2016 року справа перебувала на розгляді зазначеного органу, про що також був повідомлений ОСОБА_4

Відповідно до витягу з протоколу № 5 засідання комісії з питань прав дитини від 12.05.2016 року ОСОБА_4 було визначено порядок побачень з неповнолітньою дитиною ОСОБА_5 кожної пятниці та суботи, ураховуючи розпорядок дня дитини, у присутності матері дитини, ОСОБА_3

Звертає увагу Суду на те, що батьком жодного разу не було проявлено ініціативи за для зустрічі з дитиною, спілкування з нею, про що позивач не одноразово повідомляв орган опіки та піклування.

Крім того, відсутність проявів участі Відповідача, як батька, у вихованні спільних з позивачем дітей, абсолютним його ігноруванням питання відпочинку та оздоровлення дітей у канікулярний період, підтверджується також матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про надання дозволу на виготовлення дитячого проїзного документу на право виїзду за кордон малолітньої дитини надання дозволу на тимчасовий виїзд дітей за кордон без згоди батька у канікулярний період, яка перебуває у провадженні суду.

Суд, вислухав представників сторін, вивчив заяву про перегляд заочного рішення , дослідив матеріали цивільної справи, , вважає, що заяву про скасування заочного рішення необхідно залишити без задоволення по наступним підставам.

Відповідно до ч. І ст. ст. 224 Цивільного процесуального Кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи , відповідач ОСОБА_4 про час та місце розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав належним чином повідомлявся, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання виклику суду. ( а.с. 78, 87)

Посилання представника відповідача про те, що в судові засідання позивач не міг з'явитися , оскільки знаходився у відрядженні у м. Києві, не обґрунтовано, бо в матеріалах справи є документи, які підтверджують участь представника відповідача за договором про надання правової допомоги . Надані в підтвердження відсутності відповідача посвідчення про відрядження на підставі наданих представником позивача документів , викликають сумнів.

Частиною 2 ст. 229 Цивільного процесуального Кодексу України встановлено вимоги до заяви про перегляд заочного рішення, зокрема в заяві повинно бути зазначені обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і неповідомлення їх суду, і докази про це; посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 Цивільного процесуального Кодексу України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням того, що судом при повідомленні відповідача ОСОБА_4 дотримано вимоги ст. 74 Цивільного процесуального Кодексу України, відповідач був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, але до суду не з'явився, доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи суду Відповідачем не надано, заочне рішення було винесено законно та обґрунтовано.

З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення суду відсутні.

Керуючись статтями 231, 232 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Залишити без задоволення заяву представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 18 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Орган опіки та піклування адміністрації Дніпровського району Дніпродзержинської міської ради, Дніпровський районний у місті Дніпродзержинську відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, про позбавлення батьківських прав.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку шляхом подачі протягом десяти днів після винесення (отримання) ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, через суд першої інстанції, що його ухвалив.

Суддя О.О.Лобарчук