Справа № 347/2182/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Сабадаха Б.В.,

з секретарем: Удудяк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 подала на розгляд суду позовну заяву до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Позивачка, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить розглядати у її відсутності.

Із позовної заяви вбачається, що у 2008 році вона уклала шлюб з відповідачем. В шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Косівського районного суду від 05.09.2013 року шлюб між ними розірвано і вони проживають в різних населених пунктах. З часу розірвання шлюбу відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дітей. Сама вона не може належно забезпечити матеріальне благополуччя сім"ї, а тому змушена звертатися до суду про стягнення аліментів.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнає в розмірі 700 грн. щомісячно на утримання кожної дитини та просить справу слухати в його відсутності.

Суд вивчивши матеріали справи вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення за наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2013 року по справі № 347/2342/13-ц (а.с.7), шлюб між сторонами розірвано.

Згідно копій свідоцтв про народження: серії І-НМ № 236861 від 25.06.2013 року (а.с.2) ОСОБА_3 народився 29.01.2009 року; серії 1-НМ № 179696 (а.с.3) ОСОБА_4 народилася 15.05.2011 року, - а їх батьком записаний ОСОБА_2, що стверджує факт обовязку відповідача як батька, надавати кошти для їх утримання.

Відповідно до акта обстеження матеріально-побутових умов сім"ї виданого виконавчим комітетом Хімчинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 28.11.2016 року № 562 (а.с.4) та до довідки про склад сім"ї виданої виконавчим комітетом Хімчинської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області від 29.11.2016 року № 3176 (а.с.5) вбачається, що батько не надає жодної матеріальної допомоги, а сам"я перебуває у складному матеріальному становищі.

Суд має виходити з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків щодо догляду та матеріального забезпечення неповнолітніх дітей. При вирішенні спору суд має врахувати положення ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, що передбачено ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України. У відповідності до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд звертає увагу, що відповідач є особою молодого віку, працездатний, інших утриманців не має, отже спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, а саме по 700 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття.

Розмір аліментів суд визначає в твердій грошовій сумі, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджувати, що ОСОБА_2 працевлаштований чи має будь-які доходи.

Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від обов'язку сплати аліментів при наявності умов, передбачених ст. ст. 182, 184 СК України.

Згідно ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто в даному випадку із 02.12.2016 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, отже рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Крім того, враховуючи приписи ст.88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір.

На підставі наведеного, ст. ст. 141, 180, 182, 184, 191, 192 Сімейного Кодексу України, ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, жительки села Хімчин Косівського району Івано-Франківської області аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. щомісячно на кожну дитину, в загальній сумі 1400 грн. щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнення аліментів розпочати з дня подачі позову, а саме із 02.12.2016 року.

Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави 640,00 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць в розмірі 1400 (одна тисяча чотириста) гривень підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Косівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Б.В. Сабадах