Справа № 147/86/17
Провадження № 2-о/147/16/17
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.02.2017 року Тростянецький районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Волошина І.А.,
за участю секретаря судового засідання Чудак Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні в смт Тростянець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької районної державної адміністрації, про встановлення факту, що має юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи її тим, що виконуючи свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, її суверенітету та територіальної цілісності в період з 05 травня 2015 року по 15 жовтня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції у м. Авдіївка, м. Слов`янськ Донецької області. Йому було видано посвідчення серії НОМЕР_1 від 30.03.2016 року, яке надає пільги, встановленні законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Відповідно до свідоцтва про хворобу № 316 від 18.03.2016 року госпітальна ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 від 10.03.2016 року № 214 провела огляд заявника та встановила, що він виконуючи бойове завдання в зоні антитерористичної операції потрапив під мінометний обстріл, внаслідок чого отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Після отриманої травми турбувала багаторазова рвота, нудота, головні болі. В послідуючому почали турбувати значне зниження слуху на обидва вуха. Болі в грудному та поперековому відділах хребта турбують з липня 2015 року, після того як різко зіскочив з БТРа. Болі в лівому колінному суглобі турбують з травня 2015 року, коли невдало спіткнувся на ліву ногу та вдарився коліном. Перебував на обстеженні і лікуванні ВМКЦ Південного регіону з 10.02.2016 року по 25.02.2016 року в/ч НОМЕР_2 з 10.03.2016 року. ОСОБА_1 було встановлено діагноз: наслідки перенесеної мінно-вибухової травми, акубаротравми, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку (06.2015 року анамнестично) у вигляді незначно вираженого антено-невротичного синдрому, двобічної сенсоневральної приглухуватості із стійким зниженням слуху на обидва вуха при сприйнятті шепітної мови.
Таким чином госпітальна ВЛК зробила висновок що вищевказані травми пов`язані з проходженням військової служби, проте для отримання соціального забезпечення необхідно щоб був встановлений факт отримання заявником мінно- вибухової травми, саме під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, який він і виконував в м. Авдіївка Донецької області в 15 червня 2015 року, тримаючи оборону рубежів України.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви, за обставин, викладених в ній підтримав, просив їх задовольнити.
Представник заінтересованої особи Управління праці та соціального захисту населення Тростянецької райдержадміністрації в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні питання про встановлення факту поклався на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, зважаючи на те, що останні скористались своїми процесуальними правами.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення.
Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Частиною 1ст. 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
У заяві ОСОБА_1 ставиться питання щодо встановлення факту того, що він 15 червня 2015 року отримав поранення під час виконання бойового завдання по захисту України від незаконних збройних формувань в зоні проведення антитерористичної операції в м. Авдіївка Донецької області.
Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Згідно ч.1ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Пунктом 3 частини 1статті 3 Закону України "Про основи національної безпеки України" об`єктами національної безпеки, між іншим, є держава - її конституційний лад, суверенітет, територіальна цілісність і недоторканність.
Суб`єктами забезпечення національної безпеки, в тому числі, є Збройні сили України (ст. 4 Закону України "Про основи національної безпеки України").
Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.(ст. 65 Конституції України).
Відносно військовослужбовців Збройних Сил, які приймають участь у бойових діях в районах проведення антитерористичної операції на державному рівні розроблено механізм встановлення статусу учасника бойових дій.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 30.03.2016 року (а.с.4).
Згідно довідки №957 від 23.06.2015 року, виданої командиром військової частини польова пошта НОМЕР_3 , ОСОБА_1 відповідно до вимог Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року №15/2015 призваний на військову службу по мобілізації та перебуває у службовому відрядженні в районі виконання бойових завдань особовим складом частини та з 5 травня 2015 року приймає участь у антитерористичній операції в Донецькій області по врегулюванню кризової ситуації в Україні до оголошення демобілізації (а.с.5).
Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції №1119/вос від 31.03.2016 року виданої молодшому сержанту ОСОБА_1 , останній дійсно в період з 05 травня 2015 року по 15 жовтня 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції у м. Авдіївка, м. Слов`янськ Донецької області (а.с.6).
Відповідно до свідоцтва про хворобу № 316 від 18.03.2016 року госпітальна ВЛК терапевтичного профілю військової частини НОМЕР_2 за розпорядженням командира військової частини пп НОМЕР_3 від 10.03.2016 року № 214 провела огляд ОСОБА_1 та встановила наступне: зі слів пацієнта хворіє з червня 2015 року, коли виконуючи бойове завдання в зоні антитерористичної операції потрапив під мінометний обстріл, внаслідок чого отримав мінно-вибухову травму, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку. Після отриманої травми турбувала багаторазова рвота, нудота, головні болі. В послідуючому почали турбувати значне зниження слуху на обидва вуха. Болі в грудному та поперековому відділах хребта турбують з липня 2015 року, після того як різко зіскочив з БТРа. Болі в лівому колінному суглобі турбують з травня 2015 року, коли невдало спіткнувся на ліву ногу та вдарився коліном. Перебував на обстеження і лікуванні ВМКЦ Південного регіону з 10.02.2016 року по 25.02.2016 року в/ч НОМЕР_2 з 10.03.2016 року (а.с.7,8).
Таким чином, госпітальна ВЛК зробила висновок що вищевказані травми пов`язані з проходженням військової служби.
У п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, а також листі Верховного суду України «Судова практика про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року роз`яснено, що справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умови, якщо заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення і чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Дані правовідносини регулюються ч. 2 ст. 256 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Частиною 5 статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Законом України від 06 травня 2014 року № 1233 «Про внесення зміни до статті 6 Закону України №3551-ХІІ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який набрав чинності з 22.05.2014 року, розширено коло осіб, які належать до учасників бойових дій.
Так, учасниками бойових дій, згідно з п.19 ст. 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», зазначається, що особами, які належать до учасників бойових дій є: військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані) та працівники, зокрема, Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
Відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).
Суд вважає, що у ОСОБА_1 є право звернення до суду з вимогами про встановлення факту порання під час його участі в бойових діях на боці сил АТА, з огляду на вищезазначене, а також в сенсі ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що знайшло своє відображення у рішеннях Європейського Суду з прав людини (справа «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom) від 15 листопада 1996 року та «Іванов проти України» від 5 квітня 2005 року).
Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Зважаючи на вищенаведене, та те, що заявник підтвердив викладені в заяві обставини належними та допустимими доказами, суд дійшов висновку, про задоволення заяви про встановлення факту отримання заявником поранення під час виконання бойового завдання, оскільки ОСОБА_1 відповідно до наданих письмових доказів приймав участь у бойових діях під час проведення антитерористичної операції на боці сил АТО, у забезпеченні проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, та під час виконання бойового завдання, а саме 15.06.2015 отримав поранення.
Керуючись ст. ст 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 79, 81, 88, 208, 209, 212-215, 218, 234, 256, 259 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд, -

ВИРІШИВ:
Встановити факт отримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поранення під час виконання бойового завдання по захисту України від незаконних збройних формувань в зоні проведення антитерористичної операції в м. Авдіївка Донецької області 15 червня 2015 року.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя