Справа № 275/29/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Руденка В.О.,

з участю секретаря судового засідання Довгаленко О.І.,

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою, в якій зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який вони уклали 04.08.2015 року. Їх сімейне життя не склалось, відповідач не піклується про матеріальне забезпечення сімї, зраджує з іншими жінками, пиячить та вчиняє насильство в сімї. Внаслідок цього збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки. Просила розірвати їх шлюб з відповідачем, залишити їй шлюбне прізвище та стягнути на її користь судові витрати.

В судовому засіданні позивачка доводи позовної заяви підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у позові. Пояснила також, що вони вже фактично не мешкають разом близько двох місяців.

Відповідач на початку судового засідання проти позову заперечував, надав пояснення, що у погіршенні сімейних стосунків винуваті вони обидва. Вказав що позивачка також під час шлюбу спілкувалась з іншими чоловіками, що він сприймав як ознаку зради. Спілкування ж з іншими жінками з його боку не призводило до сімейної зради. Визнав, натомість, що виганяв позивачку з дома. Пояснив, що вже не пє, нещодавно купував позивачці подарунок на день Валентина та згоден надавати гроші на сімейні потреби.

Натомість у судових дебатах відповідач відмовився від намагання примиритись, визнав позов і також зі свого боку просив суд розірвати шлюб між ним та позивачкою.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини такого ступеню, що унеможливлює примирення і збереження шлюбу з дотриманням інтересів кожного з подружжя.

Не зважаючи на сприяння суду у примиренні, клопотання про надання відповідного строку для примирення жодна зі сторін не заявили.

Взаємними заявами сторони визнали те, що обоє під час шлюбу спілкувались з іншими чоловіками та жінками, заперечивши, однак сімейну зраду. Обоє визнали факт вчинення психологічного насильства з боку відповідача відносно позивачки. Визнали суттєві взаємні розбіжності в питаннях планування сімейного бюджету.

Позивачка категорично заперечила можливість примирення та налагодження сімейних стосунків, оскільки раніше спроби примиритись мали місце, але не призвели до позитивного результату.

Дослідженням матеріалів справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії І-ТП №123709 від 04.08.2015 р., сторони по справі уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області за №4 04.08.2015 р.

Згідно свідоцтва про народження серії І-ТП №251432 від 15.12.2015 р., дитина ОСОБА_3 народився 29.11.2015 року, батьками його є позивачка та відповідач.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоч одного з них. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач за наслідками судового розгляду справи, не висловив заперечень проти цього та погодився із позовом. Суд вважає, що це, всупереч первісним поясненням відповідача, насправді свідчить про його байдуже відношення до питання збереження шлюбу. А отже, за таких обставин, примусове збереження шлюбу дійсно суперечитиме інтересам обох сторін і стане фактичним примушенням до шлюбу, що є неприпустимим і марним в контексті досягнення мети шлюбу. При цьому суд враховує, що сторони вже фактично припинили сімейні стосунки і близько двох місяців не живуть разом.

Таким чином, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 640 гривень.

Керуючись ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст. 3, 10, 11, 60, 88, 209, 212-218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 04 серпня 2015 року виконавчим комітетом Хомутецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області за актовим записом №4.

Після розірвання шлюбу, позивачці залишити шлюбне прізвище «Федоришина».

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 на відшкодування судових витрат грошові кошти в сумі 640 (шістсот сорок) гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Брусилівський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Руденко