АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Пікуль А.А., Ратнікової В.М.

при секретарі - Пузиковій В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору факторингу,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору факторингу.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що 27.06.2006 р. між ним та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого був ПАТ «Сведбанк» укладено кредитний договір № 020/0606/88-128, відповідно до якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 122 000,00 євро на строк по 25.06.2016 р., умови якого в подальшому змінювалися додатковими угодами від 03.08.2007 р., 29.10.2007 р., 14.01.2010 р., 22.03.2011 р. та 07.06.2011 р.

У березні 2015 р. йому стало відомо, що між відповідачами укладено договір факторингу № 15 від 28.11.2012 р. та договір факторингу б/н від 28.11.2012 р., відповідно до яких ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступила ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за кредитними договорами, зокрема і за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором № 020/0606/88-128 від 27.06.2006 р.

Вказував на те, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не мають генеральних валютних ліцензій, а тому вони не мають необхідного обсягу правоздатності та не можуть виступати стороною договору факторингу щодо валютних кредитів.

Справа №756/11150/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1965/2016
Головуючий усуді першоїінстанції: Кричина А.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Посилаючись на те, що укладені між відповідачами договори факторингу суперечать актам цивільного законодавства, зокрема ст.ст. 4, 5, 21 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та контролю», просив визнати їх недійсними з підстав передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.11.2016 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд не звернув належної уваги на відсутність у відповідачів генеральної ліцензії Національного банку України на укладення договорів факторингу за валютним кредитом, а також на порушення відповідачами розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.04.2009 року №231, щодо відступлення права грошової вимоги до боржника - фізичної особи ОСОБА_1

В судове засідання ОСОБА_1, його представник, представники ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» і Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Омега Банк» не зЧявилися, про час та місце розгляду справи зазначені юридичні особи були повідомлені належно.

Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що договори факторингу між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладені з дотриманням вимог діючого законодавства, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Судом встановлено, що 27.06.2006 р. між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого був ПАТ «Сведбанк» та позивачем було укладено кредитний договір № 020/0606/88-128, відповідно до якого Банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 122 000,00 євро на строк по 25.06.2016 р., який в подальшому змінювався додатковими угодами від 03.08.2007 р., 29.10.2007 р., 14.01.2010 р., 22.03.2011 р. та 07.06.2011 р.

28.11.2012 р. між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладено договір факторингу №15, за яким Банк відступив ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» право вимоги по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, право на вимоги якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку відповідну плату, в тому числі і за кредитним договором № 020/0606/88-128 від 27.06.2006 р.

В той же день між ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу б/н, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Клієнт) відступив ТОВ «Кредитні ініціативи» (Фактор) право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених в реєстрі заборгованості боржників, та у переліку кредитних договорів і договорів забезпечення, право на вимогу якої належить Клієнту на підставі документації, а Фактор шляхом надання фінансової послуги Клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає Клієнту відповідну плату, в тому числі і за кредитним договором №020/0606/88-128 від 27.06.2006 р.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Клієнтом у договорі факторингу може бути юридична або фізична особа, яка є субЧєктом підприємницької діяльності. а фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до вимог закону має право здійснювати факторингові операції (ст.1079 ЦК України).

АКБ «ТАС-Комерцбанк» на момент укладення кредитного договору мав банківську ліцензію та дозвіл на здійснення валютних операцій.

ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» не є установами, яким необхідне отримання генеральної чи індивідуальної ліцензії, оскільки укладення договору факторингу, предметом якого є відступлення права вимоги заборгованості за кредитним договором, не є здійсненням валютних операцій.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», факторинг вважається фінансовою послугою.

Частиною 5 статті 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог Цивільного кодексу та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 16.11.2012 р. має право на здійснення операцій факторингу.

Також відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ТОВ «Кредитні ініціативи» від 18.09.2008 р. має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, зокрема факторинг.

Посилання представника ОСОБА_1 на порушення відповідачами розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 03.04.2009 року №231, щодо відступлення права грошової вимоги до боржника - фізичної особи ОСОБА_1 не заслуговує на увагу, оскільки зазначена норма не відповідає вимогам ч. 5 ст. 5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» як акту вищої юридичної сили, і виключена з розпорядження.

З огляду на зазначені положення законодавства та ураховуючи, що сторонами договорів факторингу є юридичні особи ПАТ «Сведбанк», ТОВ «Фінансова компанія «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи», суд першої інстанції обґрунтовано відхилив твердження позивача про те, що оспорювані договори факторингу укладені з порушенням вимог діючого законодавства, що регулюють зазначені правовідносини.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому колегія не убачає підстав для її задоволення. ми.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07 листопада 2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: Судді: