Справа № 209/166/17
Провадження № 2/209/509/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2017 року м. Кам'янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Замкової Я.В.,

за участі секретаря Шепель О.Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить: зменшити розмір аліментів, призначенних за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.11.2014 року, які стягуються з нього на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, з 1/4 частини до 1/8 частини його доходів щомісячно.

В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що за рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.11.2014 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 в розмірі ? частини його доходів. Крім цього, за рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.08.2016 року з нього стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 в розмірі ? частини його доходів. За цими судовими рішеннями загальний розмір аліментів на обох дітей складає 50% його заробітку, що на його думку перевищує встановлену законом частку. Вважає, що з нього стягується максимально допустимий рівень відрахувань з його доходів, що певною мірою ускладнює організацію його особистого життя та задоволення його життєвих потреб.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити, пояснивши, що він після відрахування аліментів на 2 дітей по 1/4 частини з усіх видів його доходу на кожну дитину, отримує 50 % заробітної плати, що недостатньо йому для проживання. Вказує, що працює 1 рік на Дніпродзержинському хімічному заводі, в 2014 році працював на ПАТ "ДМКД". Заробітна плата становить 5000 грн. На момент ухвалення рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська від 12.08.2016 року та до теперішнього часу його матеріальний стан не змінився, з рішенням суду він погодився, розумів, що буде стягнення аліментів 50 %. З позовом до суду про зміну розміру аліментів за рішенням суду від 12.08.2016 року не звертався. Інших стягнень не має. Сімейний стан та стан здоров'я не змінювався.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала заперечувала проти задоволення позову, просила в задоволенні позову відмовити, пояснила, що відповідач має заборгованість по аліментам, яку погасив частково. Дитина потребує матеріального забезпечення. Матеріальний стан позивача не змінився, позов вважає не обгрунтованим.

Вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає позов необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що сторони по справі мають спільного неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 306 (а.с. 10).

Також, позивач має неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 338 (а.с. 7).

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 14.11.2014 року з позивача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2 в розмірі ? частини його доходів (а.с. 11)

Згідно рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 12.08.2016 року позивач визнав позовні вимоги та погодився щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усих видів його доходів, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5 (а.с. 9).

Дані рішення суду ніким не оскаржувались та набрали законної сили.

З березня 2016 року та по теперішній час відповідач працює у державному підприємстві "Дніпродзержинський хімічний завод" займає посаду Апаратник-гідрометалург 6 розряду, постійно отримує заробітну плату, і з березня 2016 року по листопад 2016 року його заробітна плата підвищилась з 3404,10 грн. до 5100,54 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с. 8).

Отже, вищенаведене свідчить, що матеріальний стан позивача на теперішній час не погіршився.

Обставини погіршення здоровя позивача або зміну його сімейного стану в судовому засідані позивач суду не повідомляв та такі судом не встановлені.

Крім того, при ухваленні рішення Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська позивач позовні вимоги визнав повністю, та погодився щомісячно сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини з усих видів його доходів, щомісячно, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_5, що свідчить про те, що позивач усвідомлював та розумів про стягнення з нього аліментів в розмірі 50%, і підтвердив ці обставини в судовому засіданні при вирішенні даної справи. Тому суд вважає його доводи щодо неможливості сплати аліментів в розмірі 1/4 частини на сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, безпідставними та необгрунтованими.

З цих підстав, суд вважає не доведеними доводи позивача виходячи з наступного.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них.

В силу ч. 1, 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Отже, згідно норм Сімейного законодавства України, обовязковими умовами для зменшення розміру аліментів є зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів чи погіршення його здоровя, проте такі обставини в судовому засіданні не встановлені та докази на підтвердження цих обставин позивачем не надані, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 182, 192 СК України, ст.ст. 3, 10, 61, 88, 169, 212, 213, 215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Я.В. Замкова