Провадження № 2/161/657/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Сіньчук Л.О.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» про захист порушених прав споживачів, скасування зайво нарахованої плати за газопостачання та відновлення становища, яке існувало до порушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» про визнання незаконними здійснені за період з липня 2016 року по даний час товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», із застосуванням загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування плати за газопостачання на помешкання, в якому проживає позивач; зобовязання відповідача ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» скасувати незаконно нараховану на підставі загальнобудинкового вузла обліку газу плату за газопостачання за період з липня 2016 року по даний час та зробити перерахунок плати за газопостачанню за той же період на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203; зобовязання відповідача ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», до встановлення в помешканні позивача лічильників газу, здійснювати нарахування плати за газопостачання на помешкання на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що він фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснює регулярну оплату спожитих комунальних послуг відповідно до нарахувань, зроблених постачальниками послуг і внесених у відповідну базу даних Луцького міського обчислювального центру на момент здійснення комунальних платежів. Будинок, в якому проживає, є багатоквартирним з централізованим гарячим водопостачанням. Квартири обладнані одним єдиним газовим приладом - газовою плитою, яка використовується для приготування їжі.

Відповідно до чинного законодавства оплата за спожитий газ в такому випадку здійснюється відповідно до норми споживання, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, в розмірі 4,4 кубометрів газу на одну зареєстровану особу.

Власники квартир вважають, що норма споживання в 4,4 кубометри на одну людину є завищеною в порівнянні з фактичним споживанням газу. Однак, враховуючи задекларовану державою програму забезпечення усіх, таких як вони, споживачів квартирними лічильниками до 2018 року, вважали прийнятною таку ситуацію, здійснювали регулярну оплату за газ і очікували на обіцяне встановлення квартирного лічильника газу.

Проте, з липня 2016 року ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» почало здійснювати облік спожитого газу не за передбаченими законодавством нормами споживання, а за показниками лічильника, встановленого самим постачальником газу з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. Про це позивачу стало відомо при оплаті комунальних платежів за липень. З квитанцій слідує, що нібито, мешканці будинку, протягом липня 2016 року спожили від 19 до 25 кубометрів газу на одну особу.

Тобто, при відсутності лічильника газу в квартирах, при наявності встановленої законодавством норми споживання в розмірі 4,4 кубометри на особу, при споживанні газу в тих же обсягах, що й завжди, мешканців будинку ставлять перед фактом і зобовязують сплатити за газ таким чином, ніби кожний з членів сімї «спалив» за липень близько 20- 25 кубометрів газу. Сума платежу за газ, без будь-яких пояснень та обґрунтувань, збільшена у 5-10 разів.

Вважає, що дії ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» по здійсненню з липня 2016 року нарахування платежів за газ на помешкання на підставі даних загальнобудинкового лічильника, а не на підставі норм споживання, є неправомірними і такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони суперечать вимогам законів України і грубо порушують права як споживача.

Встановлення загальнобудинкових вузлів обліку передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а порядок проведення розрахунків встановлений Постановою Кабінету міністрів від 27 січня 2016 року № 46. При цьому, згадані документи дозволяють встановлювати загальнобудинковий лічильник без згоди та погодження з балансоутримувачем (управителем) будинку.

Відповідно до вказаного Тимчасового положення, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: … 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Однак, таке «примусове» переведення споживача газу, у якого немає квартирного лічильника, на нові правила обліку і оплати все одно суперечить названим нормативним актам, а також, суперечить іншим нормативним актам, законам і Конституції України, які мають вищу юридичну силу.

З цього приводу група мешканців нашого будинку направила звернення до ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» з вимогою скасувати незаконне і завищене нарахування платежів за газ та повернутися до встановленого законодавством порядку нарахування на підставі норм споживання до встановлення у наших помешканнях квартирних лічильників газу.

Однак, відповідачем надано відповідь, суть якої зводиться до цитування положень відомчих нормативних актів та зазначенням, що визначенням спожитих обємів газу та методів обліку займається ПАТ «Волиньгаз». Скасування нарахування за спожитий газ ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» може здійснити за поданням газорозподільника, тобто ПАТ «Волиньгаз». По всіх інших питаннях також вказано звертатися до ПАТ «Волинъгаз».

Проте, збиранням платежів населення за спожитий газ займається саме ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», саме воно виставляє показники лічильників і суми до оплати, які видно у квитанціях при сплаті комунальних платежів, саме ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» зазначено в тих самих квитанціях, оскільки виступає постачальником газу для населення і отримувачем коштів за цей газ.

Таким чином, письмове звернення мешканців будинку щодо усунення порушень прав, як споживачів природного газу, повністю проігнороване постачальником газу і відповідачем ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут».

Вважає, що постачальник газу ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», неправомірно використовуючи Тимчасове положенням про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620, яке суперечить положенням відповідного законодавства, Цивільного кодексу України та Конституції України, загальним засадам цивільного законодавства, будучи монополістом у наданні послуг з постачання природного газу, від яких споживачі не мають можливості відмовитися, грубо порушує права громадян споживачів природного газу, переслідуючи мету скорочення власних витрат на гарантоване законом безкоштовне забезпечення населення (побутових споживачів) квартирними лічильниками обліку газу і перекладання таких витрат на плечі самих споживачів. При цьому, окрім примушування до витрат на платне встановлення квартирних лічильників газу, споживачі, які не мають таких лічильників, несуть збитки внаслідок завищення постачальником даних про обсяги споживання газу, протиправного застосування солідарної відповідальності за спожитий газ при відсутності як персоніфікованого обліку спожитого газу, так і можливостей здійснювати контроль за його споживанням поза межами власного помешкання.

Покликаючись на викладене, позивач просить визнати незаконними здійснені за період з липня 2016 року по даний час товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут», із застосуванням загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування плати за газопостачання на помешкання, в якому проживає позивач; зобовязати відповідача скасувати незаконно нараховану на підставі загальнобудинкового вузла обліку газу плату за газопостачання за період з липня 2016 року по даний час та зробити перерахунок плати за газопостачанню за той же період на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203; зобовязати відповідача до встановлення в помешканні позивача лічильників газу здійснювати нарахування плати за газопостачання на помешкання на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203

Ухвалою суду від 22.12.2016 року до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача було залучено Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз».

Ухвалою суду від 10.02.2017 року до участі в справі в якості співвідповідача було залучено Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз».

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у заяві, просив позов задовольнити з врахуванням того, що він відмовився від позовної вимоги про зобовязання відповідача ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» скасувати незаконно нараховану на підставі загальнобудинкового вузла обліку газу плату за газопостачання за період з липня 2016 року по даний час та зробити перерахунок плати за газопостачанню за той же період на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у письмовому запереченні. Пояснив, що відповідно до глави 5 розділу IX Кодексу газорозподільних систем «Особливості організації обліку газу в багатоквартирних будинках та гуртожитках», за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу. Балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ. У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення обєму спожитого природного газу мешканцями зазначених обєктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620. У звязку із встановленням та введенням в експлуатацію Оператором ГРМ за власний рахунок за адресою: м. Луцьк, вул. Дубнівська, 12 загальнобудинкового вузла обліку природного газу, нарахування обємів за період з 01.07.2016 року до 01.10.2016 року здійснювалось згідно даних Оператора ГРМ на підставі показів такого ВОГ. З жовтня 2016 року нарахування за спожитий природний газ мешканцям будинку № 12 по вул. Дубнівській в м. Луцьку (у яких відсутні індивідуальні лічильники) згідно даних оператора ГРМ здійснюється за нормами споживання, встановленими Постановою КМУ № 203 від 26.03.2016 року «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Крім того, оператором ГРМ за період з 01.07.2016 року до 01.10.2016 року, станом на 01.10.2016 року в звязку із зняттям та направленням загально будинкового ВОГ на завод-виробник, здійснено перерахунок обємів спожитого природного газу згідно норм споживання, встановлених Постановою КМУ № 203 від 26.03.2016 року «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників». Таким чином, на підставі даних оператора ГРМ (ПАТ «Волиньгаз») ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» нарахування вартості послуг з газопостачання у помешканні позивача здійснюється :згідно норм споживання. Відповідачем уже здійснено перерахунок плати за спожитий газ згідно норм на кожного споживача. Враховуючи викладене у запереченні вказує на відсутність предмету спору та безпідставність позовних вимог.

Представник відповідача ПАТ «Волиньгаз» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити. Суду пояснив, що встановлення лічильників газу споживачам виконується у відповідності до Закону України від 16.06.2011 року «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Згідно частини першої статті 6 Закону, субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготу вання їжі - до 1 січня 2018 року. З27.11.2015 року набрав чинності «Кодекс газорозподільних систем», затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2494 від 30.09.2015 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 року за № 1379/27824. Відповідно до положень глави 1 розділу X Кодексу ГРМ, приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного вузла обліку газу інформації про обєми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між субєктами ринку природного газу. Згідно з положеннями глави 4 розділу IX Кодексу ГРМ, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого /поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення обєму спожитого природного газу мешканцями зазначених обєктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання лічильників природного газу (будинкових або на групу будинків), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 р. № 46). За адресою: м. Луцьк, вул. Дубнівська, 12, 30.05.2016 року представниками Оператора ГРМ за кошти Оператора ГРМ (ПАТ «Волиньгаз») було встановлено загальнобудинковий ВОГ (вимірювальний комплекс КВУ -1,02( G-40) заводський № 20370, згідно показів якого проводилось нарахування. 21.10.2016 року лічильник (вимірювальний комплекс КВУ-1.02, зав. №20370 П) знятий для відправлення на завод-виробник для оновлення програмного забезпечення та калібровки. Враховуючи вказане, станом на 01.10.2016 року Оператором ГРМ було проведено перерахунок використаного природного газу за період з 30.05.2016 року, а на даний час нарахування проводяться за нормами споживання, визначеними Постановою КМУ № 203 від 23.03.2016 року, крім квартир, в яких встановлені індивідуальні лічильники. 10 січня 2017 року лічильник був встановлений на будинок після перепрограмування на заводі виробника. Враховуючи викладене у запереченні вказує на відсутність предмету спору та безпідставність позовних вимог.

Заслухавши думку позивача та представників відповідачів, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 фактично проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 та здійснює регулярну оплату спожитих комунальних послуг відповідно до нарахувань, зроблених постачальниками послуг і внесених у відповідну базу даних Луцького міського обчислювального центру на момент здійснення комунальних платежів. Будинок, в якому проживає, є багатоквартирним з централізованим гарячим водопостачанням. Квартири обладнані одним єдиним газовим приладом - газовою плитою, яка використовується для приготування їжі.

Відповідно до чинного законодавства оплата за спожитий газ в такому випадку здійснюється відповідно до норми споживання, встановленої Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, в розмірі 4,4 кубометрів газу на одну зареєстровану особу.

З липня 2016 року ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» почало здійснювати облік спожитого газу не за передбаченими законодавством нормами споживання, а за показниками лічильника, встановленого самим постачальником газу з власної ініціативи на весь багатоквартирний будинок. Про це позивачу стало відомо при оплаті комунальних платежів за липень. З квитанцій слідує, що нібито, мешканці будинку, протягом липня 2016 року спожили від 19 до 25 кубометрів газу на одну особу.

Тобто, при відсутності лічильника газу в квартирах, при наявності встановленої законодавством норми споживання в розмірі 4,4 кубометри на особу, при споживанні газу в тих же обсягах, що й завжди, мешканців будинку ставлять перед фактом і зобовязують сплатити за газ таким чином, ніби кожний з членів сімї «спалив» за липень близько 20- 25 кубометрів газу. Сума платежу за газ, без будь-яких пояснень та обґрунтувань, збільшена у 5-10 разів.

Встановлення загальнобудинкових вузлів обліку передбачено Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, а порядок проведення розрахунків встановлений Постановою Кабінету міністрів від 27 січня 2016 року № 46.

Відповідно до Кодексу газорозподільних систем, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

При цьому, балансоутримувач (управитель) не може відмовити Оператору ГРМ в організації та встановленні загальнобудинкового вузла обліку природного газу, якщо ці заходи здійснюються за рахунок Оператора ГРМ.

У разі наявності ВОГ природного газу, встановленого для ведення такого обліку в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків або гуртожитків, визначення обєму спожитого природного газу мешканцями зазначених обєктів здійснюється відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620.

Відповідно до вказаного Тимчасового положення, обсяги спожитого мешканцями будинку (будинків) природного газу, обладнаного будинковим вузлом обліку, визначаються: … 2) у будинках, де крім будинкового вузла обліку частково встановлено квартирні лічильники газу: для споживачів, що мають квартирні лічильники газу, - за показаннями таких лічильників; для споживачів, що не мають квартирних лічильників газу, - за показаннями будинкового вузла обліку, з яких виключаються сумарні показання квартирних лічильників газу, встановлених у цієї групи споживачів, з подальшим розподілом такої різниці оператором газорозподільної системи між споживачами, які не мають квартирних лічильників газу, пропорційно кількості осіб, зареєстрованих у квартирі або іншому ізольованому житловому приміщенні.

У разі незгоди власника квартири (будинку) розраховуватися за спожитий газ за показаннями будинкового вузла обліку на будинок (групу будинків) він може встановити квартирний лічильник газу (вузол обліку) окремо на квартиру (будинок) за власні кошти.

Однак, таке переведення споживача газу, у якого немає квартирного лічильника, на нові правила обліку і оплати все одно суперечить названим нормативним актам та законам і Конституції України, які мають вищу юридичну силу.

Абзацом 5 пункту 4 Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2002 року № 620 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 27 січня 2016 року № 46) передбачено, що власник (власники) буднику (будинків) (квартир), особа, відповідальна за експлуатацію будинку (будинків), балансоутримувач будинку (будинків) тощо та оператор газорозподільної системи зобовязані врегулювати між собою договірні відносини щодо зняття показань будинкового вузла обліку та лічильників газу, установлених у квартирі (за їх наявності), а також забезпечення можливості проведення монтажу, збереження та здійснення експлуатації будинкового вузла обліку.

Пунктом 6 цього ж Положення передбачено, що зняття та фіксація показань будинкового вузла обліку на будинок чи групу будинків та квартирних лічильників газу (за їх наявності) здійснюються представниками оператора газорозподільної системи та експлуатаційної організації щомісяця відповідно до узгоджених між сторонами договірних відносин щодо зняття показань будинкового вузла обліку та квартирного лічильника газу. Під час зняття показань можуть за бажанням бути присутні представники відповідних державних органів, мешканні будинку.

Судом встановлено, що постачальник газу вказані вимоги проігнорував, встановивши з власної ініціативи та без погодження з мешканцями будинковий вузол обліку, договірні відносини з ОСББ щодо порядку зняття показників не встановив, представників ОСББ та мешканців будинку для фіксування показників при встановленні лічильника та за результатами місяця не залучав.

Договори між окремими мешканцями (власниками квартир, не обладнаних квартирними лічильниками газу) та ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», зокрема - щодо встановлення загальнобудинкового лічильника та проведення оплати за показаннями такого лічильника, також не укладались.

Отже, за таких умов, обсяг газу, який ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» предявив для оплати мешканцям будинку на підставі даних загальнобудинкового лічильника, є безпідставним та необгрунтованим.

Крім того, відповідачами порушено вимоги Кодексу газорозподільних систем, затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494. Зокрема пунктом 3 глави 4 «Порядок комерційного обліку газу по обєктах побутових споживачів (населення)» розділу IX вказаного Кодексу передбачено, якщо побутовий споживач за договором розподілу природного газу не забезпечений лічильником газу, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по обєкту побутового споживача за відповідний календарний місяць визначається за нормами споживання. Побутовий споживач - споживач, який споживає газ у своєму помешканні (квартирі). Загальньбудинковий лічильник рахує газ, спожитий цілим будинком, тобто всіма побутовими споживачами а також юридичними особами та субєктами господарської діяльності, розташованими в будинку. Тому, такий лічильник газу не забезпечує і не може забезпечити облік споживання кожного окремого побутового споживача.

Тобто, вказаний нормативний акт НКРЕ, окрім того, що надає газорозподільним підприємствам право встановлювати загальнобудинкові лічильники, містить також пряму вказівку на застосування норм споживання до побутових споживачів, помешкання яких не обладнані лічильником.

Отже, зазначений нормативний акт є суперечливим стосовно порядку облікування газу у споживачів, чиї помешкання не мають квартирного лічильника. З одного боку Кодекс газорозподільних систем вимагає обліковувати газ у квартирах, не обладнаних лічильниками, за нормами споживання, з іншого - містить посилання на Тимчасове положення, яке передбачає нарахування плати за показаннями загальнобудинкового лічильника.

Також, вищезазначений пункт Кодексу газорозподільних систем передбачає, що у випадку. якщо побутовий споживач, який не забезпечений лічильником газу, відмовляється від його встановлення за рахунок Оператора ГРМ, фактичний обєм спожитого (розподіленого/поставленого) природного газу по побутовому споживачу за відповідний календарний місяць визначається за граничними обємами споживання природного газу населенням, визначеними у додатку 10 до цього Кодексу.

При цьому, зі слів позивача, ні ОСОБА_1, ні інші мешканці будинку не відмовлялися від безкоштовного встановлення лічильників газу у квартирах. А передбачена додатком 10 гранична норма споживання становить 9,8 кубометра на людину в місяць. А згідно загальнобудинкового лічильника, виставили оплату по 20 і більше кубометра на людину. Тобто, постачальник газу, не маючи жодних документальних підтверджень про обсяг спожитого газу, змушує платити за обсяг, який у 2 рази перевищує граничну норму споживання.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ від 23 березня 2016 року № 203 передбачено загальні правила обліку і оплати за спожиті послуги та встановлено норми споживання природного газу населенням.

Зокрема, ч. 2 ст. 32 вказаного Закону встановлено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством. Тобто, згідно вимог даного Закону розмір оплати спожитих комунальних послуг визначається виключно двома способами: або за лічильниками або за встановленими нормами споживання.

Лічильник у квартирі позивача відсутній. Для такої категорії споживачів законодавством передбачено Норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, встановлені Постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 року № 203. Згідно даної Постанови норма споживання помешкання позивача становить 4,4 кубометра газу на одну людину в місяць.

Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» передбачені права споживача на встановлення безоплатного газового лічильника у квартирі. Одночасно постачальник газу зобовязаний забезпечити таке встановлення. Зокрема, згідно ст. 6 вказаного Закону субєкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобовязані:

1) забезпечити встановлення лічильників газу: а) для населення. що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, - до 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі - до 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини субєктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; б) для інших споживачів - до 1 липня 2011 року;

2) припинити розподіл природного газу споживачам, які використовують природний газ без його комерційного обліку, у разі відмови таких споживачів від встановлення лічильників газу, а саме: а) для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення, з 1 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі з 1 січня 2016 року; тільки для приготування їжі з 1 січня 2018 року; б) для інших споживачів з 1 липня 2011 року.

Тобто, ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» будучи зобовязаним вищевказаним законом встановити безкоштовно квартирні лічильники газу для такої категорії споживачів, як позивач, до 01 січня 2018 року, а у випадку не встановлення з його вини таких лічильників - обліковувати газ за нормами споживання, натомість, ігноруючи вимоги Закону та порушуючи права споживача, позивача, на безкоштовне встановлення приладу обліку газу в його помешканні, відмовився від встановлення квартирних засобів обліку і встановив один загальнобудинковий лічильник.

Згідно ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів». крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та повязаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: при паданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець навязує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Тобто, діями ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» споживач, у якого немає квартирного лічильника і якому постачальник газу зобовязаний за законом встановити такий лічильник безкоштовно, поставлений у нерівні умови в порівнянні з іншими споживачами, які мають квартирні лічильники газу, а також в нерівні умови з постачальником продукції. Зокрема: а) споживачі без квартирних лічильників поставлені в умови колективної відповідальності за спожитий газ, у той час коли інші споживачі відповідають за споживання індивідуально; б) споживачі без квартирних лічильників, на відміну від іншої категорії, внаслідок перебування засобу обліку поза їх зоною контролю, внаслідок відсутності доступу до такого засобу обліку, позбавлені можливості контролювати і перевіряти споживання газу, достовірність виставлених рахунків за спожитий газ; в) на споживачів, які не мають квартирного лічильника, фактично перекладаються всі ризики по втратам газу (внаслідок витоку, поломки, несанкціонованого підєднання до системи і т.п.) і, відповідно перекладається плата за такі втрати. При цьому, інша категорія споживачів таких ризиків не має; г) споживачі без квартирних лічильників, при покладанні на них постачальником газу вищевказаних ризиків по втратам газу, не володіють ні правами, ні можливостями шодо виявлення та усунення таких втрат, у той час як постачальник газу має передбачені законодавством повноваження для здійснення контролю за втратами газу та має технічні можливості для їх виявлення і усунення.

Відповідно до п. 2 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року, Оператор ГРМ (Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз») забезпечує споживача належним йому (його постачальнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут») обсягами природного газу через газорозподільну систему, а також забезпечує формування та передачу даних про обєми та обсяги фактичного споживання природного газу споживачем.

Законом України «Про ринок природного газу» було розмежовано діяльність з видобування, транспортування, розподілу та постачання природного газу. Зокрема, особі, яка займається розподілом природного газу, заборонено здійснювати його постачання (ч. 1 ст. 39 Закону). І навпаки, особа. Яка є постачальником газу, не може здійснювати його видобування, транспортування і розподіл.

Згідно ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу»:

побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 23);

постачальник природного газу (далі постачальник) субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із постачання природного газу (п. 27);

постачання природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і полягає в реалізації природного газу безпосередньо споживачам на підставі укладених з ними договорів (п. 28);

оператор газорозподільної системи субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників) (п. 17);

розподіл природного газу господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і повязана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу (п. 35).

Отже, по відношенню до побутового споживача ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» є постачальником, а Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» - розподільником, Оператором газорозподільної мережі.

Постачання газу здійснюється на підставі договору, який укладається між постачальником та споживачем. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 12 вказаного Закону однією із істотних умов договору постачання є обовязок постачальника забезпечити споживача інформацією про обсяги та інші показники споживання природного газу таким споживачам на безоплатній основі.

Отже, ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут» безпосередньо перебуває у правових відносинах із позивачем, укладає договір постачання, надає споживачу дані щодо обсягу та вартості спожитого газу, виставляє рахунки до оплати і отримує кошти за спожитий газ.

Відповідно до глави 4 розділу ОСОБА_5 газорозподільних систем, обєми та обсяги споживання природного газу побутовими споживачами визначаються оператором газорозподільної мережі. Зокрема, в абзаці 3 п. 5 глави 4 розділу ІХ Кодексу вказано, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про обєм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до Оператора ГТС з метою її використання субєктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Визначені за умовами цієї глави та договору розподілу природного газу обєми та обсяги розподілу та споживання природного газу є обовязковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником. Таким чином,разом з постачальником газу - ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», розподільник газу ПАТ «Волиньгаз» також є субєктом правових відносин з побутовим споживачем щодо постачання природного газу. Права ПАТ «Волиньгаз» по відношенню до позивача як до побутового споживача, нерозривно повязані з правами ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут», оскільки безпосередньо стосуються способу обрахування спожитого газу, визначення його обсягів, вартості і відповідно впливають на розмір рахунків, які виставляє до оплати постачальник ОСОБА_4 «Волиньгаз Збут».

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем ПАТ «Волиньгаз» неправомірно здійснені нарахування оплати за газопостачання позивачу за період з липня 2016 року по грудень 2016 року, тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Оскільки, суд захищає тільки порушені права, а не ті, що будуть порушені в майбутньому, то в задоволенні позовної вимоги щодо зобовязання відповідача до встановлення в помешканні позивача лічильників газу, здійснювати нарахування плати за газопостачання на помешкання на підставі норм споживання, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203, суд не вбачає підстав.

Керуючись ст.ст. 3,10, 57-60, 88,118, 208, 209, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі Цивільного кодексу України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними здійснені за період з липня 2016 року по грудень 2016 року Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» із застосуванням загальнобудинкового вузла обліку газу, нарахування оплати за газопостачання на помешкання по вул. Дубнівській, 12/25 в м. Лукцьку, в якому проживає ОСОБА_1.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити за безпідставності.

Стягнути зПублічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Волиньгаз» в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 (пятсот пятдесят одна гривня двадцять копійок) грн.

В задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Волиньгаз Збут» відмовити за безпідставності.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання скарги про апеляційне оскарження рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання скарги про апеляційне оскарження, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_6