Справа № 152/988/15-ц
УХВАЛА

іменем України

03 березня 2017 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду від 12 жовтня 2015 року по справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами,

встановив:

24.06.2015 року Публічне акціонерне товариство «САД ПОДІЛЛЯ» звернулося до Шаргородського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Шаргородського районного суду Вінницької області від 24.06.2015 року провадження у справі відкрито.

12.10.2015 року у справі ухвалено заочне судове рішення.

Відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року за нововиявленими обставинами.

16.02.2017 року суддею Шаргородського районного суду Славінською Н.Л. відкрито провадження за нововиявленими обставинами на підставі заяви ОСОБА_1 від 15.02.2017 року та призначено відкрите судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 жовтня 2015 року у справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами в приміщенні Шаргородського районного суду Вінницької області в залі судових засідань №3 о 10 годині 03.03.2017 року.

В заяві ОСОБА_1 просить переглянути заочне рішення Шаргородського районного суду від 12 жовтня 2015 року, що було постановлене у справі №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Сад Поділля» до нього ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначив, що у провадженні Шаргородського районного суду перебувала цивільна справа №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД Поділля» до нього ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу, у якій 12.10.2015 року ухвалено заочне рішення, яким повністю задоволено позов ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» та стягнуто з нього на користь позивача:

1) заборгованість за договором купівлі-продажу від 8.06.2011 в сумі 15792 (п'ятнадцять тисяч сімсот девяносто дві) гривні, втрати від інфляції у звязку з несвоєчасним розрахунком за договором за період з 1.12.2014 по 19.06.2015 в сумі 6412 (шість тисяч чотириста дванадцять) гривень та три проценти річних в сумі 261 (двісті шістдесят одну) гривню, а всього заборгованість, з урахуванням індексів інфляції та трьох процентів річних в сумі 22465 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят пять) гривень.

2) втрати у звязку з інфляцією за несвоєчасний розрахунок за договором купівлі-продажу від 8.06.2011 за попередні періоди, а саме:

- за період з 1.12.2012 по 1.04.2015 від суми другого платежу в сумі 8101 (вісім тисяч сто одна) гривня;

- втрати у звязку з інфляцією у квітні 2015 року в сумі 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) гривень;

- за період з 1.12.2013 по 19.06.2015 від суми третього платежу в сумі 11986 (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят шість) гривень.

Всього втрати від інфляції 22274 (двадцять дві тисячі двісті сімдесят чотири) гривні.

3) три проценти річних від сум заборгованості за попередні періоди, а саме:

- за період з 1.12.2012 по 1.04.2015 від суми другого платежу в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні;

- за період з 1.12.2013 по 19.06.2015 від суми третього платежу в сумі 734 (сімсот тридцять чотири) гривні.

Всього три проценти річних 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять девять) гривень.

Стягнуто з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Сад Поділля» 466 (чотириста шістдесят шість) гривень судового збору.

З тексту судового рішення вбачається, що задовольняючи позовні вимоги ПАТ «САД Поділля» суд виходив із дійсності договору купівлі-продажу дерев від 08.06.2011 року.

Проте, на час ухвалення рішення існував спір між ним та товариством щодо дійсності вказаного договору купівлі-продажу, так як в квітні 2013 року він звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» про визнання недійсним вищевказаного договору купівлі-продажу дерев від 08.06.2011 року та застосування наслідків його недійсності (справа №152/907/13-ц), в задоволенні якого рішенням суду від 04.06.2013 року було відмовлено, проте, Апеляційним судом Вінницької області від 16.01.2017 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове про задоволення його позову.

І хоч у заочному рішенні від 12.10.2015 року суд прямо не посилався на рішення Шаргородського районного суду від 04.06.2013 року, проте, виходив із дійсності договору купівлі-продажу дерев, тому, в силу вимог ч.1 та п.п.1, 3 ч.2 ст.361 ЦПК України, вважає, що наявні підстави для перегляду за нововиявленими обставинами заочного рішення від 12.10.2015 року.

Просить заочне рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до нього ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу скасувати у звязку із нововиявленими обставинами; прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити; стягнути з ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» судові витрати.

В судовому засіданні по розгляду заяви про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 доводи заяви підтримав з тих самих підстав.

Представник позивача ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності від 27.02.2017 року за №29 (а.с.92), прибув у судове засідання, призначене на 03.03.2017 року, подав заяву про зупинення провадження у справі (а.с.90), а після виходу суду з нарадчої кімнати по вирішенню поданої ним заяви, в залу судових засідань №3 Шаргородського районного суду не зявився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами чи про подальший розгляд заяви у його відсутності не подавав, тому суд вважає його неявку в судове засідання без поважних причин.

Заперечень щодо заяви ОСОБА_1 в письмовій формі представник позивача ОСОБА_2 суду не подавав.

Зясувавши думку заявника ОСОБА_1, який вважає можливим подальший розгляд його заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у відсутності представника позивача, суд вважає, що представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду заяви ОСОБА_1, не зявився без поважних причин, що, в силу вимог ч.1 ст.365 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду заяви.

Так, відповідно до вимог ч.1 ст. 365 ЦПК України, неявка в судове засідання заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви.

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, перевіривши його доводи, дослідивши докази, додані останнім до його заяви, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 1 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів… Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України… Обовязковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси (ч.ч.1, 3 ст.14 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.361 ЦПК України та розясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у звязку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.1 ст.362 ЦПК України та розяснень, що містяться в п.11 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», заяви про перегляд у звязку із нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно із ч.1 ст.364 ЦПК України та розясненнями, що містяться в п.14 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», заяви про перегляд рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами за формою і змістом повинні відповідати вимогам цього Кодексу щодо оформлення заяв до суду першої інстанції, встановленим статтею 119 ЦПК, змісту судового наказу, встановленого ст.103 ЦПК, та вимогам щодо змісту, передбаченим статтею 364 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.361 ЦПК України, підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у звязку з нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.3 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», «нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обовязки осіб, які беруть участь у справі… Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у звязку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається».

З розяснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами» вбачається, що скасування судового рішення (пункт 3 частини другої статті 361 ЦПК) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору… Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

При розгляді заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами встановлено, що 12.10.2015 року Шаргородським районним судом за наслідками розгляду цивільної справи №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу ухвалено заочне судове рішення.

Відповідно до рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у цивільній справі №152/988/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача:

1) заборгованість за договором купівлі-продажу від 8.06.2011 в сумі 15792 (п'ятнадцять тисяч сімсот девяносто дві) гривні, втрати від інфляції у звязку з несвоєчасним розрахунком за договором за період з 1.12.2014 по 19.06.2015 в сумі 6412 (шість тисяч чотириста дванадцять) гривень та три проценти річних в сумі 261 (двісті шістдесят одну) гривню, а всього заборгованість, з урахуванням індексів інфляції та трьох процентів річних в сумі 22465 (двадцять дві тисячі чотириста шістдесят пять) гривень.

2) втрати у звязку з інфляцією за несвоєчасний розрахунок за договором купівлі-продажу від 8.06.2011 за попередні періоди, а саме:

- за період з 1.12.2012 по 1.04.2015 від суми другого платежу в сумі 8101 (вісім тисяч сто одна) гривня;

- втрати у звязку з інфляцією у квітні 2015 року в сумі 2187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) гривень;

- за період з 1.12.2013 по 19.06.2015 від суми третього платежу в сумі 11986 (одинадцять тисяч девятсот вісімдесят шість) гривень.

Всього втрати від інфляції 22274 (двадцять дві тисячі двісті сімдесят чотири) гривні.

3) три проценти річних від сум заборгованості за попередні періоди, а саме:

- за період з 1.12.2012 по 1.04.2015 від суми другого платежу в сумі 1102 (одна тисяча сто дві) гривні;

- за період з 1.12.2013 по 19.06.2015 від суми третього платежу в сумі 734 (сімсот тридцять чотири) гривні.

Всього три проценти річних 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять девять) гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Сад Поділля» 466 (чотириста шістдесят шість) гривень судового збору (а.с.76-78).

Означене заочне рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року не переглядалося в апеляційному чи касаційному порядку, а також як заочне рішення та набрало законної сили 02.11.2015 року (а.с.78).

Судом встановлено, що однією із підстав ухвалення Шаргородським районним судом заочного рішення у справі №152/988/15-ц про задоволення позовних вимог ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» є встановлення судом того факту, що ОСОБА_1 не виконуються умови договору купівлі-продажу дерев, що укладений між ОСОБА_1 та СВАТ «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ», від 08 червня 2011 року, відповідно до якого позивач зобовязувався продати ОСОБА_1 належні на праві власності яблуні в кількості 734 штуки, а ОСОБА_1 зобовязувався прийняти яблуні та сплатити за них на умовах цього договору.

Тобто, задовольняючи позов, суд виходив із дійсності договору купівлі-продажу дерев від 08.06.2011 року та із обовязковості виконання сторонами договору умов договору, відповідно до вимог ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 629, 692 ЦК України.

Вказане вбачається із мотивувальної частини рішення.

25.04.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з позовом до ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» про визнання договору купівлі продажу дерев від 08.06.2011 року недійсним і застосування наслідків недійсності (справа №152/907/13-ц), у задоволенні якого Шаргородським районним судом 04.06.2013 року відмовлено з підстав його не укладення, оскільки договір не був зареєстрований та нотаріально посвідчений. Вказане рішення ухвалою Апеляційного суду Вінницької області залишено без змін, але означена ухвала скасована Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, а справа передана на новий апеляційний розгляд. 16.01.2017 року Апеляційним судом Вінницької області скасовано рішення Шаргородського районного суду від 04.06.2013 року та ухвалено нове, яким задоволено позов ОСОБА_1: визнано недійсним договір купівлі-продажу багаторічних насаджень яблунь у кількості 734 штуки, укладений 08.06.2011 року між ОСОБА_1 та СВАТ «Сад Поділля», правонаступником якого є ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ»; стягнуто з ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15800 грн., сплачені ним на виконання недійсного договору купівлі-продажу та 344,1 грн. судового збору за звернення з позовом, 243,60 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, 584,64 грн. судового збору за подання касаційної скарги, а всього 1172,34 грн. судового збору (а.с.79-81).

Таким чином, Апеляційним судом Вінницької області ухвалено рішення про визнання недійсним договору купівлі-продажу дерев яблунь від 08.06.2011 року, що укладений між ОСОБА_1 і СВАТ «Сад Поділля», невиконання умов якого ОСОБА_1, котрий оспорював у суді його дійсність, стало підставою для ухвалення рішення Шаргородським районним судом у справі №152/988/15-ц про задоволення позовних вимог ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ».

Цю обставину суд вважає істотною та такою, що не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою, тобто ОСОБА_1, на час розгляду справи, так як недійсність оспорюваного договору купівлі-продажу дерев від 08.06.2011 року встановлено рішенням Апеляційного суду Вінницької області тільки 16.01.2017 року, тобто ця обставина є підставою для перегляду рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами.

Крім того, хоча у рішенні Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року, про перегляд якого за нововиявленими обставинами просить ОСОБА_1, відсутня пряма вказівка на обґрунтування підстав для задоволення позову на рішення Шаргородського районного суду у справі №152/907/13-ц від 04.06.2013 року, проте, суд виходив із нього, оскільки у мотивувальній частині вказаного рішення суд посилається на дійсність укладеного між сторонами договору купівлі-продажу від 08.11.2011 року та обовязковість виконання сторонами, зокрема, ОСОБА_1, умов цього договору, тоді як рішенням Апеляційного суду Вінницької області цей договір визнано недійсним.

Цю обставину суд також вважає істотною та підставою для перегляду рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.365 ЦПК України, розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Таким чином, виходячи з вказаних вище встановлених судом обставин та аналізу цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку, що заочне рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу підлягає скасуванню.

При цьому, вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених вище підстав, суд виходить з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц та від 04.06.2013 року у справі №152/907/13-ц існує матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, зокрема, у справі №152/907/13-ц, мають значення для іншої справи справи №152/988/15-ц.

ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами 13.02.2017 року (а.с.82), яка зареєстрована в суді 15.02.2017 року, тобто протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду, отже, в строки, встановлені ст.362 ЦПК України.

Таким чином, задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц не є порушенням норм ЦПК України, зокрема глави 4 розділу V ЦПК.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.1 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року за №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у звязку з нововиявленими обставинами», «передбачений главою 4 розділу V ЦПК перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у звязку з нововиявленими обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому судом перевіряється наявність чи відсутність правових підстав для цього юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло потягти ухвалення іншого за змістом судового рішення. Задоволення судом заяви про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами всупереч вимогам ЦПК порушує принцип правової визначеності та право заявника на доступ до правосуддя, яке гарантується пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело.

У пунктах 51 та 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії», в пункті 91 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_3 проти України», в пунктах 24, 25, 27 постанови Європейського суду з прав людини у справі «Правєдная проти Росії», зазначено, що «право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 параграф 1 Конвенції, повинно тлумачитися в світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної певності, який, серед іншого, вимагає, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів… Правова певність передбачає дотримання принципу … остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи. Цей принцип наполягає на тому, що жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого і обовязкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи.».

В пунктах 42, 43, 44 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» зазначено, що принцип юридичної визначеності «вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії»). Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обовязкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії»)… процедура перегляду остаточного рішення у звязку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження… сама по собі не суперечить принципу юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя… у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції (див. рішення у справі «Правєдная проти Росії», «Попов проти Молдови»)».

Аналіз перевірених і оцінених в судовому засіданні доказів переконує суд, що підстави для перегляду заочного судового рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами, передбачені п.п.1, 3 ч.2 ст.364 ЦПК України, наявні, скасування судового рішення не є порушенням принципу юридичної визначеності і є виправданим в силу вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, тому заява ОСОБА_1 в частині скасування судового рішення підлягає задоволенню.

Заявлені ОСОБА_1 вимоги про відмову ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» у задоволенні позовних вимог до нього про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу та стягнення з ПАТ на його користь судових витрат можуть бути розглянуті при розгляді по суті справи №152/988/15-ц за позовом ПАТ «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором купівлі-продажу.

Керуючись ст.ст. 210, 361-365 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Шаргородського районного суду від 12 жовтня 2015 року по справі №152/988/15-ц за нововиявленими обставинами задовольнити в частині скасування заочного рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц.

Скасувати заочне рішення Шаргородського районного суду від 12.10.2015 року у справі №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у звязку із нововиявленими обставинами.

Призначити у звязку із нововиявленими обставинами судовий розгляд у справі №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів.

Передати справу №152/988/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «САД ПОДІЛЛЯ» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів до канцелярії Шаргородського районного суду для визначення судді для розгляду цієї справи автоматизованою системою документообігу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: