Справа № 735/1302/16-ц Провадження № 22-ц/795/517/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Корзюк Т. П. Доповідач - Боброва І. О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБобрової І.О.,
суддів:Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компаньйон Фінанс» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2017 року та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Коропського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Апелянт посилається на те, що рішення суду постановлено при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; висновки суду не відповідають обставинам справи; судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, на думку апелянта, кредитний договір не відповідає нормам ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів». Також, недотримання та невиконання відповідачем імперативних вимог, встановлених ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» є підставою згідно зі ст.215 ЦК України для визнання кредитного договору недійсним, в зв'язку з недотриманням відповідачем норм законодавства щодо істотних умов договору, які є необхідними для його укладення. Також, суд не звернув увагу на невідповідність кредитного договору нормам встановленим п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди». Апелянт вказує на те, що на час укладення третейського застереження між сторонами Закон України «Про третейські суди» містив заборону розгляду третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, а тому зазначене застереження укладене з порушенням вимог закону. Окрім того, кредитний договір не відповідає нормам ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Судом проігноровано правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16.

В судове засідання сторони не з'явилися. Про час розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник апелянта був повідомлений 23.02.2017, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Від відповідача разом із запереченням на апеляційну скаргу надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

По справі встановлено, що 27.02.2015 між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та позивачем укладено кредитний договір № 1-205-1525, згідно з яким ОСОБА_5 було надано кредит розміром 3535 грн. на строк до 25.08.2015 з разовою комісією за видачу кредиту в сумі 35 грн, під фіксовану ставку 1,75 % річних.

Відповідно п. 3.12 Договору позивач до його підписання підтверджує, що вона була ознайомлена з інформацією, що зазначена в ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Статтею 11 частинами 2 та 4 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені права споживача в разі придбання ним продукції у кредит та порядок укладення договору споживчого кредиту, в тому числі: перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві.

Споживач не зобов'язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки комісії або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені у договорі.

У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються:

1) сума кредиту;

2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту;

4) право дострокового повернення кредиту;

5) річна відсоткова ставка за кредитом;

6) умови дострокового розірвання договору;

7) інші умови, визначені законодавством.

При укладанні кредитного договору позивач ОСОБА_5 була ознайомлена з його умовами, не заперечувала проти них, добровільно було обрано саме цей кредитний договір, її задовольняла форма кредитування, яка була запропонована відповідачем. На момент укладання кредитного договору позивач, відповідно до вимог ст. 203 ЦК України, мала необхідний обсяг дієздатності, який дозволяв в повній мірі усвідомлювати наслідки здійснення юридично значимих дій, мало вільне волевиявлення. Про це свідчить факт підписання позивачем кредитного договору. На момент укладання спірного договору була обізнана з загальними умовами кредитування (рефінансування), з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупність кредиту.

Відповідно до положень статей 6, ч.1 ст.626, ст.627, ч.1 ст.628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ч.1 ст.638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Відкликання згоди оформлюється письмовим повідомленням, яке споживач зобов'язаний подати особисто чи через уповноваженого представника або надіслати кредитодавцю до закінчення строку, зазначеного в абзаці першому цієї частини. З відкликанням згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту споживач повинен одночасно повернути кредитодавцю кошти або товари, одержані згідно з договором. Споживач також сплачує відсотки за період між моментом одержання коштів та моментом їх повернення за ставкою, встановленою в договорі.

Судом було встановлено, що позивача на час укладення договору влаштовували умови договору, про що свідчить той факт, що вона не скористалася своїм правом протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин.

Крім того, апеляційний суд вважає, що внесенням ОСОБА_5 13 березня 2015 року 927,94 грн на погашення кредиту підтверджується її погодження з умовами кредитного договору, а також той факт, що її волевиявлення, як учасника правочину, було вільним і відповідало її внутрішній волі, а правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, а отже, не вважала умови договору несправедливими. Правочин було вчинено у письмовій формі відповідно до вимог закону, позивач отримала примірник цього договору та розпис сукупної вартості кредиту, про що свідчить підпис позивача на наданому нею примірнику (а.с.11).

Вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги з цього питання.

Доводи апелянта стосовно невідповідності п.3.10 договору від 27.02.2015 вимогам п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» є слушними, проте задоволенню не підлягають в зв'язку з тим, що відповідно до договору відступлення права вимоги №20160629 від 29.06.2016 ТОВ «Компаньйон Фінанс» передав (відступив) ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» за плату право грошової вимоги за укладеними кредитними договорами, в тому числі за договором, що укладений з ОСОБА_5 (а.с.50). Остання була повідомлена про вказане листом - повідомленням від 30.06.2016 за №72718 (а.с.69), проте позовна заява про визнання правочину недійсним була нею пред'явлена лише до попереднього кредитора - ТОВ «Компаньйон Фінанс». Заяву про заміну неналежного відповідача або про залучення співвідповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал» позивач під час розгляду справи не подавала.

З врахуванням викладеного, судом не встановлено правових підстав для визнання кредитного договору недійсним.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Коропського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий:Судді: