Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В.,Григоренка М.П., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Рівненського міського суду від 3 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з оплати послуг за договором,

заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаними позовними вимогами.

Рішенням Рівненського міського суду від 3 липня 2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5806,02гривень та понесені судові витрати в сумі 261,17гривень.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що, задовольняючи частково позовні вимоги, суд вказав у рішенні, що на виконання договору між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від 4 січня 2014 року адвокат був допущений до участі у справі №569/2573/14-ц, в якості її представника і надавав їй правову допомогу, яка підлягає до оплати за період з 18.02.2014 року на підставі інформаційного акту від 18.08.2014 року, яка включала в себе підготовку справи до судового розгляду та участь у судовому засіданні із врахуванням інфляційних втрат та 3% річних на загальну суму 5806,02грн.

Судом не враховано, що договір від 4 січня 2014 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_3 не містить конкретних істотних умов, ним не було узгоджено ні видів послуг, ні їх вартості, адвокатом не надані документи на проведені ним витрати по справі.

Також зі ОСОБА_1 не узгоджено і інформаційний акт від 18 серпня 2014 року, на підставі якого судом проведено розрахунок суми.

Наданий суду договір від 4 січня 2014 року та додаток № 1 до договору не містить підпису ОСОБА_1

Вважає, що перед адвокатом ОСОБА_3 у ОСОБА_1 не виникло зобовязань щодо оплати йому вартості послуг вказаних в інформаційному акті, наданому суду, так як нею повністю оплачені послуги адвоката в сумі 4000грн., а саме: по квитанції № 50 від 20 січня 2014 року (які суд зарахував як вартість підготовки позову та пакету документів до нього) та 2000грн., які 3 жовтня 2014 року поштовим переказом було сплачено нею, ОСОБА_2, як представником ОСОБА_1, про що позивач підтвердив у тексті своєї позовної заяви.

Підписи на документах наданих адвокатом суду у справі № 569/2573/14-ц від імені ОСОБА_1, вчинені не нею оскільки, вона в цей період часу перебувала за межами України.

Вважає безпідставними вимоги відповідача про стягнення із ОСОБА_1 інфляційних збитків та 3% річних.

Суд неправомірно поклав судові витрати по справі лише на позивачку, а не розподілив їх відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Просила оскаржуване рішення в частині задоволених судом вимог, скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на незаконність та необґрунтованість рішення суду, оскільки судом першої інстанції було неповно зясовано обставини, що мають значення для справи, зроблено висновки, які не відповідають обставинам справи та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказував, що між ним та ОСОБА_1 4 січня 2014 року було укладено договір на представництво по цивільній справі №569/2573/14-ц про стягнення грошових коштів за депозитним вкладом та відсотків, та додаток № 1 до договору на представництво від 4 січня 2014 року (щодо визначення розміру гонорару).

ОСОБА_1 погодилася на найбільш прийнятний для неї варіант оплати і зобовязалася на виконання умов договору та додатку № 1 сплатити гонорар у розмірі 10% від отриманих грошових коштів стягнутих за рішенням суду по даній цивільній справі. В договорі та додатку № 1 були чітко визначені і зафіксовані всі істотні умови, на яких укладено зазначений договір та гонорар.

Зазначені договір та додаток № 1 є чинними, відповідачкою та її представником не оспорені, недійсними судом не визнані, а тому підлягають до виконання.

Суд безпідставно змінив порядок обчислення гонорару адвоката з фіксованого розміру на погодинний, чим вийшов за межі наданих йому повноважень, вказав у своєму рішенні, що надана адвокатом правова допомога підлягає до оплати з 18 лютого 2014 року.

Суд помилково взяв до уваги інформаційний акт від 18 серпня 2014 року, який умовами договору передбачений не був.

Розуміння умов викладених в абзаці 2 додатку № 1 до договору на представництво від 4 січня 2014 року підтверджується особистим підписом клієнтки (відповідачки по справі ОСОБА_1 в графі: „ Дата оплати. Сума. Підпис" де зазначено: 10% від отриманої суми. (ОСОБА_4В.). В договорі не вказано, що ці кошти клієнт повинен сплатити після отримання всіх належних їй сум, до того ж договір не містить способу їх отримання.

Просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити у справі нове рішення про задоволення його вимог у повному обсязі.

В запереченні на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_3, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення в частині відмови йому в позові залишити без змін.

У своїх запереченнях адвокат ОСОБА_3 вказує на необґрунтованість та безпідставність доводів апеляційної скарги представника відповідачки ОСОБА_2, просить її відхилити.

Апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга представника позивачки-Шадий С.Б. - відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 4 січня 2014 року між адвокатом ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладений договір, відповідно до умов якого адвокат приймає на себе зобов'язання належно представляти права і законні інтереси клієнта у судах загальної юрисдикції та здійснювати професійну діяльність адвоката, а клієнт бере на себе зобов'язання оплатити гонорар за дії адвоката з надання йому юридичної допомоги. Юридична допомога складається з наступного: надання правової допомоги та представництво інтересів у цивільній справі за позовом клієнта стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу у Рівненському міському суді, з усіма правами представника у цивільній справі.

Відповідно до додатку №1 до договору на представництво від 4.01.2014року ОСОБА_1 сплачує гонорар у розмірі 10% від отриманих грошових коштів стягнутих за рішенням суду по даній цивільній справі.(а.с.11-13)

Згідно квитанції №50 від 20.01.2014року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі 2тис. грн. за підготовку позову та пакету документів до нього про стягнення коштів за договором банківського вкладу в Рівненському міському суді, які були надані в період з 20.01.2014року по 17.02.2014року, а тому до оплати підлягає правова допомога , яка надана адвокатом з 18.02.2014року.

Рішенням Рівненського міського суду від 28 березня 2014року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 16.06.2014року стягнуто з ПАТ «Західінкомбанк» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за банківськими вкладами в загальному розмірі 262705,95грн.(а.с.14-21).

В серпні 2014року ОСОБА_1 отримала від ПАТ «Західінкомбанк» кошти за банківськими вкладами в загальному розмірі 212 265,90грн.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оплата послуг адвоката ОСОБА_3, наданих ним ОСОБА_1 у цивільній справі за її позовом до ПАТ «Західінкомбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу повинна бути здійснена за фактично виконану роботу адвокатом в період з 18.02.2015року в період розгляду справи у Рівненському міському суді.

З такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна.

Правовідносини сторін, які випливають з договору про надання правової допомоги адвокатом врегульовані Законом України від 5.07.2012 року «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до загальних положень цього Закону договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст. 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

За змістом ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Отже, аналізуючи вказані правові норми, оплата гонорару здійснюється у відповідності до досягнутої з клієнтом домовленості у фіксованому розмірі та/або погодинно.

У судовому засіданні апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_1, при оформленні договору про надання правової допомоги з ОСОБА_3 обрала найбільш прийнятний для неї варіант оплати, зокрема сплату 10% від отриманих грошових коштів стягнутих за рішенням суду по справі. Вказані обставини підтверджені представником позивача та представником відповідачки, яка ствердила, що була присутньою при укладанні та підписанні цього договору ОСОБА_1

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб'єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Договір про надання правової допомоги від 4.01.2014року та додаток №1 до нього укладався за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, відповідач підписуючи його, погодилася з умовами і розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у встановленому законом порядку не визнавався, питання про його розірвання позивач не порушувала та умови не оспорювала, вказаний правочин є дійсним, доказів на підтвердження виплати позивачу гонорару за надані ним послуги не надала, за таких обставин суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Безпідставними є покликання представника відповідачки - ОСОБА_2 про те, що договір про надання правової допомоги та Додаток №1 до нього у графі клієнт не містить підпису ОСОБА_1, а лише - прізвище та ініціали клієнта «ОСОБА_1В.», а тому є неукладеним, оскільки ОСОБА_1 угоди власноручно підписала у обраній нею формі - шляхом проставляння у договорі та додатку до нього свого прізвища та ініціалів, крім того додаток, де вказано сума 10% від отриманої суми містять підписи ОСОБА_3 та ОСОБА_1 (а.с.11-13)

Висновок суду першої інстанції про стягнення коштів за надані послуги правової допомоги за фактично витрачений ОСОБА_3 час на представництво інтересів ОСОБА_1 у суді суперечить умовам укладеного договору, а тому є помилковим.

3.10.2014року поштовим переказом ОСОБА_2, як представником ОСОБА_1В.(а.с.47) на користь ОСОБА_3 сплачено 2000грн., що адвокатом не заперечується і вказана сума при зверненні до суду із позовом була ним відрахована (скорегована ціна позову). Він просив суд стягнути 19 226грн. гонорару (21226-2000), інфляційні збитки в сумі 6555,10грн. та 3%-річних-436,14грн. (а.с.71-72)

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність застосовується до правовідносин зобов'язального характеру, які виникають з приводу грошових зобов'язань.

За змістом ст. ст. 524, 533-535, 625ЦК України вбачається, що грошовим є будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За умовами договору на представництво ОСОБА_1 зобов'язалася сплатити гонорар ОСОБА_3 за забезпечення ним реалізації її прав і обов'язків в цивільному процесі за позовом про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Таке зобов'язання є грошовим, що спростовує доводи відповідачки про те, що ст. 625 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини.

Відповідно до останніх позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки інфляційні збитки за період з серпня 2014року по березень 2015року.

Сума боргу з врахуванням індексу інфляції розраховується наступних чином:

Індекс інфляції за період з серпня 2014року по березень 2015року складає 134,095%(100,8х102,9х102,4х101,9х103,0х103,1х105,3х110,8);

Сума боргу по інфляційних збитках за цей період становить 6555,10грн. (19226 х 134,095% : 100 = 25781,10- 19226).

3% річних від простроченої суми позивач просив стягнути за період з 14.08.2014року по 15.04.2015року, кількість днів за цей період становить 276 днів.

3% річних розраховується на наступною формулою: сума боргу х 3% : 100 : 365 х кількість днів у періоді та становить: 436,14грн. (19226 х 3% : 100 : 365 х 276).

Таким чином з ОСОБА_1В на користь ОСОБА_3 всього підлягає стягненню: 26 217,24грн.(19226+6555,10+436,14).

Відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору при подачі позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 383,97грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316,317, 325 ЦПК України, ст.625 ЦК України, ст.ст.27-30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду від 3 липня 2015 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 19 226 (девятнадцять тисяч двісті двадцять шість)грн. коштів за надані послуги адвоката, 6 555(шість тисяч пятсот пятдесят пять)грн.10коп. інфляційний втрат, 436(чотириста тридцять шість)грн.14коп.-3% річних та понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 383(триста вісімдесят три)грн.97коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

ОСОБА_5

ОСОБА_6