Справа № 137/7/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"03" березня 2017 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Гопкіна П.В.,

за участю секретаря Іванової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Літині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 р. померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на будинок з господарськими спорудами, котрий розташований по АДРЕСА_1 Після смерті матері позивач звернулася до приватного нотаріуса Літинського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, однак отримала відмову видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів. Таким чином виникла ситуація при якій, спадкоємець, не може набути право власності на майно в порядку спадкування за законом через нотаріальну контору. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2.

Заявою від 23.02.2017 р., котру позивач надала до канцелярії суду, позивач конкретизувала прохальну частину своєї позовної заяви посилаючись на технічну помилку (а.с. 43).

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Натомість на адресу суду надано заяву згідно якої позивач просить справу розглянути без її участі. Позов підтримує, та просить його задовольнити. Витрати зі сплати судового збору просить залишити за нею (а.с. 55).

Представник відповідача - Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області у судове засідання також не з'явився, однак до суду надійшла заява, про те, що відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Просить справу розглянути без представника селищної ради (а.с. 33).

Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим 10.05.2016 р. Літинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р. (а.с. 9).

Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2, виданим 26.07.1955 р. Калінінським бюро ЗАГС, пояснюються родинні відносини між позивачем ОСОБА_1 та спадкодавцем ОСОБА_2, як між донькою та матір'ю (а.с. 11).

Згідно довідки за № 97 від 26.12.2016 р. виданої виконавчим комітетом Літинської селищної ради Літинського району Вінницької області, ОСОБА_2 на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 26).

Згідно декларації № ВН 77 від 29.07.2015 р. про готовність до експлуатації об'єкта, будівельні роботи на якому виконувались на підставі повідомлення про початок їх виконання, замовником якого являється ОСОБА_2, на об'єкті який розташований по АДРЕСА_1, виконано всі передбачені будівельним паспортом обсяги робіт з дотриманням відповідних державних будівельних норм, стандартів і правил . Обладнання встановлено згідно з актами про його прийняття після випробування у визначеному порядку. Заходи з охорони праці, забезпечення вибухобезпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища і антисейсмічні заходи проведені в повному обсязі (а.с. 25).

Згідно листа від 14.12.2016 р. за № 368/01-30, який надіслано приватним нотаріусом Літинського районного нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2. Одночасно вказаним листом позивачу надано відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на згаданий житловий будинок по причині відсутності правовстановлюючих документів (а.с.18).

Відповідно до технічного паспорту на індивідуальний житловий будинок за адресою АДРЕСА_1, будинок побудовано у 2012 році. З характеристики будинку, господарських будівель та споруд вбачається, що будинковолодіння складається із житлового будинку літера "Д" загальною площею 133,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., допоміжна 90 кв.м., мансарди літера "м/Д", літньої кухні "Б", погребу "п/Б", літньої кухні "Б1", гаражу "Б2", сараю "б", сараю "В", убиральні "У", хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4. Самовільні побудови відсутні (а.с. 12-17).

Державними актами за серії НОМЕР_3 підтверджується право власті спадкодавця ОСОБА_2 на земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_1 (а.с. 22, 23).

Відповідно до положень ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з положеннями п.п. 2, 11 «Порядку прийняття в експлуатацію завершених будівництвом обєктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (далі Порядок) прийняття в експлуатацію житлових будинків проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Датою прийняття об'єкта до експлуатації є дата реєстрації відповідної декларації.

Відповідно до п. 13 Порядку, вказане є підставою для включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», №7 від 30.05.2008 р., визначено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки входять до складу спадщини.

Оскільки в матеріалах справи наявна зареєстрована декларація про готовність об'єкта в експлуатацію, слід вважати встановленим, що таке будівництво є завершеним.

На теперішній час позивач не має можливості провести реєстрацію права власності її матері на житловий будинок, оскільки мати померла, а відповідно до ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність особи припиняється в момент її смерті.

Оскільки наслідки прийняття в експлуатацію законодавець однаково тлумачить як самочинного, так і до не самочинного будівництва, слід вважати встановленим, що після прийняття будинку до експлуатації, будівництво законом вважається завершеним. В свою чергу, майнові права забудовника, які входять до складу спадщини існують лише до завершення будівництва і оскільки будівництво завершилось, майнові права забудовниками припинились. Відповідно, перейти до спадкоємців, тобто до позивача вони не можуть, і як наслідок, не можуть бути об'єктом судового захисту.

Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права, в тому числі визнання права власності, що вірно обрав позивач.

Визнання права в цивільному законодавстві - це спосіб захисту, який застосовується у випадку спору між суб'єктами цивільного права з приводу наявності чи відсутності правовідносин між сторонами і відповідно наявності чи відсутності цивільного права та цивільного обов'язку. Однак, слід зазначити, що в силу ст. ст. 8, 55, 124 Конституції України, цей спосіб захисту може застосовуватись не тільки за наявності спору, але й при невизначеності правового стану майна. Такий спосіб захисту здійснюється на підставі пред'явлення позову про визнання права власності, який може поєднувати не тільки правову вимогу визначення наявності чи відсутності правовідносин, а ще й вимогу про наявності чи відсутності цивільних прав та обов'язків щодо майна.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Системно-правовий аналіз ст. ст. 16, 1216, 1218 ЦК України дає підстави для висновку, що до складу спадкової маси входять сукупність прав та обов'язків, носієм яких був спадкодавець і які переходять до його спадкоємців після відкриття спадщини. За загальним правилом, до складу спадщини переходять усі права та обов'язки спадкодавця. Коло прав та обов'язків спадкодавця визначається на час відкриття спадщини, яким згідно ч. 2 ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і при цьому, зазначені права та обов'язки переходять до спадкоємців такої особи незалежно від того, чи вони були набуті спадкодавцем до або після настання смерті, головне, щоб вони існували до моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Не є підставою для позбавлення права власності відсутність зареєстрованого речового права на нерухоме майно, передбаченого законом, а тому необхідно визнати за позивачем право власності на введений в експлуатацію житловий будинок по праву спадкування.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо. Окрім того, позивач ОСОБА_1 не може нотаріально оформити свої спадкові права, а інші спадкоємці як за заповітом,( у тому числі котрі мають право на обов'язкову частку с спадщині у разі спадкування за заповітом) та і законом відмовились від її прийняття, або не прийняли її (а.с. 51, 53-54), тому суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі та визнати за позивачем право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті ОСОБА_2 та складається з житлового будинку із господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та рахується за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Оскільки своєю заявою позивач ОСОБА_1 зазначила, що бажає витрати зі сплати судового збору залишити за нею (а.с. 55), тому за наведених обставин суд вважає, що судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 16, 25, 311, 328, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 197, 213-215 ЦПК України, «Порядку прийняття в експлуатацію завершених будівництвом об'єктів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461, беручи до уваги правові положення викладені Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування», №7 від 30.05.2008 р., суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку "Д" загальною площею 133,6 кв.м., житловою площею 43,6 кв.м., допоміжна 90 кв.м., мансарди літера "м/Д", літньої кухні "Б", погребу "п/Б", літньої кухні "Б1", гаражу "Б2", сараю "б", сараю "В", убиральні "У", хвіртка № 1, ворота № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 та рахуються за ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Гопкін П. В.