Справа № 544/1323/16-ц
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

06 лютого 2017 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Ралець О.С.,

представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що 20 жовтня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 23880 доларів США, а відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20.10.2021. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 10,8 % річних за перший місяць користування. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором була прийнята порука ОСОБА_3 згідно договору поруки. Взяті на себе зобовязання відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконувала, а тому у травні 2014 року АТ «УкрСиббанк» звернулось до Пирятинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення солідарно заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Пирятинського районного суду від 21 липня 2014 року позов було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 14025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 квітня 2014 року становить 159293,67грн, та пеня у сумі 1083,69грн, а всього 160377,36грн. Відповідно до постанови державного виконавця від 14 травня 2015 року та квитанції від 19 листопада 2014 року боржником було погашено борг на суму 160377,36грн. При надходженні від боржника коштів банк у відповідності до законодавства та укладеного кредитного договору здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791,20 доларів США. Станом на 26 жовтня 2016 року залишились непогашеними заборгованість за кредитом у сумі 3474,66 доларів США, заборгованість по відсоткам, нарахованим за час користування кредитними коштами за період з 30 квітня 2014 року по 26 жовтня 2016 року, у сумі 1966,77 доларів США, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27 жовтня 2015 року по 26 жовтня 2016 року у сумі 17851,47грн та 3 % річних за період з 01 серпня 2014 року по 19 листопада 2014 року у сумі 1449,99грн. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47грн та 3 проценти річних у сумі 1449,99грн, а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1378грн.

Представник позивача підтримав вимоги ПАТ "УкрСиббанк" у повному обсязі та просив розглянути справу без його участі, про що надав суду заяву. Окрім цього, представником позивача були надані додаткові письмові пояснення, згідно яких банк при надходженні коштів у розмірі 160377,36грн, керуючись положенням ст. 534 ЦК України та п. 1.6 кредитного договору, здійснив погашення процентів у розмірі 759,87 доларів США та суми кредиту у розмірі 9791,20 доларів США за курсом НБУ, що діяв на дату платежу, а саме на 19 листопада 2014 року.

Представник відповідача визнав позов частково, а саме визнав в частині стягнення 3 % річних в сумі 1449,99грн, в решті позовних вимог просив відмовити. По суті справи пояснив, що дійсно 20 жовтня 2010 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №0. Відповідно до умов даного договору банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі 23880 доларів США. Відповідач зобовязалася повернути даний кредит щомісячними платежами в повному обсязі до 20.10.2021. В забезпечення виконання кредитного зобовязання була прийнята порука ОСОБА_3 відповідно до договору поруки від 20.10.2006. ОСОБА_2 виконувала зобовязання відповідно до договору, однак у 2014 році у звязку зі скрутним матеріальним становищем вона перестала сплачувати кошти за даним кредитом. Поручитель також не сплачував за даним зобовязанням. У травні 2014 року банк звернувся з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором, яка виникла на момент звернення до суду, а саме на 28.04.2014. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.07.2014 позов було задоволено у повному обсязі, а саме з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було стягнуто солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом у розмірі 14025,73 доларів США, що станом на 28 квітня 2014 року становило 159293,67грн, та пеню у сумі 1083,69грн, а всього стягнуто 160377,36грн. ОСОБА_2 добровільно виконала рішення суду, сплативши банку 160377,36грн, що підтверджується квитанцією від 19.11.2014. Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ухвалюючи рішення Пирятинський районний суд задовольнив вимоги ПАТ «УкрСиббанк» у повному обсязі. З моменту предявлення позову (травень 2014 року) і до ухвалення Пирятинським районним судом рішення від 21.07.2014 ПАТ «УкрСиббанк» не скористався правами, передбаченими ч.2 ст.31 ЦПК України, розмір позовних вимог не збільшив. Крім того ПАТ «УкрСиббанк» подав до Відділу державної виконавчої служби Пирятинського районного управління юстиції Полтавської області заяву про примусове виконання рішення суду від 21.07.2014, яке набрало законної сили 01.08.2014, лише 07 травня 2015 року, тобто вже після добровільного виконання вказаного рішення. ОСОБА_2 вважає, що повністю виконала рішення Пирятинського районного суду, тобто виконала своє зобовязання перед ПАТ «УкрСиббанк». Оскільки ОСОБА_2 були сплачені кошти на погашення заборгованості лише через 110 днів після набрання рішенням суду законної сили, вона не заперечує проти задоволення вимог в частині сплати 3% річних за період з 01.08.2014 по 19.11.2014.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

20 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до умов якого остання отримала кредит у сумі 23880 доларів США, що на день укладення договору було еквівалентно 120594грн, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 10,8% річних на перший місяць. Позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 20.10.2021 (а.с.4-8).

24 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 була укладена додаткова угода №1 до договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.10.2006, за умовами якої п.2.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: «У забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором прийнято: порука на суму 23880 доларів США, що за курсом НБУ склало еквівалент 120594грн, з ОСОБА_3 згідно договору поруки б/н від 20.10.2006; іпотека житлового приміщення житлового будинку, що знаходиться за адресою: м.Пирятин, вул..Першотравнева, 1, згідно договору іпотеки б/н від 24.10.2006 з ОСОБА_2 на суму 160854грн (а.с.9).

Відповідно до ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів законодавства.

Однак, ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 28.04.2014 виникла заборгованість по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 14025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 159293,67грн, з яких: 13265,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 150663,64грн кредитна заборгованість; 759,87 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 8630,03грн заборгованість по процентам. Сума заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 28.04.2014 становить 95,42 доларів США, з яких: 64,09 долара США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 727,89грн пеня за прострочення сплати кредиту; 31,33 долар США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 355,80грн пеня за прострочення сплати процентів. Вказані обставини були предметом та підставою позову ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з яким банк звернувся до Пирятинського районного суду Полтавської області у травні 2014 року (а.с.14-15).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 21.07.2014 (справа №544/963/147-ц, провадження №2/544/314/2014) задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк». Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» сума боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту №0 в розмірі 14025 доларів США 73 цента, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 159293,67грн, пеня у сумі 1083,69грн, а всього стягнуто 160377,36грн. Також у повернення судового збору стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 1603,77грн по 801,89грн з кожного (а.с.14-15). Вказане рішення ніким не оспорювалось та 01.08.2014 набрало законної сили.

Відповідно до ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

З постанови про закінчення виконавчого провадження від 14.05.2015 убачається, що прострочену заборгованість за кредитним договором у сумі 160377,36грн, яка стягнута за рішенням Пирятинського районного суду на користь ПАТ «УкрСиббанк», боржником ОСОБА_2 сплачено та перераховано банку в повному обсязі 19.11.2014 (а.с.16, 17).

Разом з тим з поданого представником позивача розрахунку заборгованості вбачається, що сума простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 160377,36грн., з урахуванням офіційного курсу НБУ на час надходження платежу (1520.0110грн. за 100 дол. США) еквівалентна тільки 10551,07 доларів США (9791,20 доларів США + 759,87 доларів США), а не тій сумі, яка визначена в рішенні Пирятинського районного суду від 21.07.2014. Дана сума грошових коштів була спрямована банком відповідно до п.1.6 договору на погашення заборгованості за процентами в сумі 759,87 доларів США та на погашення заборгованості за кредитом у сумі 9791,20 доларів США, про що вказано у самому позові та підтверджується розрахунком позивача (а.с.18-34).

Станом на 26.10.2016 після проведення банком погашення заборгованості, заборгованість за кредитним договором складає в наступному розмірі: 3474,66 доларів США заборгованість по кредиту; 1966,77 доларів США заборгованість по відсоткам за час користування кредитними коштами за період з 30.04.2014 по 26.10.2016; 17851,47грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.10.2015 по 26.10.2016, а тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47грн та відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України 3 проценти річних у сумі 1449,99грн (а.с.2-3).

Після встановлення вищевказаних обставин суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 559 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 192 ЦК України встановлено, що законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно із ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни Національним банком України курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Між тим, укладаючи кредитний договір у іноземній валюті (долар США), а не в гривні, кредитор і боржник брали на себе певні ризики щодо коливання курсу іноземної валюти.

Як убачається з досліджених доказів, внаслідок неналежного виконання позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість, яка відповідно до рішення Пирятинського районного суду від 21.07.2014 вже стягнута солідарно з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3, а саме 14025,73 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 159293,67грн, з яких: кредитна заборгованість 13265,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 150663,64грн; заборгованість по процентам - 759,87 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 8630,03грн. Крім того стягнута пеня за прострочення сплати кредиту - 64,09 долара США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 727,89грн; пеня за прострочення сплати процентів 31,33 долар США, що за курсом НБУ станом на 28.04.2014 становить 355,80грн, тобто ПАТ «УкрСиббанк» скористався своїм правом на пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Разом з цим, відповідно до розяснень, наведених в абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Однак, як убачається зі змісту позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» та письмових пояснень представника позивача, банк вважає, що залишаються невиконаними зобовязання за кредитним договором у такому розмірі: 3474,66 доларів США заборгованість по кредиту; 1966,77 доларів США заборгованість по відсоткам за час користування кредитними коштами за період з 30.04.2014 по 26.10.2016, які виникли внаслідок коливання валютного курсу; 17851,47грн пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 27.10.2015 по 26.10.2016, з яких позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США як таку, що фактично виникла внаслідок коливання валютного курсу, а не як заборгованість, яка виникла у звязку з простроченням позичальником виконання грошового зобовязання відповідно до умов кредитного договору.

Оскільки рішення Пирятинського районного суду від 21.07.2014 про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконано повністю і виконавче провадження у звязку з повним погашенням заборгованості закінчено, суд не вбачає підстав для задоволення даного позову банку про стягнення наявної на час розгляду справи заборгованості, яка фактично виникла як курсова різниця, оскільки ця заборгованість стосується не наслідків невиконання позичальником зобов'язання, а наслідків невиконання рішення суду, яким були стягнуті кошти, що підлягають поверненню позичальником, а тому ця обставина не дає підстав стороні у зобовязанні, спір щодо якого вже вирішений судом, предявляти після цього до іншої сторони позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка фактично нарахована не як заборгованість за кредитним договором а як збитки внаслідок коливання курсу долара.

А тому доводи позивача стосовно того, що існує залишок боргу за кредитним договором у наступному розмірі: 3474,66 доларів США - заборгованість за кредитом, 1966,77 доларів США - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами за період з 30.04.2014 по 26.10.2016, що нараховані на залишок кредиту, в тому числі з 28.11.2014 на заборгованість по кредиту в розмірі 3474,66 доларів США , які виникли після конвертації грошових коштів, а зобовязання за кредитним договором не припинилися і повинні виконуватися відповідачем належним чином, є безпідставними і до уваги не приймаються, оскільки ця сума є фактично збитками від знецінення валюти платежу в період прострочення, які мають визначатися як різниця між сумою у гривнях за курсом на день ухвалення рішення і сумою в гривнях за курсом на момент фактичного платежу. Відповідальними за спричинення таких збитків є сам боржник, оскільки його відповідальність за спричинення збитків передбачена ст.ст.22, 611, 623 ЦК України. Таким чином ПАТ «УкрСиббанк» має право задовольнити свої вимоги шляхом предявлення позову про стягнення з відповідача збитків, проте з такими вимогами банк в даній справі не звертався.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.1 ст..16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дій, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обовязку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

На підставі викладеного суд зазначає, що позивач, звертаючись до суду з вимогами в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсоткам у сумі 1966,77 доларів США, яка фактично нарахована не як заборгованість за кредитним договором а як збитки внаслідок коливання курсу долара, та пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами в сумі 17851,47грн, обрав невірний спосіб захисту, у зв'язку з чим у задоволенні його вимог в цій частині слід відмовити з указаних підстав.

Що стосується вимог про стягнення трьох процентів річних, то суд зазначає, що такі вимоги заявлені обґрунтовано та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки борг за вищевказаним договором є грошовим зобовязанням, то у звязку з несвоєчасним виконанням позичальником умов кредитного договору для останнього настають наслідки, передбачені ст.625 ЦК України.

Перевіряючи розрахунок позивача по нарахуванню 3 відсотків річних за період з 01.08.2014 по 19.11.2014 суд зазначає, що він зроблений невірно, оскільки позивачем необґрунтовано нараховано 3 відсотки на заборгованість 160377,36грн, до складу якої входить в тому числі пеня в сумі 1083,69грн. Таким чином з відповідача на користь позивача необхідно стягнути три проценти річних в сумі 1440,20грн з розрахунку: 159293,67грн (сума заборгованості за кредитом та відсотками за користування кредитом) х 3% річних /365 х 110 днів (з 01.08.2014 по 19.11.2014) = 1440,20. У звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Підсумовуючи вище викладене суд зазначає, що стягненню з відповідача підлягає три проценти річних в сумі 1440,20грн, у задоволенні іншої частини вимог слід відмовити з указаних вище підстав.

Оскільки суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог, тому судові витрати належить стягнути пропорційно задоволеним вимогам в сумі 28,50грн (1440,20грн х 1378грн / 69641,56грн).

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 209, 212-215, 292 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» три відсотка річних за період з 01.08.2014 по 19.11.2014 в сумі 1440 (одна тисяча чотириста сорок) гривень 20 копійок, судовий збір в сумі 28,50грн, а всього стягнути 1468 (одну тисячу чотириста шістдесят вісім) гривень 70 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.В.Нагорна