Провадження №22-ц/784/552/17
Справа номер 488/2866/16-ц
Провадження номер 22-ц/784/552/17 Суддя суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 45 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2017 року м.Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Довжук Т.С., Колосовського С.Ю.,

із секретарем судового засідання Горенко Ю.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_3,

представника позивача ОСОБА_4,

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5,

його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва

від 05 жовтня 2016 року

за позовом

ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

18 липня 2016 року ОСОБА_3 предявив до Миколаївської міської ради зазначений позов, який обґрунтовував наступним.

24 листопада 2011 року померла його дружина ОСОБА_7.

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами і земельної ділянки площею 0,0512 га, розташованих по вул.Лесі України, 22/5 в м.Миколаєві.

ОСОБА_3 зазначав, що він прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки постійно проживав разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини.

Інші спадкоємці майна відсутні, оскільки діти спадкодавиці ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не прийняли спадщину.

Позивач вказував, що він звертався до Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини.

Однак, йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ним не було подано до нотаріальної контори оригіналів документів, що посвідчують право власності спадкодавиці на вищезазначене спадкове майно.

Посилаючись на відсутність у нього вказаних документів та неможливість оформлення спадщини в нотаріальному порядку, ОСОБА_3 просив визнати за ним право власності на вищезазначене спадкове майно.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. За позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті дружини ОСОБА_7 на житловий будинок з прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку площею 512 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд за адресою вул.Лесі Українки, 22/5 в м.Миколаєві.

25 січня 2017 року ОСОБА_5, який не брав участі у справі, подав на вищезазначене рішення суду апеляційну скаргу, яку обґрунтував наступним.

Апелянт вказував, що він є сином позивача та ОСОБА_7, яка померла 24 листопада 2011 року. ОСОБА_5 зазначав, що на час відкриття спадщини ОСОБА_7 він проживав разом з нею та був зареєстрований у спірному будинку, а тому фактично прийняв спадщину.

Посилаючись на те, що Миколаївська міська рада є неналежним відповідачем по справі, його права як спадкоємця майна ОСОБА_7 порушені оскаржуваним рішенням, ОСОБА_5 просив скасувати його та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що Миколаївська міська рада є належним відповідачем по справі, а заявлені позивачем вимоги обґрунтовані.

Між тим, з таким висновком суду неможна погодитися, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2011 року померла ОСОБА_7, яка з 19 червня 2009 року була зареєстрована та проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.

Разом з нею за вказаною адресою з 19 червня 2009 року зареєстровані чоловік ОСОБА_3 та син ОСОБА_5

За життя ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 05.05.2009 р. належав житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по вул.Лесі Українки, 22/5 в м.Миколаєві та згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №616715 від 21 січня 2011 р. земельна ділянка за вказаною адресою площею 0,0512 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина.

Як свідчать матеріали справи, заповіту нею залишено не було.

Спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину після її смерті, є позивач та син померлої ОСОБА_5

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст.16 вказаного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Стаття 30 ЦПК України передбачає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Позивач це особа, яка звернулася до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, якщо вважає їх такими.

Відповідач це особа, яка, на думку позивача, порушила, не визнала чи оспорила субєктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Отже, позов предявляється особою, якій належить право вимоги, до особи, яка повинна відповідати за позовом.

У справах за позовами про визнання права власності на майно в порядку спадкування відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. І тільки при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки, як вбачається з матеріалів справи, спадщина ОСОБА_7 була прийнята двома спадкоємцями: позивачем та сином померлої, то саме останній повинен був бути відповідачем по справі, а не Миколаївська міська рада.

Проте, до ОСОБА_5 позовні вимоги не заявлені.

Таким чином, суд розглянув спір з неналежним відповідачем.

Розгляд справи з неналежним відповідачем позбавляє суд можливості зробити висновок щодо обґрунтованості або необґрунтованості позовних вимог по суті.

Отже, таке порушення норм процесуального права є підставою для скасування рішення з ухваленням нового про відмову у позові через неналежність відповідача.

Оскільки рішення суду скасоване, то відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України позивач повинен відшкодувати ОСОБА_5 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 2595 грн. судового збору.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Корабельного районного суду м.Миколаєва від 05 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 за розгляд справи в суді апеляційної інстанції судовий збір у сумі 2595 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Локтіонова

Судді Т.С. Довжук

ОСОБА_9