_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/371/17
УХВАЛА

про відмову у скасуванні заходів забезпечення позову

28.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Куриленко О.М.

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ФІДОБАНК» - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_10 про визнання недійсними правочинів,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати недійсною Довіреність від 29 липня 2014 року, видану ОСОБА_3 та імя ОСОБА_4, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1093; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2014 року, укладений ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1099; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2014 року, укладений ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1103; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2014 року, укладений ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1114; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2014 року, укладений ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_8, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1120; визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30 липня 2014 року, укладений ОСОБА_4, яка діяла від імені та в інтересах ОСОБА_3 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1117; визнати недійсною перереєстрацію права власності на земельну ділянку № 141-В, розташовану по вул. Бригадна в м. Одеса (кадастровий номер :19:001:0047) з ОСОБА_5 на ПУАТ «Фідобанк» вчинену на підставі Договору іпотеки житлового будинку та земельної ділянки від 30 липня 2014 року, укладений ПУАТ «Фідобанк» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, ОСОБА_11, реєстр. № 1107.

Одночасно з подачею позову, позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: земельну ділянку, розташовану по вулиці Бригадна, 141 в м. Одесі, площею 0,0234 га (кадастровий номер :19:001:0050), яка зареєстрована за ОСОБА_6; земельну ділянку, розташовану по вулиці Бригадна 141-А в м. Одесі, площею 0,023 га (кадастровий номер :19:001:0049), яка зареєстрована за ОСОБА_9; земельну ділянку, розташовану по вулиці Бригадна 141-Б в м. Одесі, площею 0,0237 га (кадастровий номер :19:001:0048), яка зареєстрована за ОСОБА_7; земельну ділянку, розташовану по вулиці Бригадна 141-В в м. Одесі, площею 0,0143 га (кадастровий номер :19:001:0047), яка зареєстрована за ОСОБА_1 акціонерним товариством «Фідобанк»; земельну ділянку, розташовану по вулиці Бригадна 141-Г в м. Одесі, площею 0,0156 га (кадастровий номер :19:001:0046), яка зареєстрована за ОСОБА_8.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Куриленко О.М.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року провадження по справі було відкрито та вжито заходи забезпечення позову.

21.02.2017 року представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Фідобанк» - ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою в якій просить скасувати заходи забезпечення позову, а саме арешт нерухомого майна земельної ділянки, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна 141-В, кадастровий номер :19:001:0047, накладений на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси по справі № 520/16685/16-ц, посилаючись на те, що вказане нерухоме майно є власністю Банку. Окрім того зазначає, що забезпечення позову немайнового характеру шляхом накладення арешту не передбачено нормами ЦПК України

В ході судового засідання, яке відбулось 28.02.2017 року, представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Фідобанк» - ОСОБА_12 у судовому засіданні наполягав на вирішенні даного питання, вказуючи на те, що предметом спору є немайнові відносини.

Представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_13 заперечував проти задоволенням даного клопотання.

Представник відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 - ОСОБА_14 - залишив дане питання на розсуд суду.

Інші сторони по справі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Частиною 4 статті 154 ЦПК України передбачено, що особа, що до якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь в справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає що у задоволенні заяви представника відповідача слід відмовити, виходячи з наступного.

Дійсно, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2016 року провадження по справі було відкрито, призначено судове засідання та вжито заходи забезпечення позову, в тому числі й накладено арешт на земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Одеса, вул. Бригадна 141-В, кадастровий номер :19:001:0047.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Згідно до ст. 152 ЦПК України на будь-якій стадії розгляду справи позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Суд вважає, що таким заходом забезпечення позову як накладання арешту на майно відповідача в межах позовних вимог, суд захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли неприйняття заходів може призвести до невиконання судового рішення.

Забезпечення позову шляхом накладання арешту на земельну ділянку, що на теперішній час зареєстровано за відповідачем, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання рішення суду, яким закінчується вирішення спору по суті.

Застосування арешту на здійснюється в рамках дискреційних повноважень суду і на основі принципів змагальності та процесуального рівноправ'я сторін на момент забезпечення позову, крім того є спів мірним з заявленими позовними вимогами.

Суд вважає, що в відповідності з зазначеними нормами процесуального права у суду під час відкриття провадження були всі підстави для забезпечення позову на момент постановлення даної ухвали суду, шляхом накладання арешту, оскільки від позивача до суду надійшла відповідна заява про забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Слід зазначити, що не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що суд був не вправі вживати заходи забезпечення позову оскільки позов має немайновий характер, так як вказані доводи не ґрунтуються на вимогах закону.

Також суд зазначає, що цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути спів мірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, у відповідності з зазначеними нормами процесуального права, враховуючи предмет позову та існування спору між сторонами судом було правомірно вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно належне відповідачу.

З урахуванням вказаного, суд дійшов до висновку, що у задоволнні заяви представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ФІДОБАНК» - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-154, 293 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «ФІДОБАНК» - ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді від 29 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_1 акціонерного товариства «Фідобанк» в особі Уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_10 про визнання недійсними правочинів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Куриленко О. М.