АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 15 лютого 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 15.02.2017р. відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання кредитного договору недійсним. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Судом першої інстанції встановлено наступне.

06.08.2007р. між «ПриватБанком» (правонаступник: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір ZPD0G00000057, за умовами якого останній надано кредитні кошти на строк по 06.08.2027р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 7000 доларів США на купівлю квартири зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісяця з погашенням заборгованості за цим договором щомісячними платежами у сумі 91,89 доларів США, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді (а.с.6-10).

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась з вимогою про визнання вказаного кредитного договору недійсним та посилалась на те, що перед його укладенням банк не надав повної інформації про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, у звязку з чим вона була позбавлена можливості оцінити властивості цієї послуги, можливі негативні наслідки внаслідок її отримання, а також на дискримінаційні, несправедливі умови договору, наслідком яких є дисбаланс прав та обовязків сторін договору.

Відповідно до вимог ст.6, ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність підстав для визнання кредитного договору недійсним за ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2

Твердження ОСОБА_2 в апеляційній скарзі про неправильність рішення суду першої інстанції безпідставні, не відповідають вимогам діючого законодавства та обставинам справи. ОСОБА_2 не заперечувала ні факту укладення нею кредитного договору на зазначених у ньому умовах, ні факту отримання кредитних сум. Як позовні вимоги, так і апеляційна скарга містять лише загальні посилання на порушення вказаним кредитним договором її прав споживача, проте які конкретно ці порушення та до яких конкретно наслідків вони призвели нею не зазначається. Будь-яких доказів щодо ненадання їй перед укладенням вказаного договору банком необхідної для його укладення інформації чи можливості ознайомитись з нею ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Посилання про те, що умови кредитного договору є дискримінаційними, несправедливими, з встановленням жорстких обовязків споживача зводились до зазначення про дисбаланс їх прав та обовязків, що виразився у відсутності зобовязань банку, крім обовязку «надання кредиту» та наявності лише відповідальності споживача. Однак вказані посилання суперечать дійсному змісту кредитного договору, який містить як права та обовязки банка, так і права та обовязки позичальника. Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на передбачену можливість банку заявити вимогу про дострокове стягнення кредиту у будь-який час та з будь-яких підстав також суперечить дійсному змісту кредитному договору, у п.п.2.2.10., 2.3.3. обумовлені чіткі та конкретні підстави для такої вимоги банку. Доводи апеляційної скарги про відсутність у договорі попередження про валютні ризики суперечать положенням п.п.2.1.3.,2.2.5., 6.2., які фактично містять відповідні умови, повязані з іноземною валютою. Положення п.6.2.,6.5.,7.1. договору вказують на детальний опису загальної вартості кредиту. Будь-яких заперечень чи претензій щодо вказаних положень договору ОСОБА_2 на час його укладення не предявлено, позовна заява та апеляційна скарга, крім доводів загального характеру, посилань на конкретні порушення її прав як споживача чи конкретні можливі негативні наслідки внаслідок вказаних положень договору фактично не містять.

Враховуючи наведене, підстав для скасування рішення суду за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 15 лютого 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.