АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження № 22-ц/796/2223/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року в справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Корольовська районна рада м. Житомира, Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Корольовська районна рада м. Житомира, Головне територіальне управління юстиції в Житомирській області, про встановлення факту, що має юридичне значення відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відкриття провадження у справі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Заінтересовані особи в судове засідання не з»явилися про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Корольовська районна рада м. Житомира направила до суду клопотання про розгляд справу у відсутність представника ради.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленої ухвали суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що з поданої заяви вбачається спір про право.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Частиною 4 ст. 256 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктом 3 Постанови №5 Пленуму Верховного Суду України від 31березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснено, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов'язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Звертаючись із даною заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю зі спадкодавцем, заявник вказує на те, що нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, отже заявник претендує на спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_3, померлої 12.04.2012 року.

Як видно з доводів ОСОБА_1, згідно з матеріалами спадкової справи №12/2016, заведеної приватним нотаріусом ЖМНО Муревич І.О., спадкоємицею померлої ОСОБА_3 є неповнолітня донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка прийняла спадщину в порядку пункту 4 ст.1268 ЦК України.

Отже, в разі задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту його сумісного проживання з дружиною ОСОБА_3 на час її смерті за адресою: АДРЕСА_1, будуть порушуватися права неповнолітньої дитини ОСОБА_5, проте заявником у відповідності з вимогами ст.19 СК України не було залучено до участі у справі орган опіки та піклування, участь якого в даному випадку є обов'язковою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що по справі вбачається спір про право, який має розглядатись в позовному провадженні за участю всіх заінтересованих осіб, а тому обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі за даною заявою ОСОБА_1 та роз'яснив останньому, що він має право подати позов на загальних підставах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленої ухвали.

Постановлена судом ухвала суду відповідає вимогам процесуального права і не може бути скасована з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: