АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/1407/2017 Головуючий у1-й інстанції - Васалатій К.А.
Унікальний №756/9859/16-ц Доповідач - Панченко М.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі - Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» КоваленкоОлександр Володимирович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко Олександр Володимирович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просила зобов'язати відповідача переказати грошові кошти у розмірі 10 000 доларів США та 15 000 доларів США з поточного рахунку ОСОБА_2 НОМЕР_2, відкритого у ПАТ «Фідобанк», на рахунок позивача НОМЕР_1, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 28.12.2015 року позивачем було підписано заяву про прийняття пропозиції ПАТ «Фідобанк» укласти Договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до п. 1 якої, підписанням указаної Заяви ОСОБА_2 повністю та без застережень прийняла пропозицію відповідача укласти з останнім договір комплексного банківського обслуговування на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Фідобанк».

Позивач зазначає, що 28.12.2015 року нею також подано дві заяви про відкриття банківського (поточного) рахунку в ПАТ «Фідобанк», відповідно до яких ОСОБА_2 було відкрито два поточних рахунки(у гривні та у доларах США). 17.05.2016 року позивач звернулася до ПАТ «Фідобанк» з вимогою про перерахування грошових коштів з її поточного рахунку НОМЕР_2, відкритого у ПАТ «Фідобанк», на рахунок позивача НОМЕР_1, відкритий у ПАТ КБ «Приватбанк», на підставі чого Банком оформлено та 17.05.2016 року зареєстровано платіжні доручення №383147256 на суму 10 000 доларів США та №383147268 на суму 15 000 доларів США. Між тим, відповідач зазначені платіжні доручення у встановлений чинним законодавством строк, тобто, в той же операційний день, не виконав, у зв'язку з чим ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року указаний позов задоволено, а відповідача зобов'язано перерахувати грошові кошти з рахунку позивача, відкритого в ПАТ «Фідобанк», на її рахунок в ПАТ «КБ «Приватбанк» у загальній сумі 25 000 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ПАТ «Фідобанк» просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Скаржник посилається на те, що 20.05.2016 року в ПАТ «Фідобанк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 19.07.2016 року - відкликано банківську ліцензію та розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Фідобанк». Таким чином, оскільки на момент розгляду справи в суді першої інстанції відповідач вже перебував у стані ліквідації, то, на думку скаржника, оскаржуване рішення суду суперечить положенням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині заборони здійснювати задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку під час тимчасової адміністрації/ліквідації банку.

Крім того, скаржник зазначав, що Банком списано з рахунку позивача 7 898,35 доларів США як гарантовану суму, яку ОСОБА_2 має право отримати згідно переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, на момент ухвалення рішення суду першої інстанції на рахунку позивача перебувало 17 491,65 доларів США, що унеможливлює виконання рішення суду щодо перерахунку 25 000 доларів США.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам в повній мірі рішення суду не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 28.12.2015 року ОСОБА_2 підписано заяву про прийняття пропозиції ПАТ «Фідобанк» укласти Договір комплексного банківського обслуговування, відповідно до п. 1 якої, підписанням указаної Заяви ОСОБА_2 повністю та без застережень прийняла пропозицію відповідача укласти з останнім договір комплексного банківського обслуговування на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Фідобанк».

Того ж дня, позивачем подано дві заяви про відкриття у ПАТ «Фідобанк» банківського (поточного) рахунку, згідно яких ОСОБА_2 було відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 у гривні та поточний рахунок НОМЕР_2 у доларах США.

17.05.2016 року позивач надала ПАТ «Фідобанк» розпорядження на перерахунок грошових коштів з її поточного рахунку НОМЕР_2 на належний їй рахунок в ПАТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 25 000 доларів США, на підставі чого Банком оформлено та 17.05.2016 року зареєстровано платіжні доручення №383147256 на суму 10 000 доларів США та №383147268 на суму 15 000 доларів США.

Встановлено, що указані платіжні доручення Банком на момент розгляду справи не виконано.

Судом також встановлено, що згідно Рішення НБУ №8 від 20.05.2016 року ПАТ «Фідобанк» віднесено до категорії неплатоспроможних.

Рішенням ФГВФО від 20.05.2016 року №783 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Рішенням НБУ від 18.07.2016 року №142-рш відкликано банківську ліцензію у ПАТ «Фідобанк», а 19.07.2016 року рішенням ФГВФО №898 розпочато процедуру ліквідації указаного Банку.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що Банком належним чином не виконано зобов'язання, строк виконання якого настав ще до запровадження у ПАТ «Фідобанк» тимчасової адміністрації.

Проте, колегія суддів повністю з таким висновком погодитися не може.

Так, відповідно до ч.1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені говором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківськими рахунками виступають рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнта і контрагентів, та які дають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів. Відповідно до положень цієї статті операції за рахунком - це сукупність банківських операцій по зарахуванню, видачі або перерахуванню грошових коштів. При цьому під видачею розуміється операція по списанню грошових коштів із рахунка клієнта і видача їх готівкою.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» основними видами рахунків, залежно від їх призначення, є поточні та депозитні (вкладні) рахунки.

Поточним рахунком визнається рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей та для здійснення усіх видів операцій за цим рахунком відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Поточні рахунки відкриваються фізичним особам для зберігання коштів, отримання готівки та проведення безготівкових рахунків у національній валюті з юридичними та іншими фізичними особами.

Таким чином, між ОСОБА_2 та ПАТ «Фідобанк» виникли відносини, що випливають з договору банківського рахунка.

Статтею 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

17.05.2016 року позивач надала відповідачеві розпорядження на списання грошових коштів з її поточного рахунку та перерахування їх на належний їй рахунок у ПАТ КБ «Приватбанк».

Між тим, указане розпорядження, наявність якого 17.05.2016 року не заперечується відповідачем, Банком не виконано.

За змістом ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України, за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.3 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Відповідачем не заперечується факт оформлення та реєстрації Банком платіжних доручень від ОСОБА_2 17.05.2016 року, а також факт невиконання Банком у встановлений законодавством строк указаних платіжних доручень.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість і або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано встановив факт невиконання відповідачем умов договору банківського рахунка.

Разом з тим, суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що рішенням ФГВФО від 20.05.2016 року №783 запроваджено тимчасову адміністрацію

Згідно з пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 вказаного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, згідно з підпунктами 1, 2 частини п'ятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Таким чином, якщо на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, це унеможливлює стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Аналогічну правову позицію, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися усіма судами загальної юрисдикції, висловлено Верховним Судом України у постанові від 13 червня 2016 року по справі №6-1123цс16.

Отже, враховуючи, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення ПАТ «Фідобанк» вже перебував у ліквідації, задоволення вимог ОСОБА_2, як кредитора відповідача, можливе лише у спосіб, передбачений спеціальним законом, тобто в порядку черговості шляхом зарахування відповідних вимог до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Фідобанк».

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права і без врахування закону, який підлягав застосуванню, що в силу ст. 309 ЦПК є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову у позові.

В порядку ст. 88 ЦПК України з позивача(яка з набуттям чинності нової редакції Закону України «Про судовий збір» не звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних із захистом прав споживачів) на користь ПАТ «Фідобанк» підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 6820 грн.

З огляду на вищевикладене та керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» задовольнити.

Скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 22 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», треті особи: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Фідобанк» Коваленко Олександр Володимирович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» сплачений судовий збір у розмірі 6820 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: