У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» про стягнення грошових коштів за договором банківського вкладу за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 3 квітня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський АкціонернийБанк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») укладено договір банківського вкладу на умовах депозитного продукту «З любов'ю VAB!». У це й же день він вніс на відповідний рахунок грошові кошти у розмірі 17 тис. доларів США. Крім того, на відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його ім'я поточному рахунку № НОМЕР_1 розміщені грошові кошти в доларах США, які надійшли на рахунок внаслідок закінчення строку дії іншого договору банківського вкладу. Станом на 21 жовтня 2014 року залишок коштів по зазначеному рахунку становив 21 817 доларів 99 центів США. 21 жовтня 2014 року він звернувся до Бердянського відділення № 89 ПАТ «ВіЕйБі Банк» з письмовою вимогою про дострокове повернення належних йому коштів та нарахованих згідно з умовами договору «З любов'ю VAB!» відсотків, а також повернення належних йому коштів у розмірі 21 817 доларів 99 центів США.

6 лютого 2015 року за договорами банківського вкладу йому виплачено 200 тис.грн.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на його користь грошові кошти в розмірі 30 527 доларів 19 центів США.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26 березня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_4 суму депозиту в розмірі 30 527 доларів 19 центів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішенняапеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що позивач не позбавлений можливості захистити свої майнові права в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», чим він і скористався, отримавши 6 лютого 2015 року 200 тис. грн.

Разом з тим у випадку, якщо вклад перевищує гарантовану суму, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюється у черговості, визначеній ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Крім того, рішення апеляційного суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20 січня 2016 року № 6-2001цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
С.Ф. Хопта С.П. Штелик