Справа № 212/7410/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Більченко Ю.О., позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини-

в с т а н о в и в:

19 грудня 2016 року до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася ОСОБА_1 з позовними вимогами про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на її користь на утримання малолітньої дитини та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позову зазначила, що з вересня 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого сторони мають спільну дитину сина ОСОБА_2 ОСОБА_3 який народився 24 лютого 2016 року. На момент звернення до суду позивачка зазначила, що відносини між сторонами припинені і вони мешкають окремо. Відповідач ОСОБА_2 працює та має можливість надавати матеріальну допомогу однак добровільно це не робить що ставить позивачку в скрутне матеріальне становище . Вона не працює, оскільки перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною. На підставі зазначеного просить суд стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_2 ОСОБА_3 до досягнення повноліття у розмірі ? частки з усіх видів заробітку та ? частину на своє утримання щомісячно до досягнення сином трирічного віку .

В судовому засіданні під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та зазначила, що отримання нею соціальної допомоги не достатньо для забезпечення дитини належними умовами проживання , харчування , лікування та інше. Також зазначила, що не має можливості працювати через перебування у відпустці по догляду за дитиною . Просила суд задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у справі ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та заперечував твердження позивачки стосовно ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини . Суду пояснив що надає матеріальну допомогу на дитину купує одяг, взуття, ліки в разі необхідності . Приймає участь у вихованні дитини , спілкується з сином та проводить з ним час у святкові та вихідні дні , син перебуває за місцем його проживання до кількох діб на тиждень та іноді ночує. Зазначив, що квартира де він мешкає облаштована згідно потреб дитини є місце для ігор, іграшки, посуд та інше. Окрім зазначеного суду пояснив що має на своєму утриманні непрацездатну матір ОСОБА_4 яка є пенсіонеркою за віком і отримує невелику пенсію і тому вимушений також надавати їй матеріальну допомогу на харчування , лікування та сплату комунальних платежів. Вважає, що достатнім розміром аліментів на утримання дитини є 1/12 частини від його заробітку і цей розмір відповідатиме часу перебування дитини з матірю та безпосередньо з батьком. Стосовно аліментів на утримання дружини пояснив що вона мешкає з іншим чоловіком і тому матеріально забезпечена.

Рішення суду повинно відповідати вимогам ст.213 та ст.215 ЦПК України, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, про що також зазначено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі».

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи під час розгляду справи судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2015 року і шлюб зареєстрований Жовтневим відділом державної Реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 756). Сторони по справі мають спільну дитину сина ОСОБА_4 ОСОБА_3 який народився 24.02.2016 року що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданим 26.02.2016 року Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області , актовий запис № 218. Сторони по справі записані батьками дитини та спору з цього приводу у них не виникає. Також судом зясовано що дитина ОСОБА_5 на момент звернення до суду та розгляду справи мешкає разом з позивачкою ОСОБА_1 і спору також із цього приводу не існує.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, врахувавши матеріальний стан сторін суд дійшов висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Задовольняючи позов частково суддя керується наступними нормами матеріального права:

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України, а саме: неповнолітня дитина здорова, мешкає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, відповідач здоровий, працює, не має інших аліментних зобов'язань та непрацездатних членів родини.

В матеріалах справи міститься довідка № 11 від 11.01.2017 року яка свідчить про те, що відповідач по справі ОСОБА_2 працює у ПАТ « ЦГЗК », регулярно отримує заробітну платню і тому має можливість надавати матеріальну допомогу.

Згідно відомостям адресно довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області видно, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Жовтневої районної у місті ради № 279 від 10.01.2017 року.

Разом із тим, сторони у теперішній час мешкають окремо і ОСОБА_2 мешкає за місцем реєстрації разом зі своєю матірю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 яка відповідно до відбитку у паспорті зареєстрована за тією ж адресою : м. Кривий Ріг, мкрн. 5 Зарічний 46/95. яка є непрацездатною особою у звязку із досягненням пенсійного віку (список № 1) та згідно довідки , виданої Криворізьким північним обєднанням управління пенсійного фонду України Дніпропетровської області від 11.01.2017 року № 259 отримує пенсію у розмірі 1 712 грн. 77 коп. що є недостатньою для сплати нарахованих комунальних платежів , нарахованих за даними ТОВ «НОВА - КОМ» які станом на 01.01.2017 року становлять 2 396, 27 грн.

Статтею 181 ч.3 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини 2 статті 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно ч.2 ст.75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 84 Сімейного Кодексу України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно з Законом України "Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 №966-ХIV, прожитковий мінімум це вартісна величина набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, які необхідні для нормального функціонування організму людини для задоволення основних соціальних та культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" базовим державним соціальним стандартом є прожитковий мінімум, встановлений законом, на основі якого визначаються державні соціальні гарантії та стандарти у сфері доходів населення, житлово-комунального, побутового, соціально-культурного обслуговування, охорони здоров'я та освіти.

Прожитковий мінімум включає: 1) набір продуктів харчування 2) набір непродовольчих товарів 3) набір послуг. Перші два набори визначаються в натуральних показниках, третій у нормативах споживання.

Набір продуктів харчування формується з використанням нормативів фізіологічної потреби організму людини в продуктах харчування, з урахуванням їхнього хімічного складу та енергетичної цінності, з урахуванням рекомендацій Всесвітньої організації охорони здоров'я. Вартість такого набору визначається як сума вартостей споживання кожного продукту, включеного до набору продуктів харчування відповідної групи населення. Основними принципами формування набору продуктів харчування є: 1) забезпечення дитини повноцінним харчуванням для розвитку здорового організму 2) забезпечення дитини віком від 6 до 18 років додатковим харчуванням для активного соціального та фізичного розвитку 3) задоволення організму працюючої особи у відтворенні працездатності, збереження працездатності для безробітного, відновлення в необхідних випадках працездатності для особи, яка її втратила 4) підтримання повноцінного функціонування організму людини похилого віку.

Набір непродовольчих товарів формується згідно з нормативами забезпечення засобами гігієни, медикаментозними засобами, засобами захисту організму людини від впливу навколишнього середовища, а також засобами для влаштування побуту. Непродовольчі товари бувають індивідуального користування (верхній зимовий одяг, верхній демісезонний одяг, костюм (сукня), натільна білизна, панчішно-шкарпеткові вироби, головні убори, галантерейні вироби, взуття) і загальносімейного користування (текстильні вироби, білизна, посуд, побутові прилади, меблі, предмети першої потреби, предмети санітарії та ліки). Вартість набору складається із суми вартостей споживання непродовольчих товарів індивідуального та загальносімейного користування на одну особу на рік. Основними принципами формування набору непродовольчих товарів є: 1) забезпечення збереження здоров'я та підтримання життєдіяльності організму людини 2) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення 3) урахування культурно-побутових потреб особистості.

До набору послуг включаються житлово-комунальні, транспортні, побутові послуги, послуги зв'язку, закладів культури, освіти, охорони здоров'я та інші. Основними принципами формування набору послуг є: 1) задоволення мінімальної потреби громадян у житлі, організації побуту, користуванні транспортом, закладами культури, у підтриманні зв'язку з навколишнім середовищем 2) задоволення потреби громадян у користуванні закладами освіти, охорони здоров'я 3) визначення житлово-комунальних послуг (з водопостачання, теплопостачання, газопостачання, електропостачання, водовідведення, утримання та експлуатації житла і прибудинкових територій, сміттєзбирання, утримання ліфтів), на основі соціальної норми житла та нормативів споживання зазначених послуг 4) урахування особливостей потреб осіб, які належать до різних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, при визначенні прожиткового мінімуму законодавцем враховано всі необхідні щомісячні потреби фізичних осіб.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? доходів відповідача підлягають задоволенню, як такі, що ґрунтуються на законові та знайшли своє підтвердження.

Суд вважає, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення з 19.12.2016 року до виповнення дитиною сином ОСОБА_5 трирічного віку тобто до 24 лютого 2019 року, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1/8 частки доходів відповідача, враховуючи розмір аліментів, що буде отримувати відповідач на отримання сина ОСОБА_3, 24 лютого 2016 року та розмір заробітної плати до виплати, що отримує відповідач, яка становить понад 12000 гривень.

Виходячи з наведеного, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 215, 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й Зарічний АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2) щомісячно аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку починаючи стягнення з 19.12.2016 року до повноліття дитини.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й Зарічний АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6 (РНОКПП НОМЕР_2) щомісячно аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) починаючи стягнення з 19.12.2016 року до виповнення дитиною сином ОСОБА_5 трирічного віку тобто до 24 лютого 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5 ( РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстрований за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й Зарічний АДРЕСА_1 в дохід державного бюджету судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 24 лютого 2017 року.

Суддя: Р. В. Дехта