АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа №22ц/796/1425/17 Головуючий у 1 інстанції -Мальченко О.В.
Унікальний №754/7616/13-ц Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м.Києва у складі:

головуючого - Панченка М.М.

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.

при секретарі - Крічфалуши С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2013 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 і просив винести рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 381.985,65 грн. /а.с.3-6/.

Послався на те, що 28.01.2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»), як кредитором, та ОСОБА_3, як позичальником, укладено кредитний договір за №0, згідно якого банк надав позичальнику споживчий кредит у сумі 300.000 грн. під 13% річних на термін до 28.01.2015 року.

Поручителем позичальника ОСОБА_3 за указаним кредитним договором виступила його дружина ОСОБА_2, відповідно до договору поруки за №174151 від 28.01.2008 року, укладеного нею з кредитором ПАТ «УкрСиббанк»

08.12.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» переуступив позивачу ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу право вимоги за кредитним договором та договором поруки.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 не виконував договірні зобов'язання щодо погашення кредиту, ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з даним позовом про дострокове погашення кредиту.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 05 листопада 2013 року позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено /а.с.71-72/.

Судовим рішенням ухвалено стягнути солідарно з основного боржника за кредитним договором ОСОБА_3 та його поручителя ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» борг за кредитними договором у сумі 381.985,65 грн., а також вирішене питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, пославшись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 листопада 2013 року і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові ПАТ «Дельта Банк».

Скаржник послався на те, що суд не досліджував оригінали кредитного договору та договору купівлі-продажу прав вимоги, а також на те, що скаржниця, як поручитель за кредитними зобов'заннями, не повідомлялась про заміну кредитора.

Також, як зазначив скаржник, банком не надано суду первинних бухгалтерських документів з кредитних відносин між сторонами

Крім того, як вважав скаржник, у матеріалах справи відсутні докази надіслання позивачем на адресу відповідачів вимог про дострокове погашення кредиту.

Сторони,будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, клопотання про перенесення судового розгляду не подали, тому відповідно до положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд за їх відсутності.

Представник скаржника звернувся до суду з письмовою заявою про зупинення провадження, оскільки сторона відповідача звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про розірвання договору поруки, укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2, з посиланням на те, що розгляд цієї справи є неможливим до вирішення спору про розірвання договору поруки.

Колегія суддів відхиляє указану заяву, оскільки з позовом про розірвання договору поруки ОСОБА_2 звернулась в період розгляду цієї справи і при цьому, колегія суддів вважає, що пред'явлений позов до Деснянського районного суду м.Києва не є перешкодою для об'єктивного розгляду цієї справи.

Заслухавши доповідь по справі, вивчивши матеріали справи та обговоривши апеляційну скаргу в межах заявлених доводів, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що, відповідно до угоди від 28.01.2008 року за №0, Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», надано ОСОБА_3 споживчий кредит у сумі 300.000 грн. під 13% річних на термін до 28.01.2015 року з цільовим призначенням - придбання автомобіля «INFINITI».

Відповідно до графіку платежів, який є додатком до кредитної угоди, погашення кредиту повинно відбуватись рівними частинами по 3.571,42 грн. кожного місяця /а.с.7-22/.

Виконання банком свого зобов'язання за кредитним договором підтверджується заявою ОСОБА_3 від 28.01.2008 року про отримання готівки, з якої слідує, що позичальник ОСОБА_3 28.01.2008року отримав у АКІБ «УкрСиббанк» кошти у сумі 300.000 грн., про що особисто розписався /а.с.25/.

Умови кредитного договору сторонами не змінювались.

Таким чином, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 виникли відносини договору кредиту, які, відповідно до ст.1054 ЦК України, полягають у тому, що банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

На забезпечення указаних кредитних зобов'язань дружина позичальника ОСОБА_2, згідно до договору поруки за №174151 від 28.01.2008 року, поручилась солідарно з позичальником відповідати перед Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» за виконання ОСОБА_3 його кредитних зобов'язань /а.с.23-24/.

Згідно пунктів 1.1. указаного договору поруки поручитель ОСОБА_2 зобов'язались солідарно з основним боржником відповідати перед банком за всіма кредитними зобов'язаннями передбаченими кредитним договором від 28.01.2008 року за №0, що виникли на підставі цього договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Із зазначеного слідує, що між ОСОБА_2 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк»), виникли договірні відносини поруки, в силу яких, відповідно до ст.553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст.627 ЦК України відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що 8.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», на підставі п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, укладено договір про відступлення прав вимог за кредитами, відповідно до якого, в порядку, обсязі та на умовах визначених цим договором ПАТ «УкрСиббанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними, договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінив ПАТ «УкрСиббанк», як кредитора, у вище зазначених кредитних правовідносинах, про що позичальник був належним чином повідомлений рекомендованою поштою /а.с.34.35-36/.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

А, згідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки позичальник ОСОБА_3 не виконував договірні зобов'язання щодо погашення кредиту, станом на 12.04.2012 року, за ним утворилась заборгованість, що становить: борг за кредитом у сумі 381.985,65 грн., з яких: 234.975,95 грн., як заборгованість по тілу кредиту, в тому числі прострочена заборгованість - 156.403,99 грн.; заборгованість за відсотками - 147.009,7 грн., у зв'язку з чим, Банк, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України, звернувся з цим позовом до відповідачів про дострокове повернення кредитної заборгованості.

При цьому, як слідує із матеріалів справи, Банк звернувся з позовом до відповідачів лише з вимогою про погашення простроченої заборгованості по тілу кредита та відсотків, не вимагаючи стягнення штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу та комісійних платежів, що передбачено спірним кредитним договором.

Розрахунок боргу, з яким погодився і суд першої інстанції, позивачем виконаний правильно і скаржником не спростовано.

Скаржником також не наведено доказів порушення Банком строків звернення до суду за захистом свого порушеного права.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі на пропуск звернення Банку до суду 14.05.2013 року з тих підстав, що 26.03.2013 року (згідно реєстру відправки поштової кореспонденції а.с.29) на адресу відповідачів надіслано досудові вимоги про дострокове повернення кредитної заборгованості та закінчення строку договірних відносин, є таким, що не узгоджується з вимогами ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки з часу надіслання указаних досудових вимог до дати звернення Банку до суду з цим позовом, строк не перевищує шість місяців.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силуст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання)

А, згідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Посилаючись в апеляційній скарзі на те, що судом не досліджено оригінали кредитного договору та договору відступлення прав вимоги, на відсутність первинних бухгалтерських документів, а також на те, що розрахунок заборгованості наданий позивачем суду є неповним, скаржник в той же час, не спростував розрахунок заборгованості наданий суду Банком, не виконав свого розрахунку і не представив суду жодної квитанції про погашення позичальником чергових кредитних платежів чи погашення кредитної заборгованості, що свідчить лише про правомірність позовних вимог Банку і про недобросовісність основного позичальника та його поручителя щодо виконання договірних умов.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як слідує з матеріалів справи, строк виконання основного зобов'язання закінчився 28.01.2015 року, однак основний боржник та його поручитель, з часу ухвалення судом першої інстанції судового рішення, на час розгляду справи, не приступали до погашення заборгованості.

При цьому, відповідач ОСОБА_2, знаючи, що кредит за який придбано для її сім'ї автомобіль, не погашено, оскаржила рішення суду першої інстанції, яким стягнуто з неї та її чоловіка відповідача ОСОБА_3 кредитні кошти, лише через три роки, що свідчить про її небажання виконувати договірні зобов'язання та створення нею тяганини у розгляді судової справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про правомірність позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачами договірних умов.

Рішення суду першої інстанції постановлене на повно з'ясованих обставинах з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду.

Керуючись ст.ст.307,308 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє за дорученням ОСОБА_2, відхилити, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 05 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий

Судді