УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ГулькаБ.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області про визнання недійсними заповіту та свідоцтв про право на спадщину за заповітом за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_6 який ще за життя 27 грудня 2010 року заповів їй все належне йому майно. В установленному законом порядку вона звернулась до Тиврівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте, їй стало відомо, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла ОСОБА_5 відповідно до заповіту від 11 листопада 2010 року, посвідченого секретарем Костюківської сільської ради Теплицького району Вінницької області. У подальшому рішенням апеляційного суду Вінницької області від 26 червня 2013 року заповіт ОСОБА_6 від 27 грудня 2010 року визнано недійсним, оскільки останній на час його складання не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Враховуючи викладені обставини, а також те, що ОСОБА_6 складаючи попередній заповіт не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними просила, визнати недійсними: заповіт ОСОБА_6 від 11 листопада 2010 року; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 року на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 2,8931 га; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 року на земельну ділянку площею 2,9041 га; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 року на 0,32 % пайового фонду майна колективного сільськогосподарського підприємства «Костюківське» (далі - КСП «Костюківське»); свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 року на 0,11 % пайового фонду майна КСП «Костюківське».

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_6 від 11 листопада 2010 року.

Визнано недійсними видані Тиврівською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_5: свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 р. на земельну ділянку № НОМЕР_1 площею 2, 8931 га; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 р. на земельну ділянку, площею 2, 9041 га; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 р. на 0,32 відсотка пайового фонду майна КСГП «Костюківське»; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 25 жовтня 2013 р. на 0,11 відсотка пайового фонду майна КСГП «Костюківське».

Стягнуто із ОСОБА_5 та Тиврівської державної нотаріальної контори Вінницької області на користь ОСОБА_4 судові витрати в розмірі по 1 224 грн 20 коп. із кожного.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2016 року рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 16 травня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову ОСОБА_4 у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд свою відмову у позові мотивував тим, що ОСОБА_4, не довела наявність родинних зв'язків з померлим, зокрема, що вона є спадкоємцем п'ятої черги. Право на пред'явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача. Звернутися до суду з вимогою про визнання заповіту недійсним або частково недійсним може тільки особа, права і законні інтереси якої порушено. Позов зазвичай подається особами, які втратили право на спадкування за законом через наявність заповіту.

Колегія погоджується з таким висновком.

Відповідно до ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно із ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Позивач всупереч ст. 60 ЦПК України не довела свою належність до кола осіб, які мають право оскаржити спірний заповіт.

Таким чином, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, апеляційний суд із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання недійсними оспорюваних заповіту та свідоцтв про право власності на спадщину.

Доводи касаційної скарги висновку апеляційного суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України, і не дають підстав вважати, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст.ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
Б.І. Гулько С.Ф. Хопта