АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5050/16-ц Номер провадження 22-ц/786/430/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Абрамова П.С., Дорош А.І.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, з урахуванням збільшення позовних вимог остаточно просила поділити двокімнатну квартиру загальною площею 51,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві спільної сумісної власності позивачу та відповідачу як подружжю, та визнати за нею право власності на 2/3 частини вказаної квартири. Стягнути з відповідача на її користь 4 619 грн. 34 коп. судових витрат.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що в період з 2002 року по 23.10.2013 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру, щодо якої не можуть дійти згоди про її розподіл.

Рішенням Київського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Поділено майно подружжя таким чином: ОСОБА_2 виділено 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 та визнано за нею право власності, ОСОБА_3 виділено 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та визнано за ним право власності. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині виділення ОСОБА_3 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, визнання за ним права власності і вирішення питання про розподіл судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині, виділивши їй у власність 2/3 частини вказаної квартири. Стягнути з відповідача на її користь 4 619 грн. 34 коп. судових витрат. В іншій частині рішення Київського районного суду м.Полтави від 23.12.2016 року залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі досліджені всі надані сторонами докази у справі та не взято до уваги рішення Київського районного суду м.Полтави від 21.12.2015 року

Колегія суддів, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь в розгляді справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд вправі скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті позовних вимог у разі порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що з 20 липня 2002 року по 23.10.2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.4).

18.10.2006 року між АТ «Райффайзен банк аваль» і ОСОБА_3 укладений кредитний договір №014/0066/74/72242, згідно якого банк надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 22 300 доларів США терміном до 17.10.2026 року зі сплатою 15,25 % річних (а.с.123-124).

В забезпечення вказаного договору 17 жовтня 2006 року між АТ «Райффайзен банк аваль» і ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладені договори поруки № №014/0066/74/72242 ( а.с.132-135).

Спірна квартира АДРЕСА_1 придбана у шлюбі за рахунок кредитних коштів.

Також в забезпечення виконання умов кредитного договору укладений договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку банку передана квартира АДРЕСА_1 ( а.с.136-141).

Відповідно до рішення Київського районного суду м.Полтави від 21.12.2015 року з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» стягнуто заборгованість за кредитним договором №014/0066/74/72242 в сумі 10 061,85 доларів США, що еквівалентно 236 920,49 гривень (а.с.80-81).

Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 30.11.2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою представника ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" від позову (а.с.151-152).

Судом першої інстанції також встановлено, що з травня 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач самостійно сплачував кредит за квартиру і це підтверджено копіями квитанцій про сплату боргу (а.с. 190-196).

Станом на 19.11.2016 року заборгованість за кредитом складала 236 920,49 гривень та 3 905 гривень судового збору. Відповідач самостійно погасив дану заборгованість без участі позивача. Вартість спірної квартири на день її придбання складала 142 600 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира придбана сторонами у шлюбі, але відповідачем сплачено більшу частину кредиту після розірвання шлюбу, тобто дані кошти не є спільними коштами подружжя, а тому прийшов до висновку про відступлення від рівності часток у майні подружжя та виділив у власність позивачці 1/3 частину спірної квартири, а відповідачу - 2/3 частини спірної квартири.

З таким висновком колегія суддів не погоджується, виходячи з такого.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно частини третьої статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Аналіз наведених норм закону дає підстави обґрунтовано стверджувати, що майно, придбане у шлюбі за рахунок кредитних коштів, отриманих внаслідок укладення одним з подружжя кредитного договору в інтересах сім?ї, стає спільним майном подружжя, при цьому частки кожного із подружжя у цьому майні є рівними. Одночасно у подружжя виникає солідарне боргове зобов?язання за укладеною угодою, яке також враховується при поділі майна, шляхом поділу цього зобов?язання між подружжям, стягнення певних сум з одного подружжя на користь іншого у разі погашення останнім боргового зобов?язання за свої особисті кошти, тощо. Проте у будь-якому випадку виконання одним із подружжя боргового зобов?язання за рахунок особистих коштів по угоді, укладеній в інтересах сім?ї, не змінює розмір частки цього подружжя у спільному майні, придбаному за позичені кошти.

Підстави для зміни розміру часток подружжя у спільному майні визначені частинами другою і третьою ст..70 СК України.

Так, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Проаналізувавши докази, надані позивачкою в обґрунтування її доводів на користь збільшення розміру її частки у спільній квартирі, зокрема утримання позивачкою дитини, стягнення з відповідача на її користь аліментів, конфлікти між сторонами (а.с.99,100), колегія суддів визнає їх недостатніми для застосування приписів ч.3 ст..70 СК України.

За таких обставин рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким поділити спірну квартиру з урахуванням рівності часток подружжя у спільному майні.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то відповідно до ст..88 ЦПК України витрати позивачки зі сплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м.Полтави від 23 грудня 2016 року

скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 право власності на ? частину за кожним на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 849 грн. 46 коп. витрат зі сплати судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О. А.Лобов

Судді П.С.Абрамов

А.І.Дорош

З оригіналом згідно

Суддя: О.А.Лобов