Справа № 342/114/17
Провадження № 2/342/216/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 до Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якого діє ОСОБА_2, звернувся в суд з позовом до Серафинецької сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Юрківка, 23 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок та господарські будівлі, споруди, розташовані по вул. Шевченка, 51 (змінено на Юрківка, 23) в с.Серафинці Городенківського району належали колгоспному двору, головою якого був ОСОБА_3 (батько позивача). Як доказ, надаються копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 9 лютого 1988 року та виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ. Згідно довідки сільської ради №12 від 16.01.2017 року для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Серафинці по вул. Юрківка, 23 (бувша Шевченка, 51) було надано земельну ділянку площею 0,25 га. 2 листопада 2011 року ОСОБА_4 (мама позивача) вчинила на користь ОСОБА_1 заповіт, згідно з яким розпорядила йому все належне їй майно. Заповіт ніким не скасовувався та не оскаржувався. Батьки позивача померли: тато ОСОБА_3 - 25 липня 2007 року (актовий запис № 32), мама ОСОБА_4 - 5 травня 2016 року (актовий запис № 25). Із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті мами, ОСОБА_1 вчасно звернувся в Городенківську нотаріальну контору, де була заведена спадкова справа № 58976078. Розглянувши представлені документи , в оформленні свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, нотаріусом відмовлено через реєстрації господарства як колгоспного двору та неможливість визначити частки, що доводиться постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23 грудня 2016 року. З довідки Серафинецької сільської ради № 105 від 24.05.2016 року вбачається, що на час припинення колгоспного двору у спадковому житловому господарстві проживали голова господарства - ОСОБА_3 та дружина - ОСОБА_4, яка на час смерті ОСОБА_3 проживала одна. Увесь час позивач допомагав батькам у веденні господарства, обслуговуванні житла тощо. Похованням мами, тата теж займався ОСОБА_1 особисто та за власні кошти. Після смерті ОСОБА_4, позивач фактично прийняв спадщину: виготовив технічну документацію на будинок за власні кошти, несе всі фінансові витрати щодо утримання будинку та прибудинкової території в належному стані, однак не може реалізувати своє спадкове право на житлове господарство через його реєстрацію як колгоспного двору. А тому ОСОБА_1 змушений звернутися з позовною заявою до суду.

В судове засідання сторони та їх представники не зявилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їхній відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Серафинецька сільська рада не заперечує проти позову.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 09.02.1988 року, виданого на основі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 209 від 14.10.1987 року слідує, що в цілому жилий будинок з принадлежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в с. Серафинці по вулиці Шевченка, за № 51 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3.

Згідно довідки № 23 від 01.02.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою Городенківського району встановлено, що будинок в якому зареєстрований та проживає ОСОБА_1, знаходиться в селі Серафинці по вулиці Юрківка, 23 (бувша Шевченка, 51).

Випискою з інвентаризаційних матеріалів вих № 7876 від 30.11.2016 р., виданою ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», стверджено, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 р. під реєстровим номером 482 зареєстровано, що власником майна, розташованого в с. Серафинці Городенківського р-ну по вул. Юрківка, 23 на підставі свідоцтва про право власності, видане виконкомом Городенківської районної Ради 9.02.1988 на підставі рішення цього ж виконкому № 209 від 14.10.1987 р. є ОСОБА_3 (голова колгоспного двору).

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в с. Серафинці по вул. Юрківка, 23 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1965 р., загальною площею 128,7 кв.м., житловою площею 55,2 кв.м., курника, стодоли, літньої кухні, гаражу, погрібу, вбиральні, криниці, огорожі, вимощення.

Згідно звіту, складеного ТОВ "Хотей-АО" встановлено, що ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 30.01.2017 року становить 122577,00 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Згідно довідки № 105, виданої 24.05.2016 р. Серафинецькою сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області встановлено, що в житловому будинку, що в селі Серафинці по вулиці Юрківка, 23 (бувша Шевченка, 51) станом на 15.04.1991 року були зареєстровані та проживали: голова господарства - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_3 помер 25.07.2007 року, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-НМ № 050614.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина. Померлий заповіту не вчиняв.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Копією свідоцтва про народження позивача серія ЯЭ № 781912 стверджено, що його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Судом встановлено, що спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1.

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3, оскільки на день його смерті була зареєстрована та проживала разом з ним в будинку в селі Серафинці по вулиці Юрківка, 23, про що свідчить довідка № 21 від 01.02.2017 року, видана Серафинецькою сільською радою.

За заповітом від 02.11.2011 року, посвідченим секретарем Серафинецької сільської ради, зареєстрованим за № 87, ОСОБА_4 заповіла на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що вона за законом матиме право - ОСОБА_1.

ОСОБА_4 померла 05.05.2016 р., що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 229444.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина.

Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 є її син ОСОБА_1 (позивач).

Довідками № 20, 91 від 01.02.2017 року, виданими Серафинецькою сільською радою підтверджено, що ОСОБА_1 прийняв спадщину, оскільки на день смерті ОСОБА_4, яка померла 05.05.2016 року був зареєстрований та проживав разом з нею в будинку в селі Серафинці по вулиці Юрківка, 23, вели спільне господарство; своїм коштом поховав батьків.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З постанови приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 23.12.2016 року слідує, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку в житлвоому будинку по вул. Юрківка, № 23 (раніше вулиця Шевченка) в селі Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області після смерті ОСОБА_4, яка померла 05.05.2016 року, оскільки частка померлої та частка її покійного чоловіка ОСОБА_3 в даному житловому будинку конкретно не визначені.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З довідки № 12 від 16.01.2017 року, виданої Серафинецькою сільською радою слідує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було надано земельну ділянку площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку в селі Серафинці по вулиці Юрківка, 23 (бувша Шевченка, 51).

Позивач фактично успадкував житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Юрківка, 23 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, однак оформити документи не має можливості через реєстрацію господарства як колгоспного двору.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Юрківка, 23 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 317, 328, 1216 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованими по вул. Юрківка, 23 в с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.