РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2017 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого - судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Ніколайчук А.В. за участю позивача та відповідача розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа орган опіки та піклування Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини тому вважає, що достатньо підстав для позбавлення останнього батьківських прав.

В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позову, надала суду пояснення, що відповідають змісту позовних вимог.

Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що позивач забрала у нього неповнолітню дитину через це не має можливості турбуватися про сина. Крім цього, заперечує проти позбавлення його батьківських прав, мотивуючи свою попередню поведінку неприязними стосунками з матір'ю та її небажанням щодо такого спілкування та стверджує про бажання брати участь у вихованні дитини.

Представник третьої особи, орган опіки та піклування Хмельницької міської ради у судове засідання не з'явився проте, направили клопотання про розгляд справи без участі представника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню згідно слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається з даних свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції 25 березня 2014 року. Хлопчик проживає з матір'ю та перебуває на утриманні батьків.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду, що вступило в закону силу 11 вересня 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

З даних висновку служби у справах дітей Хмельницької районної державної адміністрації №01-34/113/17 від 26 січня 2017 року судом вбачається, що членами комісії з питань захисту дитини прийнято рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом вбачається, що відповідач позбавлений моживості піклуватися та виховувати малолітнього ОСОБА_3 так, як останній проживає з матір'ю яка перешкоджає у побаченні з дитиною з надуманих підстав.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язанні виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що, розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її вихавання, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які грунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей.

Суд рахує, що позивачем не представлено жодних доказів, які б вказували на правові підстави позбавлення батька малолітньої дитини ОСОБА_2 батьківських прав, а саме не доведено факту ухилення останнього від виконання батьківського обов'язку. Не доведено тих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, не надав докази в їх обгрунтування, не спростовано також тих обставин на які посилався відповідач в обгрунтування своїх заперечень, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України.

Враховуючи, що відповідач з об'єктивних причин не виконує батьківського обов'язку з виховання сина та позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які не виконують батьківських обов'язків, підстав для позбавлення батьківських прав не вбачається.

Керуючись ст.ст.10, 11, 61, 212-215, 226, 367 ЦПК України, ст.ст.164, 180, 183 СК України, п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитися з повним рішенням суду 03 березня 2017 року.

Суддя: Стефанишин С.Л