Справа № 445/2379/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі головуючого судді Пилип'яка П. В.

при секретарі Мацайло О.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_5 з участю третіх осіб Золочівської державної нотаріальної контори Львівської області, ОСОБА_4 про визнання недійсної заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третіх осіб Золочівської державної нотаріальної контори Львівської області та ОСОБА_4 про визнання недійсною заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, посилаючись на те, що 11.09.2001 помер її батько ОСОБА_6, останнім місце проживання якого було с. Ремезівці Золочівського району Львівської області. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається із права на земельну ділянку площею 0,7300 га. та житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями та дворовими спорудами, що розташовані у с. Ремезівці Золочівського району Львівської області та грошові вклади, що зберігаються у філії Золочівське відділення Ощадбанку №6326. Позивач 24.07.2007 до нотаріальної контори подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого батька, зазначивши при цьому, що вона фактично прийняла спадщину, оскільки спільно проживала із ОСОБА_6

Позивач стверджує, що будучи юридично необізнаною, в заяві про прийняття спадщини зазначила, що прийняла спадщину, хоча насправді з батьком на час смерті вона не проживала, а спадщину фактично прийняв її брат ОСОБА_6

Крім того, позивач зазначила, що помилково вважала, що заяву про прийняття спадщини можна відкликати в будь-який час доки не видане свідоцтво про право на спадщину.

Позивач ОСОБА_1П та представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав повністю, просив визнати недійсною заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача ОСОБА_6

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, надав суду пояснення, що позивач не проживала із ОСОБА_6 на час його смерті.

Представник третьої особи Золочівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, пояснень не надав.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_6 помер 11.09.2001, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 12.09.2001 за №218043.

21.09.2001 за №1018 ОСОБА_7 подав до Золочівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_6

24.07.2007 за №1115 ОСОБА_1 подала до Золочівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини і про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька ОСОБА_6

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини.

Прийняття спадщини є одностороннім правочином, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця. Факт прийняття спадщини одним із спадкоємців породжує правові наслідки лише безпосередньо для даної особи. Правочин про прийняття спадщини є безумовним та беззастережним.

Згідно ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Як роз'яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними » №9 від 06 листопада 2009 року, обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Судом встановлено, що позивач в зв'язку зі своєю юридичною необізнаністю, вважала, що в будь-який момент вона може змінити своє рішення та відкликати свою заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. При цьому, позивач не розуміла, що її заява про прийняття спадщини є безумовною та беззастережною.

Крім того, судом встановлено, що позивач постійно не проживала із ОСОБА_6, а тому вона не може вважатися такою, що прийняла спадщину, а її заява подана поза межами строку встановленого ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини.

Таким чином, оскільки на момент звернення до нотаріуса позивач не розуміла природу та наслідки вчинення ним одностороннього правочину - заяви про прийняття спадщини, суд дійшов висновку, що мала місце помилка спадкоємця щодо обставин, які мають істотне значення (щодо прав та обов'язків спадкоємця), а тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, у зв'язку з чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 218, 256, 259 ЦПК України, ст.ст. 229, 1216-1218, 1268-1270, 1273, 1296-1297 ЦК України, суд,

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Визнати недійсною заяву ОСОБА_1 від 24 липня 2007 року подану до Золочівської державної нотаріальної контори Львівської області вхідний номер № 1115 (спадкова справа № 560/2001) про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_6, який помер 11.09.2001.

Рішення набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня проголошення рішення, якщо протягом цього часу не буде подано апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подання в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги разом з її копіями відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Суддя ОСОБА_8