АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/587/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,23 Левченко В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВасиленко Л. І.
суддівБородійчука В. Г., Фетісової Т. Л.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» на рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Силікат-1» до ОСОБА_6, Товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013», третя особа Державний реєстратор Чорнобаївської районної державної адміністрації про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації прав оренди,

в с т а н о в и л а :

27 липня 2016 року ТОВ «Силікат-1» звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі, строком дії до 31 грудня 2013 року, який зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році.

По закінченню строку дії цього договору, позивач мав намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, передбаченим абз. 7 п. 2.3 договору та ч. 1 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», та 20 листопада 2012 року (за рік до спливу строку договору оренди землі) уклав з відповідачем ОСОБА_6 угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі.

31 жовтня 2013 року ОСОБА_6 подав заяву до Держкомзему у Чорнобаївському районі про державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки, переданої ТОВ «Силікат-1». Однак дана реєстрація не відбулася.

18 серпня 2013 року ОСОБА_6 уклав з ТОВ «Зелена Нива 2013» договір оренди належної йому земельної ділянки, яка перебувала в оренді ТОВ «Силікат-1».

Позивач вважає, що спірний договір оренди землі є недійсним, а дії ОСОБА_6 порушують переважне право позивача на укладення договору оренди землі на новий строк, враховуючи, що спірний договір оренди землі не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки укладений до закінчення строку дії договору оренди землі. Спірна земельна ділянка на той момент знаходилася в користуванні позивача. Вважає, що одна й та сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями та не може бути передана в користування без припинення права попереднього користувача (орендаря).

В спірному договорі оренди землі відсутня істотна умова, а саме не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, що є порушенням ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» і відповідно до ч. 2 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на момент укладення спірного договору) - підставою для визнання вказаного договору недійсним.

Також укладення спірного договору оренди землі створило йому, позивачу, перешкоди в реалізації переважного права на поновлення договору оренду землі. При укладенні вищевказаного договору були порушені також приписи ст. 24 ЗУ «Про оренду землі» та ст.ст. 13, 525 ЦК України.

Тому вважає, що спірний договір оренди землі необхідно визнати недійсним.

Уклавши договір оренди землі від 18.08.2013 року, ОСОБА_6 до закінчення строку дії договору оренди землі від 11.03.2004 року здійснив своє волевиявлення щодо подальшого розпорядження спірною земельною ділянкою, а саме прийняв рішення про передачу спірної земельної ділянки в користування іншому орендарю - ТОВ «Зелена нива 2013». Відповідно у ОСОБА_6 на підставі цього договору виникли обов'язки щодо передачі спірної земельної ділянки в користування, але він не визнав переважне право позивача на поновлення договору оренди землі і, більш того, не мав наміру продовжувати з ним відносини (в тому числі, розглядати питання поновлення договору оренди землі).

Крім того, незважаючи на порушення переважного права ТОВ «Силікат-1» на поновлення договору оренди землі, позивач продовжував користуватися спірною земельною ділянкою, в тому числі після закінчення строку дії договору оренди землі (тобто, після 31 грудня 2013 року) як сумлінний орендар, що належним чином виконував умови цього договору.

При цьому, протягом одного місяця після закінчення строку дії договору оренди землі ОСОБА_6 не звертався до позивача з листом щодо заперечень в поновленні цього договору та подальшому користуванні позивачем спірною земельною ділянкою. У зв'язку з цим договір оренди землі був поновлений на той самий строк і на тих самих умовах на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

27 лютого 2014 року реєстраційною службою Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області на підставі спірного договору оренди землі, прийнято рішення про державну реєстрацію права оренди на дану земельну ділянку за ТОВ «Зелена Нива 2013».

ТОВ «Силікат-1» вважає, що його переважне право на поновлення договору оренди, надане йому договором та законом, було порушене відповідачем внаслідок укладення із іншим орендарем договору оренди земельної ділянки. Тому просить суд: визнати недійсним договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1 укладений 18 серпня 2013 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 від 27.02.2014 року; визнати поновленим договір оренди землі від 11 березня 2004 року, який укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6, зареєстрований у Чорнобаївському районному відділі Черкаської філії Центру ДЗК у 2004 році, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

23 листопада 2016 року ТОВ «Силікат-1» подало до суду клопотання про залучення до справи, в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог - державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації.

Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 29 листопада 2016 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - державного реєстратора Чорнобаївської районної державної адміністрації.

27 вересня 2016 р. ТОВ «Силікат-1» подало до суду заяву про уточнення позовних вимог, а саме дати укладання спірного договору оренди землі між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013», відповідно до якої просив суд вважати вірною датою його укладання 02 червня 2013 року.

29 листопада 2016 року ТОВ «Силікат-1» подало до суду заяву про зменшення позовних вимог, та остаточно просило суд: визнати недійсним договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1 укладений 02 червня 2013 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013»; скасувати рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013» на земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 від 21.02.2014 року.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року позов ТОВ «Силікат - 1» задоволено повністю.

Визнано недійсним договір оренди землі кадастровий номер НОМЕР_1, укладений 02 червня 2013 року між ТОВ «Зелена Нива 2013» та ОСОБА_6

Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції Черкаської області від 21 лютого 2014 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ТОВ «Зелена Нива 2013», прийняте про реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1.

Вирішено питання про судовий збір.

В апеляційній скарзі ТОВ «Зелена Нива 2013» просить рішення суду скасувати, як ухвалене при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «Силікат-1» в задоволенні його позовних вимог.

При цьому зазначив, що суд першої інстанції не врахував висновки ВСУ в цивільних справах, зроблені за ІІ півріччя 2012 року та за ІІ півріччя 2015 року. Те, що договір оренди землі укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6 був зареєстрований 01.04.2004 року в районному відділі Черкаської регіональної філії Центру ДЗК, що суперечить Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», отже є нікчемним. Вважає, що у позивача не було належно оформлено право оренди, його речове право на користування є недійсним і в нього були відсутні будь які правові підстави для пред'явлення позову.

Крім того, орендар не надав доказів користування земельною ділянкою ОСОБА_6 після закінчення строку дії договору оренди землі від 2004 року.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Силікат-1» - ОСОБА_7, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги та заперечення ТОВ «Силікат-1», вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний договір між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013» був укладений не лише до закінчення дії договору оренди землі укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання його сторонами угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі 20 листопада 2012 року, яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» права користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі на новий термін. Тому одна й та ж сама земельна ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Уклавши до закінчення строку дії договору оренди землі спірний договір, ОСОБА_6 порушив права позивача, який мав переважне право на його поновлення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на підставі Державного акта на право приватної власності на землю Серія НОМЕР_2 т та Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 67939838 від 13.09.2016 року ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,46 га, розташована в адміністративних межах Чорнобаївської селищної ради Черкаської області, кадастровий номер НОМЕР_1. (а. с. 10, 51)

11 березня 2004 року між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6 було укладено договір оренди землі, за яким ОСОБА_6 передав в оренду Товариству належну йому земельну ділянку площею 2.46 га терміном на 10 років, з початком дії договору з 01.01.2004 року по 31.12.2013 року - пункт 2.3 договору. (а. с. 5)

Згідно акту прийому-передачі земельної ділянки від 11 березня 2004 року ОСОБА_6 передав ТОВ «Силікат-1» земельну ділянку за договором оренди. (а. с. 6)

01 квітня 2004 року укладений між ТОВ «Силікат-1» та ОСОБА_6 договір оренди землі був зареєстрований за № 845 у книзі реєстрації договорів оренди земельних ділянок районного відділу Черкаської регіональної філії Центру ДЗК.

20 листопада 2012 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Силікат-1» було укладено угоду про внесення змін до діючого договору оренди землі.

Пунктом 8 угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі визначено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Судом не встановлено та матеріали справи не містять доказів щодо неналежного виконання умов договору оренди землі ТОВ «Силікат-1».

Разом з тим, до закінчення строку дії договору оренди землі з ТОВ «Силікат-1», а саме 02 червня 2013 року ОСОБА_6 був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки з іншою юридичною особою, а саме ТОВ «Зелена Нива 2013», який був зареєстрований 21 лютого 2014 року державним реєстратором реєстраційної служби Чорнобаївського РУЮ Черкаської області, що підтверджується даними, які містить Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (а. с.52).

ОСОБА_6, у відповідності до поданої ним до суду першої інстанції заяви, визнав позовні вимоги позивача (а. с. 54).

Згідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

За ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Статтею 16 ЦК України визначений загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з позовом про захист свого порушеного права на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, ТОВ «Силікат-1» посилалося на невизнання орендодавцем його переважного права, передбаченого статтею 33 Закону України «Про оренду землі», внаслідок чого останнім було укладено договір оренди цієї самої земельної ділянки з іншим орендарем.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі- це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі від 02 червня 2013 року, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ст. 93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Так, у ч. ч. 1 - 5 ст. 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, установлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і за відсутності заперечень приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, якою законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором найму, після спливу строку договору на укладення договору найму на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Крім того, ст. 764 ЦК України передбачає можливість поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку дії договору найму та немає заперечень наймодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди.

Отже, реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити наступні юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме у тому разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність наступних юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову у поновленні договору оренди; сторони укладають додаткову угоду про поновлення договорів оренди.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку, що переважне право орендаря, яке підлягає захисту відповідно до статті 3 ЦК України, буде порушеним у разі укладення договору оренди з новим орендарем при дотриманні процедури повідомлення попереднього орендаря про намір реалізувати переважне право, продовження користування земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і відсутності протягом місяця після закінчення строку дії договору оренди заперечень орендодавця щодо поновлення договору.

Саме такий висновок зроблений ВСУ у правовій позиції у справі №6-146 цс 16.

Отже, з огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК України; статті 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що в разі невизнання орендодавцем права орендаря, передбаченого ст. 33 Закону України «Про оренду землі», на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк таке право підлягає захисту судом за позовом орендаря шляхом визнання недійсним договору оренди цієї самої земельної ділянки, укладеного орендодавцем з іншим орендарем, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

З такого розуміння зазначених норм матеріального права виходив суд першої інстанції, постановляючи рішення про визнання недійсним спірного договору оренди та скасування його державної реєстрації, оскільки спірний договір між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013» укладено не лише до закінчення дії договору оренди землі між ОСОБА_6 та ТОВ «Силікат-1», а й після підписання сторонами угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі 20.11.2012 року, яка передбачала продовження ТОВ «Силікат-1» користування на правах оренди земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди землі 31.12.2013 року на новий термін. Тому одна й та ж сама ділянка не може бути об'єктом оренди двох договорів оренди землі, укладених з різними орендарями.

Укладенням до закінчення строку дії договору оренди землі спірного договору оренди, відповідач ОСОБА_6 здійснив своє волевиявлення щодо подальшого розпорядження належною йому земельною ділянкою, чим порушив права позивача, оскільки ТОВ «Силікат-1» мало переважне право на поновлення договору оренди землі і це порушене право підлягає захисту шляхом визнання недійсним спірного договору оренди та скасування рішення державного реєстратора.

Крім того, ОСОБА_6 уклавши 02.06.2013 року спірний договір оренди належної йому земельної ділянки з іншим орендарем, в період дії попереднього договору, та після підписання ним додаткової угоди про продовження дії цього попереднього договору, і після закінчення його дії, та протягом місяця після цього, як визначає ч. 6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», будучи орендодавцем, не повідомив орендаря ТОВ «Силікат-1» про укладення ним іншого договору з ТОВ «Зелена Нива 2013», який в подальшому був зареєстрований.

При цьому суд встановив, що ТОВ «Силікат-1» продовжувало користуватися спірною земельною ділянкою та умовах первісного договору та угоди про внесення змін до діючого договору оренди землі, що стверджується довідкою щодо використання землі та листом позивача від 16.09.2014 р. за № 212 адресованим ТОВ «Зелена Нива 2013» (а. с. 82 - 85).

У спростування встановленої судом обставини ТОВ «Зелена Нива 2013» не було надано будь-яких належних доказів.

Слід враховувати і те, що після підписання орендодавцем ОСОБА_6 додаткової угоди від 20 листопада 2012 року він мав намір її зареєструвати, подавши про це заяву від свого імені на ім'я начальника відділу Держкомзему у Чорнобаївському районі, яка містить його підпис та дату «31.10.13» (а. с. 13). Проте, додаткова угода ним зареєстрована не була, як встановлено, по вині самого реєстратора. Про те, що реєстрація додаткових угод вчасно не проводилася орендар ТОВ «Силікат-1» ставило до відома, як прокурора Чорнобаївського району, так і Черкаську обласну прокуратуру (а. с. 77, 78).

Крім того, Головним управлінням юстиції в Черкаській області до одного з реєстраторів, зокрема начальника відділу реєстрації речових прав, застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани за неналежне виконання своїх службових обов'язків. Інший реєстратор звільнився з роботи (а. с. 81).

Подальша реєстрація також була неможлива, так як право оренди було зареєстровано по іншому договору від 02.06.2013 року.

Як встановлено, строк дії вказаного договору закінчився 31.12.2013 року.

Угода про внесення до нього змін від 20 листопада 2012 року, хоча сторонами і підписана, але не зареєстрована, тоді як пунктом 44 її передбачено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його держаної реєстрації (а. с. 8).

Проте, питання щодо реєстрації додаткової угоди позивачем у даному спорі не заявлялося, так як це є іншими правовідносинами сторін договору.

Разом з тим, слід враховувати і те, що ні основний договір, ні додаткова угода не містить вказівки хто повинен провести реєстрацію: орендодавець чи орендар.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо безпідставності посилання позивача на те, що спірний договір, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Зелена Нива 2013», є недійсним з підстав порушення ч.1 ст.15 ЗУ «Про оренду землі», так як в ньому не зазначено кадастровий номер, оскільки лише сторона договору може ставити таке питання, а позивач ТОВ «Силікат-1» не є стороною спірного договору.

За викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог з яким погоджується і колегія суддів.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на нікчемність договору оренди землі від 11 березня 2004 року то воно є безпідставним, виходячи з наступного.

Так, на час державної реєстрації первісного договору оренди землі, а саме 01.04.2004 року, діяв Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02 липня 2003 року № 174, відповідно до якого така реєстрація здійснювалась структурними підрозділами центру державного земельного кадастру при Держкомземі України. Вказаний нормативний акт втратив чинність 07.07.2012 року, згідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України.

У відповідності до даного нормативного акту і була проведена державна реєстрація договору оренди землі від 11.03.2004 року районним відділом Черкаської регіональної філії Центру ДЗК.

Крім того, вказаний договір оренди землі виконувався сторонами договору протягом 10 років. При цьому, за час його дії, ні одна із сторін договору не посилається на його нікчемність. ТОВ «Зелена Нива 2013» не є стороною договору оренди від 11.03.2004 року. А відповідач ОСОБА_6, як зазначалось, позовні вимоги визнав повністю, що було враховано судом першої інстанції.

Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, № 1952-IV, яка регламентує принципи державної реєстрації прав, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Інші доводи апеляційної скарги носять суб'єктивний характер та не мають в собі підстав, визначених ст. 309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування чи зміна судового рішення.

Так як посилання ТОВ «Зелена Нива 2013» в апеляційній скарзі на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, та порушення норм матеріального і процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді даної справи, а судом повно та всебічно перевірені надані сторонами докази, дана їм належна оцінка у рішенні, які належним чином мотивовані і за своїм змістом та формою відповідають вимогам матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Зелена Нива 2013» відхилити.

Рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :