Провадження№2/235/305/17
Справа №235/7895/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2017 року Красно армійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючої судді - Величко О.В.,

при секретарі Долгопольської А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

за участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Покровськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «ВУСО» , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «ВУСО» , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що він є власником автомобіля марки ВАЗ 2107 , реєстраційний номерний знав АН 5614 ЕС, 1986 року випуску, який належить йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу АНС № 219789 та зареєстрований у РЕР м. красноармійська УДАІ ГУМВС України в Донецькій області. 10.07.2016 року приблизно о 14-30 годин водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_1, рухався в м. Покровськ по вул. Свердлова, виїхав на головну дорогу вулиці Шевченко, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого скоїлося ДТП , та його автомобіль зазнав механічних ушкоджень. Згідно висновку експерта вартість відновлювального ремонту складає 40929,89 грн., ринкова вартість транспортного засобу 31505,04 грн. Оскільки відповідачем ОСОБА_4 « СК «ВУСО» виплачено страхове відшкодування у розмірі 15437,05 грн., просить стягнути з ОСОБА_4 « СК «ВУСО» на свою користь недоплачену суму страхового відшкодування у розмірі 15067,99 грн., з відповідача ОСОБА_3 на свою користь франшизу у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 50000 грн., та понесені судові витрати .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Відповідачі ОСОБА_3, представник відповідача ОСОБА_4 «Страхова компанія « ВУСО» в судове засідання не з»яивлись, про день і час слухання справи повідомлялись належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки належним чином повідомлені про день і час слухання справи відповідачі не повідомили про причини своєї неявки, а позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, 15.06.2016 року між ОСОБА_4 «СК «ВУСО» та ОСОБА_3 було укладено Договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЄ 8798761, за яким страховик взяв на себе зобовязання у випадку настання страхової події відшкодувати завдану страхувальником шкоду життю, здоровю та майну третіх осіб при експлуатації забезпеченого транспортного засобу Volkswagen Transporter, державний номер НОМЕР_1.

В період дії Полісу у м. Покровськ Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_3, що підтверджується постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2016 року ( а. с. 7)

Вказані обставини визнано відповідачем по справі ОСОБА_4 «СК «ВУСО», про що вказано в наданих суду запереченнях.

Згідно розрахунку вартості відновлювального ремонту № 980 від 31.08.2016 року відновлення транспортного засобу ВАЗ 2107 є економічно недоцільним, ринкова вартість автомобіля становить 31505,04 грн. вартість відновлювального ремонту 40929,89 грн.

( а. с. 35-50).

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_4 «СК «ВУСО» сплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 15437,05 грн.

Вказана обставина підтверджена позивачем в судовому засіданні.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобовязань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обовязок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому доособи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобовязання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обовязками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання завдала особою, яка шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Одним із способів захисту цивільних прав, відповідно до ч.2 ст. 16 ЦК України визначено відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення ї цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на положення ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п.15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу із визнанням транспортного засобу фізично знищеним.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 24 Постанови страхове відшкодування шкоди, завданої потерпілому, виплачується за кожним страховим випадком, що настав протягом періоду дії відповідного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності в межах ліміту відповідальності страховика, з урахуванням умов,зазначених у ст. 9 та пункті 19.1 статті 19 Закону № 1961-У1.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-У1.

страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобовязаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Враховуючи вищезазначені норми права, той факт, що транспортний засіб позивача визнано фізично знищеним , ринкова вартість транспортного засобу становить 31505,04 грн., а позивачу сплачено суму страхового відшкодування у розмірі 15437,05 грн., сума страхового відшкодування, яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача становить 15067,99 грн.

Встановлення франшизи за договором страхування цивільно-правової відповідальності передбачено ст..12. Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». А відповідно до ч.2 цієї статті Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Отже, з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача необхідно стягнути франшизу у розмірі 1000 грн.

Відповідно до ст..ст. 23,1167 ЦК України , особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок із знищенням чи пошкодженням її майна та відшкодовується особою, яка її заподіяла, за наявності її вини.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшло своє підтвердження доказами заподіяння відповідачем ОСОБА_3 моральної шкоди позивачу в результаті противоправних дій ОСОБА_3 , які не відповідали вимогам п.16.11 Правил дорожнього руху та з технічної точки зору знаходились у причинному звязку з настанням ДТП.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань з урахуванням ступеня вини відповідача.

Так, з урахуванням характеру та тривалості страждань позивача, стана здоровя позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, можливість відновлення його психологічного стану , суд вважає, що достатнім та розумним розміром відшкодування моральної шкоди в рахунок компенсації моральних страждань позивача буде грошова сума у розмірі 3000 грн., яка належить к стягненню з відповідача ОСОБА_3, дії якого знаходились у причинному звязку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 «СК «ВУСО» на користь позивача необхідно стягнуто понесені судові витрати у розмірі 516,86 грн., а з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судові витрати у розмірі 585,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1192 ЦК України, ст.ст. 10,11,88,209,212,214-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «ВУСО» , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 15067,99 грн., понесені судові витрати у розмірі -516,86 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 франшизу у розмірі 1000 грн., моральну шкоду у розмірі 3000 грн., понесені судові витрати у розмірі 585,54 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: