Справа № 212/1515/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді- ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання: І.О. Мариненко

розглянувши у відкритому судовому засіданні за участі позивачки ОСОБА_2, та її представника на підставі довіреності ОСОБА_3, позивачки ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, та його представника ОСОБА_6, в залі суду в місті ОСОБА_7 цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні,

В С Т А Н О В И В ;

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області і з позовною заявою звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, визначення порядку користування квартирою та усунення перешкод в користуванні.

В своєму позові позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 просили суд постановити рішення яким виділити в натурі майно, що належить їм, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на праві спільної часткової власності, а саме: 4/9 частики квартири № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг - кімнату позначену на плані номером 6. площею 16.9 м". Припинити право спільної часткової власності на квартиру № 12 у будинку №. 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг. Зобов'язати відповідача ОСОБА_5 не чинити позивачам перешкод у користуванні власністю, а саме квартирою № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг. Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в квартиру № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг. Стягнути з відповідача ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 551 гривня 20 копійок на користь кожного з позивачів з рівних долях.

В обґрунтування своїх вимог позивачі суду зазначили що 22 липня 2015 року апеляційним судок Дніпропетровської області за нами, сестрами: ОСОБА_2 та ОСОБА_4, було визнано право власності на 2/9 частини квартири № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_8.

Частка їх брата ОСОБА_5 в спірній квартирі складається з наступного: 2/9 частини зазначеної квартири також отримано їм в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_8 та 1/3 частина квартири отримана їм внаслідок акту приватизації.

У відповідності до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2015 року сестрами - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно по 2/9 частини квартири № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг.

Однак, вони не можуть у повній мірі реалізувати свої права як власники майна так як відповідач, ОСОБА_5 чинить їм в цьому перешкоди, не надає їм ключі від квартири, не допускає їх в квартиру, своїми протиправними діями перешкоджає їм в реалізації їх законного права власності.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину.

Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежне від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Згідно ст. 15. 16 ЦК України кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності.

За таких обставин, оскільки між сторонами не досягнуто домовленості про поділ в натурі спірної квартири, що призвело до не можливості вчинити договір про поділ цього майна, в порядку передбаченому ч.3 ст. 367 ЦК України, вони мають право на звернення до суду за захистом свого майнового права, шляхом здійснення поділу спірної кварти, відповідно до частки кожної із сторін у спільній власності з метою припинення права спільної часткової власності на це майно.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно їм разом належить по 2/9 частини спірної квартири кожній, що разом складає 4/9 частини квартири, або 36.6 м х 4/9 = 16,27 м

У відповідності до технічного паспорту, в спірній квартирі є кімната позначена на плані номером 6, площею 16.9 м , яку вони просять суд закріпити за ними, частка, яку вони просять виділити їм є відокремленою, тому її виділ в натурі можливий.

Крім того, в квартирі є місця загального користування це: кухня позначена на плані номером 7. площею 8.0 м , комора позначена на плані номером 8. площею 1,3 м, коридор позначений на плані номером 1, площею 15.5 м , вбиральня позначена на плані номером З, площею 1.2 м . ванна кімната позначена на плані номером 4, площею 2,7 м~, які мають залишитись в загальному користуванні.

Спірна квартира облаштована лоджією І, площею 1,9 м2, яка знаходиться в кімнаті 2, та балконом II, площею 0.8 м , який знаходиться в кімнаті 6, балкон перейде в їх користування, лоджія залишиться в користуванні відповідача.

Позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, та представник позивачки ОСОБА_3, у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5, та його представник ОСОБА_6, у судовому засіданні позовні вимоги не визнали у повному обсязі, та суду зазначили що, через взаємні непорозуміння з приводу права власності на квартиру, між ОСОБА_5, та позивачками склались неприязні відносини та виникають конфліктні ситуації, в звязку з чим виникає труднощі із спільним користуванням спірною квартирою.

Судом в судовому засіданні встановлено що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2015 року за позивачками ОСОБА_2 та ОСОБА_4, та відповідачем ОСОБА_5 було визнано право власності на 2/9 частини квартири № 12 у будинку № 22 по мікрорайону 7-й Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спадкування після смерті їх матері ОСОБА_8, право власності було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Також відповідачу ОСОБА_5 на праві власності належить 1/3 частина спірної квартири на підставі акту приватизації.

Однак, позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не можуть у повній мірі реалізувати свої права як власники майна часток квартири № 12 у будинку № 22 по мікрорайону 7-й Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, так як відповідач, ОСОБА_5 чинить їм в цьому перешкоди, не надає їм ключі від квартири, не допускає їх в квартиру, своїми протиправними діями перешкоджає їм в реалізації їх законного права власності, що не заперечувалось відповідачем в судовому засіданні, та як зазначив сам відповідач що дійсно з цього питання він не може дійти згоди з позивачками, та в них склались неприязні стосунки, тому в цій частині позивач звільняється від обовязку доказування своїх вимог на підставі ст. 61 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши сторони вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_4 повинні бути задоволені частково, з наступних підстав;

Так як трикімнатна квартира № 12 у будинку № 22 по мікрорайону 7-й Зарічний в місті Кривому Розі Дніпропетровської області загальною площею 64,0 кв.м, житловою площею 36,6 кв.м, знаходиться на третьому поверсі девятиповерхового будинку, немає окремих роздільних входів, окремого газового, та електричного постачання, постачання води та інші комунікаційній мережі, виділ в натурі частини вказаної квартири з технічної точки зору не можливий.

Згідно постанові ВСУ від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13 виділ часток (розділ) житлового будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартира) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (розділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин розділ (виділ) може бути проведений із зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Отже, визначальним для виділу частки або розділу будинку в натурі, який знаходиться у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або розділу будинку відповідно до частками співвласників.

Визначальним для виділу частки або розділу будинку в натурі є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або розділу будинку відповідно до частками співвласників

Здійснюючи розділ майна (виділ частки) в натурі, суд, на думку ВСУ, повинен передати співвласнику ту частину житлового будинку та нежитлових будівель, що відповідає розміру і вартості його частки, якщо це можливо без заподіяння невідповідного шкоди господарським призначенням будинку. Під несумірним шкодою господарського призначення ЗСУ пропонує розуміти істотне погіршення технічного стану житлового будинку; перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові; надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані в якості житла через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла та інше). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частка житлового будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і вказує в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 356 ЦК, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними і визначаються відповідними відсотками від цілого або в дробовому вираженні.

В разі виділу співвласник отримує свою частку в майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками загальна власність при виділі частки зберігається. Це відрізняє процедуру виділу від процедури розподілу спільної часткової власності, при якій згідно зі ст. 367 ЦК спільна часткова власність припиняється для всіх її учасників. Таким чином на підставі викладеного не підлягають задоволенню вимоги позивачів про виділення в натурі майна, що належить їм, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, на праві спільної часткової власності, а саме: 4/9 частики квартири № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг - кімнату позначену на плані номером 6. площею 16.9 м". та припинення права спільної часткової власності на квартиру № 12 у будинку №. 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг.

Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 150 Житлового Кодексу України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей та вправі розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст. 321 Цивільного Кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні їм права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним задовольнити вимогу позивачів про зобовязання відповідача ОСОБА_5 не чинити позивачам перешкод у користуванні власністю та, вселення в квартиру № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7, оскільки відповідач в добровільному порядку не забезпечує вільний доступ до квартири чим створює перешкоди в користуванні належним позивачкам майном.

На підставі викладеного і у відповідності із 319, 321, 391, 356, 367, Цивільного кодексу України, постановою ВСУ від 03 квітня 2013 року № 6-12цс13, ст. 150 Житлового Кодексу України ст. 10,11, 60, 61, 212-214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В ;

Позов задовольнити частково та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_2, ОСОБА_4 перешкоди у користуванні власністю, а саме квартирою № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7.

Вселити ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в квартиру № 12 у будинку № 22 на 7-му мікрорайоні Зарічному в місті ОСОБА_7 Ріг.

Стягнути з відповідача ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок в рівних долях.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд міста ОСОБА_7.

Суддя: Т. І. Тимошенко