У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу Управління соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, начальника Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 23 березня 2016 року він звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до УПСЗН про визнання протиправними дій щодо відмови у наданні довідки на безоплатне зубопротезування та зобов'язання видати йому довідку.

Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано протиправними рішення УПСЗН у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у наданні позивачу довідки на безоплатне зубопротезування, викладені у листах від 03 листопада 2015 року № 7167 та від 01 грудня 2015 року № Д-12(15).

Позивач вказує, що він є ветераном праці та інвалідом II групи загального захворювання. У 2015 році він звернувся до УПСЗН із заявою про надання довідки на безоплатне зубопротезування, але отримав письмову відмову за підписом керівника управління ОСОБА_3, у зв'язку із чим був вимушений тривалий час доказувати право на безоплатне зубопротезування у судовому порядку.

Впродовж усього часу він страждав від зубного болю, який відображався і на загальному стані здоров'я, а також естетичному вигляді порожнини рота, що спричиняло багато дискомфорту в повсякденному житті. Від протиправних дій відповідача він зазнав душевних страждань, його повсякденне життя змінилося, оскільки він відчував дискомфорт. Протиправними діями відповідача, які підтверджені судовим рішенням, йому завдано моральної шкоди.

А тому, позивач просив стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради на користь ОСОБА_2 1 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, вірно виходив із того, що внаслідок саме протиправних рішень УПСЗН, яке всупереч п. 9 Порядку, затвердженого постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 389, неправильно визначило середньомісячний сукупний дохід сім'ї в розрахунку на одну особу, і як наслідок відмовило позивачу у видачі довідки, чим було порушено право позивача на безоплатне зубопротезування, а тому наявні підстави для покладення на УПСЗН відповідальності за спричинену шкоду.

Згідно ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади,органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно ст. 1174 ЦК України шкода,завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 травня 2016 року визнано протиправними рішення УПСЗН у Жовтневому районі м. Дніпропетровська щодо відмови у наданні ОСОБА_2 довідки на безоплатне зубопротезування, викладені у листах від 03 листопада 2015 року № 7167 та від 01 грудня 2015 року № Д-12 (15). Рішенням суду встановлено, що підставою для відмови ОСОБА_2 у видачі довідки на безоплатне зубопротезування в 2015 році, став висновок відповідача, що середньомісячний дохід позивача перевищує величину податкової соціальної пільги (1 710 грн). При цьому відповідач брав до уваги не середньомісячний сукупний дохід сім'ї пільговика в розрахунку на одну особу, а особистий дохід пільговика.

Згідно п. 10 Порядку надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, затвердженого постановою КМУ від 04 червня 2015 року № 389, видача пільговикам довідки для отримання інших видів пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо), віднесено до повноважень структурних підрозділів з питань соціального захисту населення, тобто є компетенцією відповідача.

Постановою КМУ від 27 січня 2016 року № 36 доповнено пункт 4 Порядку № 389 абзацом другим, яким конкретизував коло осіб, яких слід відносити до членів сім'ї пільговика під час підтвердження права на пільги з безоплатного придбання ліків за рецептами лікарів та зубопротезування відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Такими вважаються: дружина (чоловік); неповнолітні діти (до 18 років); батько, мати дитини-пільговика.

Встановлено, що у 2015 році до членів сім'ї позивача відносилась дружина, дохід якої у вигляді пенсії складав до вересня 2015 року 1 073,98 грн, а з вересня 2015 року - 1 198,98 грн. Отже середньомісячний дохід сім'ї пільговика у 2015 році був нижчим податкової соціальної пільги, а відтак позивач мав право на отримання довідки на безоплатне зубопротезування за ознакою рівня доходу, тому відповідач протиправно відмовив у наданні такої довідки.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Таким чином, саме УПСЗН є особою, яка повинна нести відповідальність, та в силу ст. 1167 ЦК України за заподіяну шкоду відповідає самостійно як юридична особа, а правовідносини, які виникли між сторонами, не передбачають підстав для відшкодування шкоди за рахунок Державного бюджету України, оскільки відсутні окремий закон чи інший нормативний акт, який би регулював порядок відшкодування шкоди за рахунок державного бюджету у разі застосування положення ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.

Отже, факт спричинення моральної шкоди є доведеним позивачем та не спростований відповідачем, оскільки позивач є інвалідом II групи загального захворювання, та протягом п'яти місяців вимушений доказувати право на безоплатне зубопротезування, впродовж усього часу він страждав від зубного болю, який відображався на загальному стані здоров'я, а також естетичному вигляді порожнини рота, що спричиняло дискомфорт у повсякденному житті, і як наслідок душевні страждання.

Оцінюючи розмір спричиненої шкоди суд врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей, ступінь вини відповідача, а також вимоги розумності і справедливості, що відповідає положенням ст.ст. 23, 1167 ЦК України, роз'ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Ураховуючи наведене висновок апеляційного суду є обґрунтованим.

Рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими..

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Управлінню соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради, начальника Управління праці та соціального захисту населення Соборної районної у місті Дніпрі ради ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діями.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов