Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Фазикош О.В., за участю секретаря Рабош А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в злі суду, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивує тим, що 23.09.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб. Спільне життя між ними не склалося, з вини відповідача між ними часто виникають непорозуміння та сварки. На даний час шлюбні відносини між ними припинені спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що збереження сімї є неможливим. Неповнолітніх дітей у подружжя не має.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 23.09.2006 року виконавчим комітетом Ратовецької сільської ради Ужгородського району, актовий запис №8, розірвати.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.02.2017 року за клопотанням відповідача уточнено прізвище відповідача по справі та змінено з ОСОБА_2 на ОСОБА_1.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 24.02.2017 року представником позивача ОСОБА_3 до суду подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в порядку ст.76 ЦПК України, подало до суду нотаріально посвідчену заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно свідоцтва серії І-ФМ №144574 від 21.09.2016 року про шлюб, 23 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Ратовецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №8. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на ОСОБА_1. У даному шлюбі у подружжя неповнолітніх дітей не має.

У відповідності зі ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини й інших обставин життя чоловіка і жінки. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст.110 Сімейного Кодексу.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 виявився невдалим, сімейне життя не склалося, шлюбних стосунків вони не підтримують, тобто даний шлюб існує тільки формально.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та аналізуючи наведені вище норми СК України, а також те, що відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись рівними правами, на засадах змагальності згідно вимог ст. 10 ЦПК України, виходячи із принципів розумності та справедливості, визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, а тому шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 слід розірвати.

Керуючись ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24, ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 169, 174, 208, 209, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, укладений 23 вересня 2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2) ОСОБА_5, який зареєстровано виконавчим комітетом Ратовецької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №8, - розірвати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6