Справа № 486/1422/16-ц
Провадження № 2/486/170/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Франчук О. Д,

при секретарі Деменко К.Л.

за участю: позивача - ОСОБА_1, відповідача - ОСОБА_2, представника відповідача - ОСОБА_3, представника третьої особи - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, в якому просить зобов'язати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_5, 13.06.2012 року, та визначити такі способи його спілкування та виховання сина, як особисте спілкування два рази на тиждень: в суботу та неділю з 09.00 години до 20.00 години за його місцем проживання; його спільний відпочинок з сином в період літніх канікул протягом двох тижнів за домовленістю з мамою; також необмежене особисте спілкування з сином засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв'язку; у разі, якщо святкові дні припадають на день його побачення з сином або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; в день його побачення з сином він особисто може забирати його з дому або школи; просить зобов'язати ОСОБА_2 , за два дні до дня його зустрічі з сином, надати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто.

Свої вимоги мотивує тим, що з 03 грудня 2011 року по 22 жовтня 2013 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_5, 13 червня 2012 року. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з позивачкою та її родиною матір'ю позивачки та вітчимом. Під час його намагань відвідати сина, позивачка та її родина, створюють конфліктні ситуації та будь яким способом намагаються перешкоди йому у його участі у спілкуванні та вихованні з ОСОБА_5. В зв'язку з чим він звернувся до Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, яким йому було визначено порядок прийняття участі у спілкуванні з ОСОБА_5 та його вихованні. Однак і після цього відповідач у будь-який спосіб ухилялась від виконання рішення Органу опіки та піклування, негативно впливає на його стосунки з сином та ухиляється від добровільного вирішення даного питання. В зв'язку з чим, просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач підтримав вищезазначені позовні вимоги.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову мотивуючи тим, що з моменту народження сина позивач постійно чинить сварки, які негативно впливають на психіку дитини, внаслідок чого ОСОБА_5 починає боятися батька. Окрім того непоодинокими є випадки, коли позивач після зустрічей з сином не повертав його вчасно до дому, в результаті чого позивач змушена була звертатись до правоохоронних органів. Ще однією підставою для відмови в задоволенні позову на думку позивача є те, що у за місцем проживання позивача відсутні умови для тривалого перебування дитини.

Представник Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області в судовому засіданні пояснила, що Службою у справах дітей були обстежені умови проживання малолітнього ОСОБА_5 за місцем його проживання з матір'ю, та встановлено що останньою створені належні умови для проживання та розвитку дитини. Також, після дослідження умов проживання батька хлопчика, встановлено що останнім створені належні умови для перебування дитини. Під час бесіди з ОСОБА_2 з'ясовано, що вона категорично проти зустрічей батька з дитиною, мотивуючи це неприязними відносинами між ним, напруженими стосунками та його агресивною поведінкою по відношенню до неї, окрім того остання акцентувала увагу на тому, що ОСОБА_1 вчиняє сварки з нею в присутності дитини, тому зустрічі батька з сином негативно впливають на психологічний стан дитини. Досліджуючи характеризуючі дані ОСОБА_1 Органом опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області встановлено, що ОСОБА_1 працює, має позитивні характеристики за місцем проживання, належним чином виконує зобов'язання по сплаті аліментів. Тому Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає за доцільне встановити ОСОБА_1 для спілкування з сином ОСОБА_5 перший та третій тиждень місяця з 10.00 години до 16.00 години суботи, та з 10.00 години до 15.00 години неділі за місцем проживання батька, а також 2 (два) тижні літніх канікул, за домовленістю з матір'ю ОСОБА_2.

Вислухавши пояснення сторін, представника відповідача, свідків, враховуючи думку представника органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

Рішенням Южноукраїського міського суду Миколаївської області від 01 жовтня 2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2

Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як вбачається з копій висновків (а.с. 24, 25) ОСОБА_1 26.06.2016 року та 15.10.2016 року звертався до Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП в Миколаївській області в зв'язку з відмовою ОСОБА_2 надати йому їх сина для спільного проведення часу.

Відповідно до висновку оперуповноваженого Южноукраїнського ВП Первомайського ВП ГУНП ОСОБА_6 за повідомленням громадянки ОСОБА_7 її колишній зять ОСОБА_1 не повертає її онука, якого взяв погуляти. Після допиту ОСОБА_1 було встановлено, що малолітнього ОСОБА_5, він взяв з дозволу ОСОБА_2, яка не заперечувала, щоб син переночував у батька (а.с. 33).

За правилами статті 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до вимог статті 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати з ОСОБА_1 за квітень серпень 2016 року утримано 4252, 88 грн. аліментів та за листопад грудень 2016 року утримано 3238,12 грн. аліментів (а.с. 26, 27).

За місцем роботи у комунальному підприємстві Теплопостачання та водо-каналізаційне господарство, а також комунальному підприємстві Служба комунального господарства ОСОБА_1 характеризується як дисциплінований, добросовісний старанний робітник, сумлінно виконує посадові обов'язки та користується авторитетом та повагою в колективі (а.с. 29, 30).

Допитана в якості свідка вихователь дитячого садка, який відвідує малолітній ОСОБА_5 - ОСОБА_8, спростувала твердження відповідача, про те, що хлопчик боїться батька та надала свідчення, що син сумує за ним.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10 надали суду покази, про те, що між сторонами склалися неприязні стосунки, але жодним чином не підтвердили що позивач вчиняв психологічне чи фізичне насильство щодо свого малолітнього сина.

Та обставина, що ОСОБА_1 не є наркозалежною особою та не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра підтверджується медичними висновкоми (а.с. 41 42).

Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції "Про права дитини" від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.18 Конвенції, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України Про охорону дитинства батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 15 Закону України Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 сумлінно ставиться до своїх батьківських обов'язків та бажає прийняти участь у вихованні сина, а відповідач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у цьому.

Враховуючи вищезазначене суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а саме необхідно встановити ОСОБА_1 дні зустрічей з сином ОСОБА_5 перший та третій тиждень місяця з 10.00 години до 16.00 години суботи, та з 10.00 години до 15.00 години неділі за місцем проживання батька, а також 2 (два) тижні літніх канікул, за домовленістю з матір'ю ОСОБА_2.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з сином.

Позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача за два дні до його зустрічей з сином надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити його про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні та вихованні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити ОСОБА_1 для спілкування з сином ОСОБА_5 перший та третій тиждень місяця з 10.00 години до 16.00 години суботи, та з 10.00 години до 15.00 години неділі за місцем проживання батька, а також 2 (два) тижні літніх канікул, за домовленістю з матір'ю ОСОБА_2.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Южноукраїнський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду ОСОБА_11