Провадження № 2/161/18/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

з участю секретаря - Муригіної А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

ПАТ «Брокбізнесбанк» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги мотивує тим, що 04 червня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 341/07, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 63 551,00 грн. під 17 % річних з кінцевим терміном повернення до 01 червня 2012 року для придбання транспортного засобу.

01 вересня 2008 року ОСОБА_1 та банком було підписано додаткову угоду до кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року про внесення змін та доповнень в п. 1.1 даного кредитного договору, згідно якого позичальник зобов'язувався виплатити банку суму кредиту в рамках наданого кредиту зі сплатою 20 % річних.

Того ж дня між сторонами було укладено додаток № 1 до додаткової угоди № 1 від 01.09.2008 року до кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 04.06.2007 року між ОСОБА_2 та банком було укладено договір поруки № 341/07 від 04.06.2007 року. Згідно якого остання зобов'язується перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання ОСОБА_1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року.

02 вересня 2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 341/07 від 04.06.2007 року про внесення змін та доповнень до п. 1.1. та п. 1.2. договору поруки. Згідно якого ОСОБА_2 зобов'язується перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання ОСОБА_1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року зі сплатою 20 % річних.

Однак, відповідач ОСОБА_1 свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитом не виконав і станом на 24.06.2015 року в нього виникла заборгованість пере ПАТ «Брокбізнесбанк» на загальну суму 126 212 (сто двадцять шість тисяч двісті дванадцять) грн. 39 коп., яка складається з 28 241,84 грн. заборгованість по кредиту, 5 540,01 грн. заборгованість за процентами, 25 833,27 грн. пені/неустойки за прострочення сплати кредиту, 2 743,64 грн. пені/неустойки за прострочення сплати процентів, 27 823,41 грн. суми індексації простроченої заборгованості, 4 254, 72 грн. розміру процентів за неправомірне користування чужими коштами, 31 775,50 грн. штраф за порушення вимог договору застави автотранспорту за реєстр. № 2485 від 27.06.2007 року.

В зв'язку з чим, просить суд стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Брокбізнесбанк» вказану заборгованість та судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідачів у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгляду справи на адресу суду не подав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 04 червня 2007 року між ПАТ «Брокбізнесбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 341/07, згідно якого позичальнику було надано кредит в сумі 63 551,00 грн. під 17 % річних з кінцевим терміном повернення до 01 червня 2012 року для придбання транспортного засобу.

01 вересня 2008 року ОСОБА_1 та банком було підписано додаткову угоду до кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року про внесення змін та доповнень в п. 1.1 даного кредитного договору, згідно якого позичальник зобов'язувався виплатити банку суму кредиту в рамках наданого кредиту зі сплатою 20 % річних.

Того ж дня між сторонами було укладено додаток № 1 до додаткової угоди № 1 від 01.09.2008 року до кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року..

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим у нього станом на 24.06.2015 року виникла заборгованість перед ПАТ «Брокбізнесбанк» на загальну суму 126 212 (сто двадцять шість тисяч двісті дванадцять) грн. 39 коп., яка складається з 28 241,84 грн. заборгованість по кредиту, 5 540,01 грн. заборгованість за процентами, 25 833,27 грн. пені/неустойки за прострочення сплати кредиту, 2 743,64 грн. пені/неустойки за прострочення сплати процентів, 27 823,41 грн. суми індексації простроченої заборгованості, 4 254, 72 грн. розміру процентів за неправомірне користування чужими коштами, 31 775,50 грн. штраф за порушення вимог договору застави автотранспорту за реєстр. № 2485 від 27.06.2007 року.

В ході судового розгляду представником відповідачів ОСОБА_3 заперечувалась вказана суму заборгованості, однак, на обгрунутування вказаних заперечень, останній не надав суду зустрічних розрахунків, доказів, що свідчать про невідповідність розрахунків банку обставинам справи чи наявним у матеріалах документам, а тому суд вважає, що розрахунок заборгованості ПАТ «Брокбізнесбанк» слід взяти до уваги при вирішенні справи.

Суд вважає, що у задоволенні вимог банку щодо стягнення із відповідачів в користь позивача штрафу за порушення вимог договору застави автотранспорту за реєстр. № 2485 від 27.06.2007 року у розмірі 31 775,50 грн. слід відмовити, оскільки позивачем у порядку визначеному ст.ст. 10, 60 ЦПК України не доведено порушення відповідачами умов договору застави, не надано суду доказів щодо укладення між сторонами вищевказаного договору, а наявний в матеріалах кредитний договір не містить вказівок на зобов'язання відповідачів сплатити вказаний вид неустойки у разі порушення умов кредитного договору.

З метою забезпечення виконання зобов'язань 04.06.2007 року між ОСОБА_2 та банком було укладено договір поруки № 341/07 від 04.06.2007 року. Згідно якого остання зобов'язується перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання ОСОБА_1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року.

02 вересня 2009 року між банком та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 341/07 від 04.06.2007 року про внесення змін та доповнень до п. 1.1. та п. 1.2. договору поруки. Згідно якого ОСОБА_2 зобов'язується перед кредитором відповідати всім своїм майном за виконання ОСОБА_1 всіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 341/07 від 04.06.2007 року зі сплатою 20 % річних.

Проте, вимога позивача про стягнення заборгованості в солідарному порядку із відповідача ОСОБА_2, відповідно до умов договору поруки, не підлягає до задоволення із врахуванням наступного.

Так, п. 3.1. договору поруки № 341/07 від 04.06.2007 року визначено, що цей договір діє з моменту його підписання і діє до повного його виконання сторонами.

Пунктом 3.2. вказаного договору поруки передбачено, що поруки припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання. Порука також припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку зобов'язання не пред'явить позову до поручителя.

В той же час сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Умовами кредитного договору визначено, що погашення суми кредиту здійснюється позичальником щомісячно до 10-го числа, згідно графіку (а.с. 7, 12-14). Тобто якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу.

Таким чином, якщо зобов'язання виконується щомісячно частками, то кожна частка в даному випадку є окремим зобов'язанням. За таких умов позивач, починаючи з дня наступного за граничним строком проведення чергового платежу зазначеного у графіку погашення кредиту, мав реальні відомості про порушення позичальником умов повернення кредиту, усвідомлював наслідки такого порушення та необхідність проведення певних дій, що випливають з такого порушення.

У розрахунку заборгованості позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_1 з 01.07.2014 року систематично порушує умови кредитного договору та має заборгованість за кредитом.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із графіку погашення кредиту, розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що позивач з наступного дня за встановленим днем проведення платежу мав відомості про несплату або часткову несплату позичальником встановленої до оплати суми. Однак, будь-якої вимоги до поручителя щодо наявної заборгованості не заявляв на протязі шестимісячного строку.

Водночас, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може, що вбачається із правової позиці Верховного Суду України викладеної у постанові від 14.09.2016 року у справі № 6-1451цс16.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення частково, та із відповідача ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 94436,89 грн.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 944,37 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 209, 213-215, 224-226, 360-7 ЦПК України, ст. ст. 251, 252, 526, 554, 559, 1049, 1054 ЦК України, суд ,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі - 94436 (дев'яносто чотири тисячі чотириста тридцять шість) гривень 89 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) в дохід держави 944 (дев'ятсот сорок чотири) грн. 37 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь