АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
апеляційне провадження 22-ц/796/2178/2017 Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа: ОСОБА_2, про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон України,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Оболонського районного відділу Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа ОСОБА_2, про скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон України.

В обґрунтування позову зазначав, що 13.08.2014 р. Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист про стягнення із нього на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики б/н від 09.10.2012 р. у сумі 139 681,64 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015 р., задоволено подання державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва Ковальчук Т.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України позивача ОСОБА_1 до виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Вказував, що в період з 28.11.2014 р. та 30.12.2014 р. головним бухгалтером ТОВ «ТД «Чайка», де працював позивач, було здійснено відрахування у розмірі 20% від заробітної плати на виконання рішення суду.

18.02.2015 р. ТОВ "Торговий дім «Чайка" повідомило ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва, де перебувало виконавче провадження на виконанні, про те, що у зв'язку з скрутним становищем товариства ОСОБА_1 заробітна плата з 2015 р. не нараховується та не виплачується, а 01.09.2015 р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади. З 02.09.2015 р. боржник - позивач по справі, розпочав працювати на посаді комерційного директора у ТОВ "ЛАДАМИР" і у його обов'язки, зокрема, входили відрядження за кордон для укладення договорів поставки товару.

30.10.2015 р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади у на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки в останнього було наявне обмеження у праві виїзду за кордон. На виконання рішення суду 05 жовтня 2015 року та 22 грудня 2015 року позивачем було сплачено кошти на загальну суму 3 600 грн., доказом чого є відповідні квитанції.

27.07.2016 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду заступника директора з питань зовнішньоекономічної діяльності - комерційний директор ТОВ "Світ чаю". 12.08.2016 р. позивач вернувся до держаного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві з проханням зняти обмеження у виїзді за кордон для того, щоб у нього з'явилась можливість працевлаштуватись та виконати боргові зобов'язання, але отримав відмову, оскільки скасування обмеження відбувається у судовому порядку.

Посилаючись на те, що обмеження у праві виїзду позбавляє його працевлаштуванню і як наслідок можливості сплати боргу, просив суд скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване відносно нього ухвалою Оболонського районного суду м. Києва м. Києва від 23.12.2014 р.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Інші учасники процесу до суду не з'явились, про день та час розгляду справи повідомлені належно.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого заочного рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням. Оболонського районного суду м. Києва від 15.05.2014 р було задоволено позов та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики б/н від 22.04.2011 р. у сумі 65 172 грн. 44 коп., заборгованість за договором позики б/н від 09.10.2012 р. у сумі 139 681,64 грн. та судовий збір у сумі 1 487,27 грн.

На підставі вказаного судового рішення, Оболонським районним судом м. Києва 13.08.2014 р. було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики б/н від 09.10.2012 р. у сумі 139681,64 грн.

15 серпня 2014 року державним виконавцем ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва відкрито виконавче провадження №44410032.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Положенням п. 5 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань .

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23.12.2014 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 07.10.2015 р., задоволено подання державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва Ковальчук Т.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України позивача ОСОБА_1 до виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням. При цьому суди виходили з того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч.1 ст. 14 ЦПК України).

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 було виконано рішення суду в повному обсязі.

Навпаки, будучи обізнаним про невиконані зобов'язання перед ОСОБА_2, він не вжив дієвих заходів для погашення заборгованості.

Як видно зі справи, після тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України позивач певний період працював, проте на виконання рішення суду 05 жовтня 2015 року та 22 грудня 2015 року сплатив ОСОБА_2 кошти на лише в сумі 3 600 грн., а всього сплатив 4 444 грн. 62 коп., що вбачається з листа начальника ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва від 24 листопада 2016 року (а.с.183).

18.02.2015 р. ТОВ "Торговий дім Чайка", де працював ОСОБА_1, повідомило державного виконавця, про те, що у зв'язку зі скрутним становищем підприємства заробітна плата працівникам з 2015 року не нараховується і не виплачується.

З 01.09.2015 р. боржник ОСОБА_1 почав працювати на посаді комерційного директора в Товаристві з обмеженою відповідальністю "ЛАДАМИР", проте 30.10.2015 р. його було звільнено із займаної посади на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України, оскільки він мав обмеження у праві виїзду за кордон, яке накладено Оболонським районним судом м. Києва в межах виконавчого провадження № 44410032.

Із доводів ОСОБА_1 видно, що він пройшов успішно співбесіду для зарахування на посаду заступника директора з питань зовнішньо-економічних зв'язків ТОВ «Світ чаю», проте не був прийнятий на роботу у зв'язку з обмеження у праві виїзду за кордон. Держаний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві відмовив йому у скасуванні обмеження у виїзді за кордон, вказуючи на те, що дострокове скасування обмеження відбувається у судовому порядку.

Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м.Києві від 01.07.2016 р. виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч. 1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону, що діяв на час провадження виконавчих дій), у зв'язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.(а.с. 160).

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строку, встановленого статтею 12 цього Закону.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 тривалий час не працевлаштовувався, не вчиняв будь-яких дій щодо виконання судового рішення, що свідчить про відсутність об'єктивних причин, наприклад,тривалого відрядження, важкої хвороби тощо, які унеможливлювали б виконання боржником рішення Оболонського районного суду м. Києва від 15 травня 2014 року.

Зазначене свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку та й прийшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_1 тривалий час рішення суду не виконується без поважних причин, за весь час виконання рішення суду ним сплачено лише 4 444,62 грн., в той час як розмір заборгованості, що підлягає стягненню становить 139 681,64 грн., а тому відсутні підстави для скасування тимчасового обмеження виїзду за кордон.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 не може працевлаштуватися на роботу, пов'язану із відрядженням за кордон, не заслуговують на увагу і не є підставою для скасування тимчасового обмеження виїзду його за кордон до виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, оскільки він має можливість влаштуватися на іншу роботу без закордонних відряджень й погасити стягнуту з нього судовим рішенням заборгованість.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: