У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Гримич М.К., Кафідової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області, Реєстраційної служби Сумського міського управління юстиції Сумської області, ОСОБА_6, третя особа - Сумська міська рада, про визнання незаконним та скасування державного акта на право приватної власності на землю, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року та рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулись до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що їм на праві спільної часткової власності в рівних частках належить житловий будинок АДРЕСА_2, розташований на земельній ділянці, площею 0,0691 га. На підставі державного акта на право приватної власності на земельну ділянку від 02 лютого 2004 року серії НОМЕР_1, їх сусідці ОСОБА_6 належить земельна ділянка, площею 0,1000 га, за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями.

Зазначали, що межі приватизованої ОСОБА_6 земельної ділянки накладаються на їх земельну ділянку, що перешкоджає їм її приватизувати. Крім того, рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради від 18 грудня 1993 pоку № 723 земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1, у приватну власність ОСОБА_6 не передавалась, тому технічний звіт на відведення земельної ділянки та державний акт видані з порушенням вимог чинного законодавства України.

Посилаючись на вказані обставини, просили визнати незаконним державний акт на право власності на земельну ділянку від 02 лютого 2004 року НОМЕР_1 та скасувати його.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено рішення суду першої інстанції, виключено з його мотивувальної частини посилання суду на те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року встановлено факт, що земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку посвідчується державним актом серії НОМЕР_1, виданим на ім'я ОСОБА_6 02 лютого 2004 року та на підставі рішення Сумської міської ради народних депутатів від 17 лютого 1994 року № 70.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судом встановлено, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання незаконним рішення виконкому Сумської міської ради про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га та недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку, з підстав того, що оспорюване рішення прийнято в межах повноважень відповідного органу місцевого самоврядування, а при складанні і видачі державного акту було дотримано вимог законодавства. Вказані обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, встановивши фактичні обставини справи, правильно визначивши норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та надавши належну оцінку доказам в їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що позивачами не доведено, що вони у встановленому законом порядку набули право власності чи право користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2, і що це право якимось чином порушено.

При цьому, апеляційний суд дійшов правильного висновку про виключення з мотивувальної частини рішення районного суду посилання на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 30 листопада 2015 року, оскільки воно було скасоване ухвалою апеляційного суду Сумської області від 18 січня 2016 року.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, та фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2016 року в незміненій після апеляційного перегляду частині та рішення апеляційного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова

І.М.Фаловська