Справа № 397/13/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2017 року Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі :

головуючого судді Мирошниченко Д.В.,

при секретарі Петренко Л.О.,

за участю:

представника позивачів ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Олександрівка цивільну справу за позовами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання договорів оренди землі недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом до ТОВ «Агроконтракт-Н» в якому просять визнати недійсними договори оренди землі, а саме: договір № 215 від 03.12.2007 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н», щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0414; договір № 115 від 03.12.2007 року, укладений між ОСОБА_6 та ТОВ «Агроконтракт-Н», щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0138; договір № 132 від 03.12.2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агроконтракт-Н», щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0302 та договір № 133 від 03.12.2007 року, укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Агроконтракт-Н», щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0303.

Підставами визнання вищевказаних договорів недійсними є те, що відповідач - орендар ТОВ «Агроконтракт-Н», без відома позивачів самовільно вніс зміни до умов договорів щодо закінчення строку їх дії.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2017 року, вищезазначені вимоги позивачів були об'єднані в одне провадження, оскільки є однорідними та пред'явлені до одного і того ж відповідача (а.с. 152-153).

Позивач ОСОБА_4 у дане судове засідання не з'явилася, проте у судовому засіданні, яке відбулося 08.02.2017 року позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки через незадовільний стан здоров'я не можуть з'явитися до суду, а тому просили розглянути справу за участі їх представника, позовні вимоги підтримали.

Представник позивачів ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги позивачів підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив, що між позивачами та відповідачем в грудні 2007 року було укладено договори оренди строком на 10 років. Дія даних договорів закінчується в грудні 2017 року. Скільки примірників договорів підписували позивачі йому не відомо. Позивачами отримано їх копії з відділу Держгеокадастру в серпні 2016 року і виявлено, що було замінено перші аркуші договорів, в яких строк дії договорів продовжений до 2020 року. Строк дії договорів до 2017 року був обумовлений сторонами і не було волевиявлення позивачів на продовження строку їх дії. Те, що 1-ий аркуш договорів було замінено підтверджується інформацією ТОВ "Імекс-ЛТД", який виготовляв заказ-наряд в грудні 2009 року. А тому позивачі не могли знати текст договорів, які було віддруковано в 2009 році. Позивачі до 2016 року не зверталися до відповідачів, так як не було претензій щодо виконання умов договору. Оскільки порушення було виявлено в серпні 2016 року, тому позивачі не пропустили строк звернення до суду.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги позивачів не визнав, до початку судового розгляду надав заперечення проти позовних заяв та пояснив у судовому засіданні, що твердження позивачів про те, що перший аркуш договору був замінений є безпідставними та необґрунтованими. На час підписання договорів сторонами та їх державної реєстрації він не працював у відповідача, але, згідно інформації керівництва, заміна 1-го аркуша договорів не проводилася. При укладанні договорів сторони дійшли згоди щодо їх істотних умов, у тому числі строку та початок його перебігу. Хоч оспорювані договори були підписані у 2007 році, але позивачі знали, що дія попередніх договорів від 2004 року закінчується наприкінці 2009 року, тому строк даних договорів має рахуватися з 2010 року.

Також, з моменту підписання договорів до 2016 року, позивачі не заявляли про порушення їх прав щодо земельних ділянок, щорічно отримували орендну плату.

Крім того, згідно журналу реєстрації договорів та державної реєстрації оспорюваних договорів, позивачі після державної реєстрації своєчасно отримали свої примірники договорів у грудні 2010 року, тому просить застосувати строк позовної давності, про що зазначав також в запереченнях. Вважає, що позивач бажає передати свою земельну ділянку іншому орендарю і це є основною підставою звернення до суду з позовом.

Представник третьої особи зі сторони відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, при ухваленні рішення покладається на розсуд суду, а тому суд вважає за можливе провести розгляд справи без його участі.

Свідок ОСОБА_7, допитана у судовому засіданні, пояснила, що працює бухгалтером у ТОВ «Агроконтракт-Н» з 2004 року. Не памятає, яким чином підписували оспорювані договори позивачі. Вона вела журнал реєстрації договорів, згідно якого орендодавці отримували примірники договорів після їх державної реєстрації, про що ставили підписи. Зазначила, що у журналі навпроти прізвища позивача ОСОБА_5 стоїть його підпис, а навпроти прізвищ позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 не їх підписи, за них розписувалися інші особи, будь-яких довіреностей про вчинення дій в інтересах вказаних позивачів не надали. Тобто, позивачі повинні були отримати примірники договорів в кінці 2010 року.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0414, площею 5,94 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 414, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 437220 від 25.05.2003 року (а.с. 9).

03.12.2007 року між ОСОБА_3 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір оренди земельної ділянки № 215, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 36 від 15.12.2010 року. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передав, а орендар - ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора ОСОБА_8, прийняв земельну ділянку № 414, розташовану на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначеного договору оренди (а.с. 7-8).

Позивач ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0302, площею 5,28 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 302, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 437112 від 25.05.2003 року, а також власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0303, площею 5,41 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 303, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 437113 від 25.05.2003 року (а.с. 61-62).

03.12.2007 року між ОСОБА_5 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договори оренди земельних ділянок №№ 132, 133, які зареєстровані у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 63 і за № 64 від 15.12.2010 року. Згідно актів приймання-передачі земельних ділянок від 03.12.2007 року орендодавець передав, а орендар - ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора ОСОБА_8, прийняв земельні ділянки №№ 302, 303, розташовані на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначених договорів оренди (а.с. 56, 58-60).

Позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, кадастровий № :02:000:0138, площею 5,25 га, яка розташована на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, ділянка № 316. Вказана земельна ділянка належала на праві власності її матері ОСОБА_6, яка померла 08.10.2014 року, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р3 № 430954 від 25.05.2003 року. Відповідно п. 40 договору оренди земельної ділянки № 115, укладеного між ОСОБА_6 та ТОВ «Агроконтракт-Н», перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни умов договору або його розірвання. ОСОБА_4, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, перейшло право власності на спадщину спадкодавця ОСОБА_6, а саме на вищевказану земельну ділянку. Тому до неї перейшли права та обовязки за договором оренди, в тому числі і звертатися до суду з позовом про визнання недійсним даного договору, отже посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_4 не була стороною договору і даний договір не може суперечити інтересам позивача є безпідставними (а.с. 7-10).

03.12.2007 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Агроконтракт-Н» укладено договір оренди земельної ділянки № 115, який зареєстрований у Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 48 від 15.12.2010 року. Згідно акту приймання-передачі земельної ділянки від 03.12.2007 року орендодавець передав, а орендар - ТОВ «Агроконтракт-Н», в особі директора ОСОБА_8, прийняв земельну ділянку № 138, розташовану на території Родниківської сільської ради Олександрівського району Кіровоградської області, терміном на 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі зазначеного договору оренди (а.с. 29-30).

Згідно п.п. 9, 43 вказаних договорів - договір укладено на 10 років, починаючи з дати його державної реєстрації після підписання сторонами, тобто сторони дійшли згоди проте, що договір укладається на 10 років. Проте, здійснивши державну реєстрацію оспорюваних договорів - 15.12.2010 року, відповідач фактично збільшив термін їх дії до 13 років, що не відповідає домовленості сторін про укладання договорів терміном на 10 років. Встановлені обставини свідчать про відсутність волевиявлення позивачів щодо укладання договорів на умовах, які передбачені у п. 9 оспорюваних договорів, з наступних підстав.

Так, на звороті перших аркушів договорів внизу є текст з інформацією щодо його друку - «Друк «Імекс-ЛТД», м. Кіровоград, вул. Декабристів, 29, тел. (0522) 32-17-05, 22-79-30 ЗН 6331-09» .

При візуальному огляді оригіналів договорів з актом, судом встановлено, що рукописний текст заповнений різними почерками та кольорами пасти.

Згідно довідок ТОВ «Імекс-ЛТД» № 277 від 05.09.2016 року та від 03.10.2016 року, заказів нарядів № ЗН-0006331 від 09.12.2009 року, заказ наряд № 6331-09, який був сформований 09.12.2009 року (через дефіс в номері ЗН вказуються останні цифри року), на замовлення ТОВ «Агроконтракт-Н» було віддруковано бланк А4 формату, накладом 1500 екземплярів з двостороннім друком з використанням оперативного друкарського японського обладнання торгової марки RISO, на газетному папері. При оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД», а на СПД-ФО ОСОБА_9, який є засновником даного підприємства (а.с. 33-34, 63-64, 85).

З витягу з ЄДРПОУ встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Імекс-ЛТД» є юридичною особою; розташоване в м. Кіровограді по вул. Декабристів, 29; засновники та бенефіціарні власники - ОСОБА_10 та ОСОБА_9; види діяльності - поліграфічні послуги. Адреса ТОВ «Імекс-ЛТД» співпадає з адресою, зазначеною у договорах оренди землі, довідках ТОВ «Імекс-ЛТД» і витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - м. Кіровоград, вул. Декабристів, 29. Код ЄДРПОУ співпадає у довідках ТОВ «Імекс ЛТД» та витягу з ЄДРПОУ відносно вказаної юридичної особи - № 13768524 (а.с. 86-88).

Отже, суд приходить до висновку, що роздруківка перших аркушів оспорюваних договорів здійснювалася ТОВ «Імекс ЛТД» у 2009 році за адресою: м. Кіровоград, вул. Декабристів, 29, тобто після дати укладення оспорюваних договорів. Дані обставини свідчать про те, перша сторінка спірних договорів була замінена відповідачем, тобто були внесені зміни щодо умов договорів без згоди позивачів.

Згідно журналу реєстрації договорів оренди земельних ділянок ТОВ «Агроконтракт-Н» по Родниківському відділенню 2010 рік, у графі «№ договору п/п» під №№ 115, 132, 133, 215, які співпадають з номерами оспорюваних договорів зазначено прізвища позивачів, № ділянки, її площу, та у графі підпис від їх імені міститься підпис (а.с. 95, 116, 138).

Однак, вказаний журнал має назву реєстрації договорів оренди, а не їх видачі; нумерація запису у ньому здійснювалася відповідно до номерів договорів, тобто це саме є журналом реєстрації договорів, а не їх отримання; у журналі відсутні графи з інформацією за що ставилися підписи та дату проставлення підпису. До того ж, як пояснила свідок ОСОБА_7, у журналі навпроти прізвищ позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_6 містяться взагалі не їх підписи, тобто твердження представника відповідача, що вказані особи отримали примірники договорів оренди є необґрунтованими.

Згідно договорів оренди земельної ділянки №№ 74/р, 75/р, 100/р, 210/р від 23.11.2004 року, позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_3, а також ОСОБА_6 раніше надавали відповідачу в оренду земельні ділянки зі строком дії на 5 років з моменту державної реєстрації договору (а.с. 96-99, 117-118, 135-136).

Посилаючись на дані договори, представник відповідача зазначає, що їх дія закінчувалася наприкінці 2009 року, а тому строки оспорюваних договорів повинні рахуватися лише з 2010 року, а не з 2007 року. Це підтверджує необгрунтованість позицій позивачів щодо заміни умов договору в частині його строку дії.

Але, з такими твердженнями представника суд не погоджується, так як умови договорів не мають бути в обовязковому порядку логічно узгоджені між собою. Відповідач у договорі міг зазначити буд-які умови на власний розсуд.

Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 215, ч.ч. 3, 5 ст. 203 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) наступних вимог:волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі . Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Отже, сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Разом з тим, цивільні права та обовязки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору. Зазначене свідчить про те, що строк дії договору починає текти з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Крім того, у правовій позиції ВСУ, висловленою у постанові від 19.02.2014 року (справа №6-162ц13), яка в силу положень статті 360-7 ЦПК України є обовязковою для застосування всіма судами України, на підставі аналізу ст. 18, ч.1 ст. 19, ст. 20 Закону України «Про оренду землі», ст.638 ЦК України зазначено, що сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами, що і є моментом укладення договору. Цивільні права та обовязки на досягнення яких спрямоване волевиявлення сторін договору оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. В момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Отже, строк дії договору починається з моменту досягнення згоди з усіх істотних умов договору та його підписання, а не з моменту його державної реєстрації. Наведеним доводиться порушення прав позивачів як власників земельних ділянок щодо вільного розпорядження ними.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння, користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частина 1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» регламентує, що договір оренди землі укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», однією із істотних умов договору є строк дії договору. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею є підставою для визнання договору недійсним.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 19 вказаного Закону, строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

За змістом ст.ст. 18, 20 даного Закону, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, якщо такий договір укладений. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що відповідачем, після підписання оспорюваних договорів позивачами, перед направленням їх для проведення державної реєстрації, було замінено перші аркуші без повідомлення та згоди позивачів, чим було порушено їх права як власників земельних ділянок щодо вільного розпорядження ними.

На даний час встановити який вигляд мали перші аркуші до їх заміни на момент підписання сторонами договорів, не представляється можливим. Докази того, що сторони уклали договори в частині обрахунку його строку дії, на вказаних у п. 9 умовах, відсутні.

Оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України, головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення позивачів на укладення договорів на вказаних у них умовах та невідповідність їх внутрішній волі. Правочин, який має дефект волі і волевиявлення його учасника, порушує суб'єктивні права останнього (право власності, право свободи договору), а тому порушене право підлягає захисту у спосіб вказаний у ст.ст. 215, 216 ЦК України.

Встановлені судом обставини спростовують презумпцію правомірності правочинів, встановлену ст. 204 ЦК України.

Так, договір оренди землі за згодою сторін було укладено строком на 10 років. Досліджені матеріали справи дають підстави дійти до висновку про те, що умова п. 9 спірних договорів, де зазначено що відлік строку їх дії починається з часу їх державної реєстрації, сторонами погоджено не було.

На підставі положень ст.ст. 10,11, 60 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, суд вважає, що доводи позивачів знайшли своє підтвердження, у договори оренди були внесені зміни без волевиявлення позивачів. Внесені у договори записи «строк дії договору починається з часу його державної реєстрації», фактично змінює строк їх дії, збільшує термін користування землею на невизначений час, оскільки на момент укладення договорів дата реєстрації є невідомою. Відповідач здійснив державну реєстрацію спірних договорів 20 квітня 2012 року, тобто фактично в односторонньому порядку збільшив термін дії до 15 років, що не відповідає домовленості сторін та розрахунку орендодавця щодо строку оренди.

Представник відповідача посилається на те, що ТОВ «Імекс ЛТД» не виконував замовлення за Заказ-нарядом № 6331-09, так як, у заказ-наряді у лівому верхньому кутку вказано СПД-ФО ОСОБА_9 (а.с. 64) .

Однак, суд враховує інформацію ТОВ «Імекс-ЛТД», що при оформленні в програмі 1-С менеджер помилково оформила заказ-наряд не на ТОВ «Імекс-ЛТД», а на СПД-ФО ОСОБА_9, який є засновником даного підприємства (а.с. 85).

Також, суд вважає необгрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивачами був пропущений строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст. 261 ЦК України).

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 10 червня 2015 року у справі №6-267цс15, зазначено, що для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як обєктивні (сам факт порушення права), так і субєктивні (особа дізналась або повинна була дізнатись про це порушення) моменти.

Так, підписи в журналі реєстрації договорів оренди не свідчать про отримання позивачами ОСОБА_3 і ОСОБА_5, а також ОСОБА_6 примірників договорів, отже й обізнаності щодо їх змісту. З матеріалів справи вбачається, що позивачі про обставини, які є предметом спору дізналися тільки після отримання у відділі Держгеокадастру України в Олександрівському районі Кіровоградської області копій договорів у травні 2016 року. Дані обставини не спростовані належними і допустимими доказами.

Тому, відповідно до вимог ст.ст. 256, ч. 1 ст. 261 ЦК України позивачами не пропущено строк звернення до суду з зазначеними позовами.

Посилання представника відповідача на правові висновки ВСУ, викладені у постановах від 29.10.2014 року та 22.04.2015 року (справи № 6-152цс14, № 6-48цс15), суд не приймає до уваги, оскільки ч. 3 правової позиції по вищенаведеній справі вказує, що для правильного застосування ч. 1 ст. 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й обєктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

У даному випадку позивач обєктивно не міг бути проінформований про заміну аркушу договору оренди його земельної ділянки, а тому саме з часу його обізнаності і необхідно рахувати перебіг строку позовної давності.

В той же час, відповідно до ст. 217 ЦК України, рекомендацій, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 року № 9, правочин не може бути визнаний недійсним у цілому, якщо закону не відповідають лише окремі його частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини.

Сторонами не заперечується і підтверджується матеріалами справи, що вони дійшли згоди щодо істотної умови договорів - термін на який їх було укладено. Спірним є відлік часу дії договорів. Так як, твердження позивачів визнані доведеними, тому саме спірна частина п. 9 договорів може бути визнана недійсною, як така що не відповідає вимогам закону щодо чинності правочину. В іншій частині договори не оспорюються, виконуються сторонами, строк їх дії не закінчився на час звернення до суду, тому відсутні підстави для визнання їх недійсними у цілому.

Тому вимоги позивачів про визнання спірних договорів оренди недійсними підлягають задоволенню частково, оскільки права позивачів порушенні тільки відсутністю їх волевиявлення на укладання договорів на умовах зазначених у пункті 9, а в іншій частині спірні договори відповідають волевиявленню позивачів і ними зазначені обставини не заперечуються.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачений ними судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позови ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ Держгеокадастру в Олександрівському районі Кіровоградської області про визнання договорів оренди землі недійсними - задовольнити частково.

Визнати недійсним п. 9 договору оренди земельної ділянки № 215 від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_3 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», який зареєстрований в Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 36 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Визнати недійсним п. 9 договору оренди земельної ділянки № 115 від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_6 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», який зареєстрований в Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 48 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Визнати недійсним п. 9 договору оренди земельної ділянки № 132 від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», який зареєстрований в Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 63 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

Визнати недійсним п. 9 договору оренди земельної ділянки № 133 від 03 грудня 2007 року, укладений між ОСОБА_5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н», який зареєстрований в Олександрівському офісі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 64 від 15.12.2010 року, в частині «починаючи з дати його державної реєстрації».

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Агроконтракт-Н» на користь ОСОБА_3 551 грн. 20 коп., на користь ОСОБА_4 551 грн. 20 коп. та на користь ОСОБА_5 1102 грн. 40 коп. сплаченого ними судового збору.

На рішення суду, протягом 10 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Кіровоградської області, через Олександрівський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: /підпис/:

Копія вірна:

Рішення набуло законної сили "___"_________________ року та підлягає виконанню.

Оригінал рішення зберігається у справі № 397/13/17.

Суддя Олександрівського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_11