Справа № 344/1295/17
Провадження № 4-с/344/40/17
У Х В А Л А

23 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_2, субєкт оскарження головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування повідомлення головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 від 19.01.2017р. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа виданого 08.11.2016р. щодо надання інформації та документів; визнати дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 про повернення стягувачу виконавчого листа виданого 08.11.2016р. №344/7234/2016 які мали місце 19.01.2017р. такими, що вчинені з порушенням строку визначеного ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»; зобовязати Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/7234/2016 від 08.11.2016р.; винести окрему ухвалу та направити Департаменту ДВС Міністерства юстиції України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в січні 2017р. в суд з даною скаргою, а 13.02.2017р. письмово уточнив (пояснив) вимоги даної скарги. Просив розглянути скаргу за його відсутності.

Представник суб'єкта оскарження та заінтересована особа в судове засідання зявилися, просили у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши письмові матеріали справи, оглянуті оригінали матеріали надані субєктом оскарження, заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій та рішення представника ВДВС при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №344/7234/2016, виданого Івано-Франківським міським судом 08.11.2016р..

Судом встановлено, що 08.11.2016р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №344/7234/2016 про зобовязання ПАТ «Прикарпаттяобленерго» надати ОСОБА_2 інформацію та зазначені в рішенні документи (довідки), даний виконавчий лист за заявою стягувача від 27.12.2016р., був ним предявлений у Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області для відкриття провадження.

Як зясовано судом, з матеріалів наданих субєктом оскарження для огляду в судовому засіданні, 18.01.2017р. дана заява зареєстрована та прийнята до розгляду головним державним виконавцем Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3

19.01.2017р. головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3 направив ОСОБА_2 повідомлення від 19.01.2017р. про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (не надано підтвердження сплати авансового внеску).

При цьому, судом встановлено, що дії (рішення) субєкт оскарження вчинив на наступний день з часу реєстрації головному державному виконавцю Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 заяви про відкриття виконавчого провадження з долученим виконавчим листом. А тому, доводи скаржника про визнання дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 про повернення стягувачу виконавчого листа виданого 08.11.2016р. №344/7234/2016, які мали місце 19.01.2017р. такими, що вчинені з порушенням строку визначеного ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», не підлягають до задоволення, оскільки судом не вставнолено порушення строку вчинення дій, які мають вчинятися до трьох днів.

Щодо вимог про визнання неправомірним та скасування повідомлення головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 від 19.01.2017р. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа виданого 08.11.2016р. щодо надання інформації та документів; зобовязати Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/7234/2016 від 08.11.2016р., то слід зазначити таке.

Так, за вимогами ч.4 ст.4 даного закону (в редакції виникнення спірних правовідносин від 02.06.2016, № 1404-VIII) виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред'явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов'язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред'явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ст.12 Закону).

Як слідує з норм ст.13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Отже, під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення повідомлень, що мало місце у даному випадку.

За нормами ст.18 цього ж закону виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов'язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

А за п.1 ч.1, ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами внесеними згідно із Законом України від 21.12.2016 р. N 1798-VIII) виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: за заявою стягувача про примусове виконання рішення. До заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру та рішень про забезпечення позову - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Від сплати авансового внеску звільняються стягувачі за рішеннями про: стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин; обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; стягнення аліментів; відшкодування майнової та/або моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Від сплати авансового внеску також звільняються державні органи, інваліди війни, інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп, громадяни, віднесені до категорій 1 та 2 осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, у разі їх звернення до органів державної виконавчої служби. У разі виконання рішення Європейського суду з прав людини авансовий внесок не сплачується.

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (ст.28 закону).

Отже, нормами закону передбачено те, що виконавчий документ повертається стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску. Проте, за заявою стягувача про примусове виконання рішення, до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску, окрім звільнених від сплати авансового внеску в т.ч., як стверджував скаржник у поданій скарзі до суду, - за вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Заперечуючи доводи скарги, представники: ДВС та боржника, доводили суду що дана заява про відкриття ВП та доданий до неї виконавчий лист, не стосуються вимог, що випливають із трудових правовідносин, а доводи скаржника щодо цього є помилковими.

Досліджуючи характер таких вимог та обґрунтованість скарги щодо цього, суд звертає увагу на те, що рішенням Апеляційного суду від 19.10.2016р. за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду першої інстанції від 09.09.2016р., вставнолено, що кона особа має право на отримання інформації а з даного спору випливає порушення особистих немайнових прав позивача. Отже, даним рішенням визначено характер спірних правовідносин не як трудових (позивач чехонадський А.О. працював у відповідача ПАТ «Прикарпаттяобленерго» до 2004 року), особистих немайнових, де позовна давність, що застосована була судом першої інстанції, не застосовується.

Зважаючи на це, а також те, що виконавчий лист стосується отримання інформації від відповідача з видачею зазначених в рішенні довідок, дії субєкта оскарження щодо вимоги про сплату стягувачем авансоваго внеску по рішенню немайнового характеру у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи, квитанція щодо якого долучається до заяви про відкриття виконавчого провадження, на переконання суду є правомірними та відповідають вимогам ст.26 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимога скарги про зобовязання відкрити ВП є похідною від вимоги про визнання неправомірним та скасування повідомлення головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 від 19.01.2017р. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа виданого 08.11.2016р. щодо надання інформації та документів, а тому також не підлягає до задоволення.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження. Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно вимог 383, 384 ЦПК та зі статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, за ст.74 рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд прийшов до переконання про безпідставність та необґрунтованість вимог скарги, а дії державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, на підставі п.8 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» (не надано підтвердження сплати авансового внеску) відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Щодо вимоги про постановлення окремої ухвали, то дана вимога є безпідставною, при цьому що саме до повноважень суду відноситься право постановлення окремої ухвали у разі виявлення відповідних порушень.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2, субєкт оскарження головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_3, Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, ПАТ «Прикарпаттяобленерго» про визнання неправомірним та скасування повідомлення головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 від 19.01.2017р. про повернення стягувачу без прийняття до виконання виконавчого листа виданого 08.11.2016р. щодо надання інформації та документів; визнати дії головного державного виконавця Івано-Франківського МВ ГТУЮ в області ОСОБА_3 про повернення стягувачу виконавчого листа виданого 08.11.2016р. №344/7234/2016 які мали місце 19.01.2017р. такими, що вчинені з порушенням строку визначеного ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження»; зобовязати Івано-Франківський міський відділ ДВС Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №344/7234/2016 від 08.11.2016р.; винести окрему ухвалу та направити Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.