УХВАЛА

іменем україни

15 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішень селищної ради та зобов'язання вчинити дії за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2015 року він у порядку визначеному ст. 118 ЗК України, звернувся до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області (далі - Таїровська селищна рада) з клопотанням про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,21 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибної ділянки) із земель комунальної власності, розташованої на території зазначеної селищної ради, Люстдорфський проспект, поруч із земельною ділянкою, кадастровий номер якої НОМЕР_1. До свого клопотання додав графічні матеріали бажаного місцезнаходження земельної ділянки.

29 травня 2015 року він отримав письмову відмову відповідача у задоволенні його клопотання.

10 серпня 2015 року він повторно звернувся з письмовим клопотанням до селищної ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо передачі йому безоплатно у власність зазначеної вище земельної ділянки і 28 серпня 2015 року отримав від Таїровської селищної ради копію рішення про відмову в задоволенні його клопотання.

Зазначав, що відмова Таїровської селищної ради у задоволенні його клопотань не відповідає вимогам закону, безпідставна та необґрунтована.

З урахуванням зазначеного, позивач просив скасувати рішення Таїровської селищної ради від 29 травня 2015 року № 1207-VІ та від 28 серпня 2015 року № 1326-VI, якими відмовлено в задоволенні його клопотань щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки; зобов'язати Таїровську селищну раду розглянути на пленарному засіданні сесії його заяву від 29 травня 2015 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,21 га, за адресою: Люстдорфський проспект, поряд із земельною ділянкою, кадастровий номер якої НОМЕР_1, у строки та порядку, передбаченому ст. 118 ЗК України і прийняти належне рішення.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 травня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду, ОСОБА_3 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2016 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасовано та постановлено ухвалу, якою провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Таїровської селищної ради Овідіопольського району Одеської області про скасування рішень селищної ради та зобов'язання вчинити дії закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Таїровською селищною радою прийняті законні та обґрунтовані рішення про відмову позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва а обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), оскільки позивачем надано не оформлені належним чином графічні матеріали, а у селищної ради відсутні в запасі земельні ділянки категорії земель житлової та громадської забудови, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам.

Скасовуючи рішення районного суду та закриваючи провадження у справі, апеляційний суд виходив із того, що спір у даній справі виник за зверненням до суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлений законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства.

Звертаючись до суду з указаним позовом, ОСОБА_3, як на обґрунтування своїх вимог, посилався на те, що рішеннями Таїровської селищної ради від 29 травня 2015 року та від 28 серпня 2015 року йому безпідставно було відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою та передачі йому безоплатно у власність земельної ділянки.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (п. 7 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належить розгляд справ фізичних та юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 положення п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування, як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Апеляційний суд наведене врахував та вірно вважав, що спір у даній справі виник за зверненням до суб'єкта владних повноважень із приводу реалізації наданих йому законом функцій та у випадку, який установлений законом, розгляд якого проводиться за правилами адміністративного судочинства, а, відтак, відповідно до положень п. 1ч. 1 ст. 205 ЦПК України провадження у справі підлягає закриттю.

Під час розгляду справи апеляційним судом були додержані вимоги закону, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків суду не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 342 ЦПК України розглянувши касаційну скаргу на ухвалу суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом прийнято ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик