АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Варенко О.П.,

суддів Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» про зобовязання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона була звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП за заявою від 15.06.2016 року з посади першого заступника директора ДП «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» (далі - ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади»), яку займала до призначення виконуючим обовязки директора. З 26.09.2014 року на підставі наказу Міністерства промислової політики України від 25.09.2014 року № 65-Д займала посаду виконуючого обовязки директора. З 12.01.2016 року на підставі відповідного наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.12.2015 року № 209-п «Про увільнення від виконання обовязків» була увільнена як перший заступник директора від виконання обовязків директора з 11.01.2016 року. 16.06.2016 року на підставі Наказу ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади»№ 97-к «Про припинення трудового договору (контракту)» її звільнено з підприємства за власним бажанням. Вважає, що даний наказ прийнято з порушенням трудового законодавства, а його форма не відповідає типовій формі наказу П-4 про припинення трудового договору (контракту), затвердженій наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489. В наказі відсутні записи у графі «назва структурного підрозділу» та у графі «назва професії (посади), розряд, клас (категорія) кваліфікації», що є порушенням ст. 47 КЗпП, відповідно до якої власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. За таких обставин, просила суд зобовязати відповідача внести до наказу достовірну та повну інформацію у вказані графи, зокрема, вказати, що вона звільнена з посади першого заступника директора.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, позивач просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що наказом Міністерства промислової політики України від 25.09.2014 року № 65-Д на ОСОБА_2 першого заступника директора ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади» покладено виконання обовязків директора даного підприємства з 26.09.2014 року (а.с. 13).

На підставі наказу ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади» від 26.09.2014 року № 147-к «Про переміщення ОСОБА_2О.» ОСОБА_2 першого заступника директора з 26.09.2014 року переміщено виконуючим обовязки директора підприємства з оплатою згідно штатного розкладу (а.с. 14).

Згідно із наказом ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади» від 26.09.2014 року № 147/1-к «По особовому складу» ОСОБА_2 з 26.09.2014 року приступила до виконання обовязків директора (а.с. 15).

Наказом в.о. директора ОСОБА_2 від 29.09.2014 року № 88 «Про оптимізацію штату інституту» скорочено посаду першого заступника директора у штатному розкладі інституту (а.с.35).

Як вбачається з наданих відповідачем штатних розкладів інституту, станом на 08.07.2014 року посада першого заступника директора існувала на підприємстві, а з 15.10.2014 року наказом № 94 в.о. директора ОСОБА_2 «Про затвердження штатного розкладу» (а.с. 65) затверджено новий штатний розклад, в якому дана посада відсутня (а.с.60 73).

Згідно із розрахунковими листами по заробітній платі (а.с.74 82) ОСОБА_2 до серпня 2014 року включно отримувала заробітну плату першого заступника директора, а починаючи з вересня 2014 року отримувала заробітну плату директора.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.12.2015 року № 209-п «Про увільнення від виконання обовязків» ОСОБА_2 перший заступник директора, увільнена від виконання обовязків директора з 11.01.2016 року (а.с.16).

На підставі заяви від 15.06.2016 року (а.с.9), яку позивач подала як перший заступник директора, наказом ДП «НДКТІТП ім. Я.Ю. Осади» № 97-к «Про припинення трудового договору (контракту)» від 16.06.2016 року її звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України (а.с.10).

Дійсно в наказі не заповнені графи «назва структурного підрозділу» та «назва професії (посади), розряд, клас (категорія) кваліфікації», що позивач вважає порушенням вимог Наказу Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489, яким затверджена типова форма наказу П-4, ст. 47 КЗпП України та п. 4 Постанови Кабінету міністрів України від 27.04.1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників».

Як встановлено судом, ОСОБА_2 не була переміщена на інше робоче місце (структурний підрозділ) відповідно до ст.32 КЗпПУ, не була призначена на посаду директора, але постійно до звільнення лише виконувала обовязки директора, не обіймаючи при цьому жодної з посад на підприємстві за штатним розкладом.

Саме це призвело до того, що при її звільненні у наказі роботодавець не зазначив жодної з посад, з якої її було звільнено, оскільки вона не обіймала жодної з посад, в т.ч. і посади першого заступника директора підприємства, в звязку з тим, що на момент звільнення цієї посади дійсно не існувало.

Встановивши зазначені обставини, суд першої інстанції, керуючись ст.ст.38, 235 КЗпП України, ст.16 ЦК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом першої інстанції в повному обсязі встановлено обставини справи та вирішено спір в межах заявлених позовних вимог, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути прийняті до уваги.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на те, що суд дійшов помилкових висновків щодо обраного позивачем способу захисту відхиляються колегією суддів, оскільки звернувшись з позовними вимогами щодо зобовязання відповідальних посадових осіб виправити помилки та внести до спірного наказу достовірну та повну інформацію у відповідні графи, позивач не врахувала, що трудовим законодавством передбачені повноваження органу, який розглядає трудовий спір, щодо зміни формулювання причин звільнення, тому спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, не може вважатися таким, що відповідає вимогам закону. Крім того, форма наказу П-4, затверджена Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489, є типовою. З врахуванням конкретних обставин даної справи відповідач не мав можливості належним чином заповнити відповідні графи, оскільки позивач на момент звільнення не обіймала жодної з посад, в т.ч. і посади першого заступника директора підприємства, в звязку з тим, що на момент звільнення цієї посади не існувало в штатному розкладі, а в матеріалах справи відсутні відомості про оскарження позивачем наказу № 209-П від 31.12.2015 року про увільнення її від виконання обовязків директора інституту.

Решта доводів апеляційної скарги щодо неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального або процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення заявником норм матеріального та процесуального права та не впливають на встановлені судом фактичні обставини справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 06 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П. Варенко

Судді: В.С. Городнича

ОСОБА_3