У Х В А Л А

18 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про визнання незаконними та скасування наказів, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 30 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 15 березня 2016 року рішення міськрайонного суду скасовано, позов ОСОБА_4 задоволено частково: поновлено строк звернення до суду в частині оскарження наказу № 72 від 11 вересня 2014 року; визнано незаконним і скасовано наказ № 72 від 11 вересня 2014 року про накладення дисциплінарного стягнення. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено вищезазначене рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд ОСОБА_4 порушує питання про скасування судових рішень в частині відмови у позові та передачу справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції з передбачених пунктами 1, 2 та 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального права України (далі - ЦПК України) підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального та процесуального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме статей 8, 9, 29, 31, 40, 47, 139-141, 149 Кодексу Законів про Працю України (далі - КЗпП України) та статті 222 ЦПК України.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень заявник посилається на ухвалу Верховного Суду України від 5 листопада 2008 року та постанову Верховного Суду України від 26 грудня 2012 року.

Одночасно заявник просить поновити строк на звернення до суду із заявою про перегляд, посилаючись на поважність причин його пропуску.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду з заявою про перегляд судових рішень враховуючи поважність причин його пропуску. Разом з тим колегія суддів вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про поновлення на роботі апеляційний суд, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що звільнення позивачки 11 вересня 2014 року на підставі пункту 3 частини 1 статті 40 КЗпП України відбулось з дотриманням вимог закону, раніше до неї двічі застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема наказом № 65 від 23 вересня 2013 року та № 67 від 15 серпня 2014 року.

Разом з тим в наданій як приклад постанові Верховного Суду України від 26 грудня 2012 року зроблено висновок про те, що між сторонами виник спір щодо припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених контрактом - пункт 8 статті 36 КЗпП України, а не у зв'язку із звільненням працівника з ініціативи власника, або уповноваженого ним органу, тому норми частини 3 статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюється.

Отже, у справі про перегляд якої подано заяву та у справі, судове рішення в якій надано заявником для порівняння, встановлено різні фактичні обставини, що не свідчить про неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

Надана заявником ухвала Верховного Суду України 5 листопада 2008 року не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів та передав справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судових рішень згідно з пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

Поновити ОСОБА_4 строк на звернення до суду із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 жовтня 2016 року.

У допуску справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про визнання незаконними та скасування наказів, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко