АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/662/17 Справа № 180/1478/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Тананайська Ю. А. Доповідач - Свистунова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Єлізаренко І.А., Посунся Н.Є.

за участю секретаря Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Марганецьтепломережа» про захист прав споживача, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до КП «Марганецьтепломережа» про захист прав споживача. У обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що у вересні 2012 року за договором купівлі-продажу вона придбала квартиру АДРЕСА_1. 30 листопада 2012 року вона уклала договір про надання послуг тепломережі та оформила на себе особистий рахунок. Заборгованість попереднього власника станом на 19.09.2012 року складала 5609 гривень 98 коп. З 2012 року на її адресу відповідачем надсилаються рахунки з зазначенням в них заборгованості. 18 серпня 2016 року вона звернулась до відповідача з проханням списати зазначену заборгованість, оскільки, вона виникла до укладання договору купівлі-продажу, але їй було відмовлено з підстав того, що зазначене не передбачено законодавством України. У зв'язку з відключенням централізованого опалення у місті та встановленням індивідуального опалення у квартирі їй необхідно надати у виконком Марагнецької міської ради довідку про відсутність заборгованості. Однак, відповідач надав їй довідку про існування боргу за надане теплопостачання.

У зв'язку з чим, просить суд зобов'язати відповідача виключити із суми заборгованості ОСОБА_2 за послуги теплопостачання належної їй квартири АДРЕСА_1 заборгованість попереднього власника зазначеної квартири, яка виникла за період до 19 вересня 2012 року.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до КП «Марганецьтепломережа» про захист прав споживача - відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1, яка раніше належала ОСОБА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу від 19.09.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Кучугурним М.А., зареєстровано в реєстрі № 1362 (а.с.6-7).

З п.10 договору вбачається, що продавець - ОСОБА_3 зобов'язалася сплатити заборгованість з комунальних послуг до 20 вересня 2012 року.

02 серпні 2016 року позивач звернулася до КП «Марганецьтепломережа» із заявою про списання заборгованості, яка рахується на особовому рахунку квартири АДРЕСА_1, яка виникла до 19 вересня 2012 року в сумі 5 609 гривень 98 коп. 10 серпня 2016 року відповідач направив позивачці лист з відмовою списати заборгованість, оскільки, діючим законодавством таке не передбачено.

У судовому засіданні встановлено, що відповідач з вимогами про стягнення заборгованості з позивача за надані послуги теплопостачання в порядку позовного або наказного провадження до суду на теперішній час не звертався.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції правильно виходив з того, що обравши спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача виключити із суми заборгованості позивача по сплаті послуг за теплопостачання попереднього власника квартири, позивач у відповідності до вимог ст.ст. 3, 10, 60 ЦПК України на засадах змагальності не довела порушення її прав з боку відповідача переконливими, належними та допустимими доказами, а також правову та фактичну підставу заявлених нею вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що судом першої інстанції незаконно відмовлено їй у задоволенні позовних вимог не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Так, з урахуванням положень ст.ст. 15, 16 ЦК України не є належним способом захисту судом цивільних прав та інтересів особи пред'явлення позову про зобов'язання списати заборгованість за послуги.

Зобов'язання відповідача виключити із суми заборгованості ОСОБА_2 за послуги теплопостачання належної їй квартири заборгованість попереднього власника квартири, яка виникла за період до 19 вересня 2012 року, без зазначення конкретних порушень при нарахуванні такої заборгованості та надання доказів на її спростування, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав, а саме по собі нарахування відповідачем заборгованості за спожиту теплову енергію не встановлює для позивача будь-яких обов'язків.

Позивачем в позові не зазначено, які саме його права, як споживача, порушені відповідачем.

Крім того, не надано доказів непогодження позивача саме з умовами Договору купівлі-продажу від 19.09.2012 року, п.10 якого визначено, що продавець - ОСОБА_3 зобов'язалася сплатити заборгованість з комунальних послуг до 20 вересня 2012 року.

У разі невиконання продавцем даної умови, позивачка не була позбавлена можливості розірвати вказаний договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що із зазначених позивачем предмета та підстав позову вбачається, що предметом спору стала правомірність нарахованої плати - заборгованості за спожите теплопостачання. Оскарження дій відповідача щодо нарахування плати за використане, поставлене тепло, які є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту. А все, що зазначала позивач у позовній заяві, може бути запереченням у разі пред'явлення до неї позову про стягнення суми. Однак, таких вимог до неї не заявлено.

Тобто, колегія суддів виходить з того, що фактичні обставини, пов'язані із наявністю або відсутністю заборгованості за послуги теплопостачання підлягають доведенню при пред'явленні відповідачем позову про їх стягнення. Отже, сторона звернулася до суду за захистом права за відсутності його порушення іншою стороною, що свідчить про відсутність будь-яких правових підстав для захисту цивільного права позивача, яке в даному випадку не порушене.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді І.А.Єлізаренко

Н.Є. Посунся