Провадження № 2/521/1846/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, в складі

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 31.07.2010 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис №119. Дошлюбне прізвище «Звірянська».

Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачем та перебуває на утриманні позивача.

Причинами розпаду родини стали різні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, що привело до втрати взаємної довіри, почуття любові та поваги.

Спільного господарства сторони не ведуть.

Збереження родини неможливе, строк на примирення не потрібен.

З народження дитини відповідач ніколи не надавав та не надає зараз допомоги на утримання родини та дитини.

Позивач працює продавцем-консультантом в супермаркеті АТБ, її місячний дохід зараз складає 2000 грн.

Відповідач працевлаштований в ТОВ «Семеста Ваал», яка офіційна у нього заробітна плата у нього позивачу не відомо, але фактично він отримує 6000 грн.

Інших дітей вони не мають.

Просить суд шлюб між ними розірвати, залишивши їй прізвище ОСОБА_3, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1500 грн. на місяць, але не менше ніж 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову до повноліття доньки ОСОБА_3 до 07.07.2029 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 в розмірі 1/4 , але не менше ніж 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня подання позову до повноліття доньки ОСОБА_3 до 07.07.2029 року.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні визнав уточнені позовні вимоги та не заперечував, щодо розірвання шлюбу.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне.

Так, між сторонами було зареєстровано шлюб 31.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міскрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 119.

Від шлюбу сторони мають дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 285292.

Дитина на даний час проживає з матірю та виховується матірю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.

Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного.

На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін. Майнового спору між сторонами судом не встановлено.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 СК України , особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Крім того, приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст.10,11,88,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 31.07.2010 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Котовську Котовського міскрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 119 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання дитини: доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 в розмірі у розмірі 1/4 частини всіх різновидів заробітку щомісячно, починаючи з 29.11.2016 року й до повноліття дитини, але не менш 30 % від прожиткового мінімуму на місяць, тобто до 07.07.2029 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 судовий сбір у дохід держави у сумі 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.С. Леонов