№ провадження 2/646/48/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2017 року Червонозаводський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Сорока О.П.,

за участю секретаря - Кравчук Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Позивач звернуся до суду, посилаючись на те, що 02 лютого 2007 року між ним та відповідачем було укладено договір № SAMDN6348, відповідно якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 51019,48 грн. зі сплатою за користування кредитом 0,75 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 лютого 2014 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 01 по 2- число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти в розмірі 1096 грн. 92 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. В порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, тому станом на 27.07.2015р. у розмірі 52332,16 грн., з яких 5002,68 грн. підлягає стягненню за рішенням Червонозаводського районного суду м.Харкова від 22.02.2011р., тому просив стягнути 47329,48 грн.

Представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, надав судові аналогічні пояснення.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. 02 лютого 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № SAMDN6348 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки "Авторозстрочка", відповідно до умов якого позивач надає відповідачу пакет послуг, для чого відкриває картковий рахунок та видає останньому платіжну картку строком на 2 роки, а відповідач здійснює за допомогою картки операції по картрахунку в розмірі платіжного ліміту, використовуючи картку як засіб безготівкових розрахунків за товари або послуги, для перерахування коштів з картрахунку на рахунки інших осіб та здійснення інших операцій, які передбачені узгодженням сторін та законодавством України /а. с. 6-17/. Цей договір підписано представником ПАТ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1, в ньому також зазначено, що ОСОБА_1 ознайомлений з правилами користування платіжною карткою, що знов підтверджено його підписом.

02 лютого 2007 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до вищезазначеного договору, відповідно до умов якої банк надав відповідачу кредитний ліміт в сумі 51 019 грн. 48 коп. на строк до 01 лютого 2014 року у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 45240 грн. - на придбання автомобілю, винагорода за надання фінансового інструменту -3619 грн. 20 коп., доплата за реєстрацію в державному реєстрі -34 грн., оплата страхових платежів -2126 грн. 28 коп. до 01 лютого 2008 року та в наступному щорічно збільшувати кредитний ліміт на суму оплати чергових страхових платежів. Процентна ставка по кредитному ліміту встановлюється в розмірі 0,75% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом з рахунку 360 днів на рік, а також щомісячно в розмірі 0,5 % від суми виданого кредитного ліміту, комісії за резервування коштів. Відповідно п.1.2 погашення заборгованості відбувається в наступному порядку : щомісяця в період сплати, за який приймається період з 01 по 20 число кожного місяця відповідач повинен вносити на картрахунок грошові кошти в розмірі 1096 грн. 92 коп. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією. В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за договором, останній надав в заставу автомобіль DAEWOO Nexia N-19, 2006 року випуску, тип кузову - седан-В, державний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу на праві власності / а. с. 8-10/. Вказана додаткова угода підписана сторонами по справі.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таким умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти / кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Але у порушення умов додаткової угоди, Правил користування платіжною карткою та норм діючого законодавства відповідач не виконав прийняті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим станом на 27.07.2015 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі: заборгованість за кредитом - 6872,15 грн., з яких 3924,67 грн. підлягає стягненню за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.02.2011р. (а.с.-4), заборгованості по процентам за користування кредитом - 10624,56 грн. за вичетом 312,28 грн., які підлягають стягненню на підставі рішення суду від 22.02.2011р.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України.

Відповідно п.32 Додаткової угоди за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними клієнт обв'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,1% від заборгованості за кожен факт прострочення.

Згідно ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Для вимог про стягнення пені за нормою ч.2 ст.258 Кодексу встановлена позовна давність в один рік. Сплив позовної давності відповідно ч.4 ст.267 ЦК України є підставою для відмови у позові, якщо про її застосування заявлено стороною у справі.

Відповідача у заяві (а.с.106) просив застосувати позовну давність до нарахованої суми пені. Тому, суд застосовує річний строк давності для обчислення пені з часу пред'явлення позову 01.03.2012р., та розраховує пеню у межах позовних вимог відповідно ст..11 ЦПК України за період з 21.10.2014р. по 27.07.2015р. відповідно наданого розрахунку (а.с.93-98), оскільки позов заявлено 20.10.2015р.

Таким чином, вимоги про сплату пені суд задовольняє частково у розмірі 7735,26 грн.

Відповідно до п.3.6 Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

Оскільки комісія встановлено за резервування коштів та додатковий моніторинг, що не відповідає вимогам Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року, суд відмовляє у стягненні комісії.

Відповідач надав суду письмову заяву (а.с.106-107), де зазначив, що вищезазначений договір взагалі не укладав та не підписував. За його клопотанням була призначена почеркознавча експертиза, яка не проведена у зв'язку з відмовою оплатити послуги експерта відповідачем. Крім того, зазначені відповідачем обставини були предметом розгляду між тими самими сторонами під час розгляду цивільної справи № 2-78/11 (а.с.3-4), та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено.

Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором, яка складає 2947,48 грн. - тіло кредиту, 10312,28 грн - прострочені відсотки та 7735,26 грн. - пеня, всього 20995,02 грн..

На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує судові витрати пропорційно задоволених вимог у розмірі 44 % від судового збору, тобто 536 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст.258, 526,549, 526, 625, 1049, 1054 ЦК України,

В И Р І Ш И В :

Позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (і.к.НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 20995,02 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір в розмірі 536 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення через Червонозаводський районний суд м. Харкова .

Суддя Сорока О.П.