Справа № 357/2152/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

за участю прокурора - Фомічова С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за заявою лікаря-психіатра Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» Денисенко В.П., про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку -

В С Т А Н О В И В :

Лікар-психіатр Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4» Денисенко В.П. звернулась до суду з даною заявою 28.02.2017 року мотивуючи тим, що гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, 26.02.2017 року о 09 год. 50 хв. був госпіталізований в КЗ БМР «БМЛ № 4», направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром філії КЗ КОР «КОЦЕМДМК» Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_3, який після особистого огляду гр. ОСОБА_2 зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психічний стаціонар для лікування у зв'язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, що обумовлює небезпеку для оточуючих (матері та брата). Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку гр. ОСОБА_2, які надійшли від опікуна ОСОБА_4. На підставі цих відомостей гр. ОСОБА_2 був оглянутий черговим лікарем-психіатром КЗ БМР «БМЛ № 4» ОСОБА_5 у стаціонарному відділенні о 9 год. 50 хв. 26.02.2017 року, яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації. Гр. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів КЗ БМР «БМЛ № 4» 27.02.2017 року у складі голови комісії - головного лікаря ОСОБА_6, членів комісії: зав. відділенням ОСОБА_7, лікаря-психіатра Денисенко В.П., комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що лікування гр. ОСОБА_2 можливе тільки в умовах стаціонару. Згода на госпіталізацію підтверджена заявою законного представника особи, визнаного недієздатним, ОСОБА_4.

В судовому засіданні лікар-психіатр Денисенко Валентина Петрівна заяву підтримала в повному обсязі.

Представник КЗ Білоцерківської міської ради «Білоцерківської міської лікарні №4», за довіреністю у справі, ОСОБА_8 заяву підтримала.

Опікун гр. ОСОБА_2, ОСОБА_4, заяву підтримала та зазначила, що госпіталізація її сина ОСОБА_2 є необхідною та в його інтересах, оскільки він не виконує призначень та рекомендацій лікарів, агресивно реагує на її зауваження, хватає за руки, перекидає предмети побуту, тому просить заяву задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що лікування у Білоцерківській міській лікарні № 4 його влаштовує і він не заперечує про продовження лікування в даному закладі.

Прокурор Фомічов Семен Андрійович в судовому засіданні щодо задоволення вказаної заяви не заперечує.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Так, з висновку психіатричного обстеження проведеного за заявою лікаря-психіатра першої категорії Денисенко В.П., вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканець АДРЕСА_1, поступив в психіатричне відділення КЗ БМР «БМЛ № 4» о 9-50 год. 26.02.2017 року, по направленню лікаря-психіатра спеціалізованої психіатричної бригади філії КЗ КОР «КОЦЕМДМК» Білоцерківської станції екстреної медичної допомоги ОСОБА_3.

Відповідно до висновку комісії від 27.02.2017 року в складі голови комісії: головного лікаря-психіатра вищої категорії ОСОБА_9, членів комісії: зав. Психіатричним відділенням Лікарем-психіатром вищої категорії ОСОБА_7, лікарем-психіатром першої категорії Денисенко В.П., встановлено, що хворий страждає на тяжкий психічний розлад, поводить себе агресивно до опікуна, виявляє психотичні порушення у вигляді маячних ідей відношення та слухових оманів, не критичний до свого стану та поведінки, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих, потребує госпіталізації до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування.

З пояснень лікаря-психіатра Денисенко В.П. слідує, що хворий проживає разом з мамою, та час від часу в нього прослідковуються напади, стає агресивним, несе загрозу собі та оточуючим, тому потребує стаціонарного лікування.

Встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.12.2006 року визнаний недієздатним та переданий під опіку матері ОСОБА_4.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п. «е» цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції: необхідно довести стан психічного розладу; розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні; знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу.

Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації. До винесення судом рішення лікування може проводитися за рішенням лікаря-психіатра (комісії лікарів-психіатрів). Керівник психіатричного закладу зобов'язаний негайно повідомити про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку членів її сім'ї, інших родичів або її законного представника. У разі відсутності відомостей про наявність членів сім'ї, інших родичів або законного представника в особи, яку госпіталізовано, а також про їх місце проживання повідомляються органи Національної поліції за місцем проживання цієї особи. (Частина п'ята статті 16 із змінами, внесеними згідно із Законом N 901-VIII ( 901-19 ) від 23.12.2015).

Згідно ст. 13 даного Закону, особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, якеможе бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. (Положення третього речення частини першої статті 13 не відповідає Конституції України (є неконституційними) згідно з рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 ).

Зокрема, Конституційний Суд України в своєму рішенні № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року дійшов висновку, що положення третього речення частини першої статті 13 Закону у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті суперечить статтям 3, 8, 29, 55 Конституції України, оскільки передбачає госпіталізацію особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність госпіталізації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричної лікарні для стаціонарного лікування в примусовому порядку, оскільки він страждає тяжким психічним розладом, поводить себе агресивно, виявляє гострі психотичні порушення у вигляді маячних ідей відношення та слухових оманів, не критичний до свого стану та поведінки, вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих і внаслідок чого в разі ненадання йому психіатричної допомоги завдасть значної шкоди своєму здоров'ю.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Керуючись Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213 - 215, 234, 279-282, 294, 296 ЦПК України, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Надати дозвіл на примусову госпіталізацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаного недієздатним, до Комунального закладу Білоцерківської міської ради «Білоцерківська міська лікарня № 4».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Бондаренко