Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3445/16-ц

Провадження № 2/126/200/2017

"01" березня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Свій позовом мотивує тим, що у 2012 році він придбав, за 8000 грн., механічну січкарню для подрібнення кормів. У 2014 році, за усною домовленістю, він передав вказану січкарню у тимчасове користування жителю м. Бершадь ОСОБА_2, який за це пообіцяв допомогти йому в деяких роботах по господарству. У 2014 році він звернувся до ОСОБА_2 з проханням повернути йому вказану січкарню. ОСОБА_2 повідомив, що не поверне йому січкарню оскільки він її переобладнав та використовує у власних цілях. На неодноразові вимоги про повернення січкарні ОСОБА_3 не реагує. Він звернувся до поліції, де йому порекомендували вирішити вказане питання в судовому порядку. Просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 належну йому механічну січкарню та стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 500 грн., та судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав повністю, пославшись на обставини викладені у позові, просить його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, надав заперечення проти позову відповідно до яких, позивач у 2014 році добровільно подарував йому механічну січкарню. Щоб не бути в боргу перед позивачем ОСОБА_1 він вирішив подарувати йому запасні частини до автомобіля ОСОБА_3. Оскільки він вважав, що січкарня подарована йому і він є повноцінним її власником, він відремонтував січкарню та модернізував її встановивши на неї електромотор. Відповідач вважає, що позивач бажає повернути січкарню через те, що вона удосконалена. Ціна в 8000 грн., у яку оцінює січкарню позивач, є значно завищеною, оскільки аналогічні вироби на місцевому ринку коштують в декілька разів дешевше. А тому, просить суд відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Суд вислухавши пояснення сторін у справі, допитавши свідків, дослідивши представлені докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Пунктом 19 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача.

Як видно з матеріалів справи, та не оспорюється сторонами, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо механічної січкарні для подрібнення кормів, яку позивач добровільно передав в користування відповідачу.

Позивачем не оспорюється, а відповідачем підтверджено факт добровільної передачі січкарні в користування відповідача.

В судовому засіданні позивач не надав жодного доказу щодо виникнення у нього права власності на механічну січкарню.

Так, в позові позивач стверджує, що придбав січкарню у 2012 році за 8000 грн. Однак, під час розгляду справи по суті позивач стверджував, що придбав вказану січкарню близько 30 років назад, а саме «за радянських часів», суму коштів за яку придбав січкарню не памятає.

Допитані в якості свідків громадяни ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт придбання позивачем механічної січкарні близько 30 років назад, та підтвердили факт передачі позивачем січкарні в користування ОСОБА_2. Повідомили, що січкарня передавалась в користування відповідачу ОСОБА_2 на певний час.

Жодних документів щодо придбання виробу механічної січкарні, суду не надано.

Окрім цього, суд не може погодитись із ціною позову, яка визначена позивачем в сумі 8000 грн., оскільки така сума є необґрунтованою, нічим не підтверджена, та визначена позивачем виходячи із власних оціночних суджень.

Також, відмовляючи в задоволені позову, суд виходить з того, що механічна січкарня, яку просить витребувати позивач, не є індивідуально визначеним майном, оскільки виріб не має індивідуальних ознак притаманних лише йому, не має ідентифікаційного номеру, не брався на облік, не зареєстрований в органах влади, тощо. А тому, за таких обставин витребування такого майна не представляється можливим.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не наведено доказів щодо свого права власності на вказаний виріб, не доведено факту незаконного володіння відповідачем майном позивача, не визначено вартість майна, яке підлягає витребуванню, та враховуючи, що майно, яке позивач бажає витребувати у відповідача не є індивідуально визначеним, тому в суд вважає, що в позові слід відмовити, а питання про судові витрати вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 387 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. Г. Рудь