_____________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/12/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ:

12.12.2016 року заявник звернувся до суду в окремому провадженні з заявою, в якій просив встановити факт, що він, ОСОБА_1, є єдиним спадкоємцем після смерті 01.10.2015 року його матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування свого позову посилається на те, що 01 жовтня 2015 року в м. Єнакієве Донецької області, померла його мати ОСОБА_3. Звернувшись до державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори з метою отримання спадщини, яка відкрилась після смерті матері, отримав відмову, у звяжу з тим, що не встановлено коло спадкоємців до майна померлої, та йому було рекомендовано звернутись до суду. Заявник стверджує, що окрім нього в матері дітей більше не має.

Вищевказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив

Розглянув у судовому засіданні матеріали цивільної справи, дослідивши наявні докази, суд доходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За правилами ст. 234 ЦПК України, в порядку цивільного судочинства розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до змісту розяснень, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду з вимогою про встановлення фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні встановлено, що 05 вересня 1970 року народився ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про народження серії І-НО № 291155, де в графі батько записаний ОСОБА_4, а в графі мати ОСОБА_3.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09.09.2016 року, по справі №520/7353/16-ц було встановлено факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_3, яка мешкала і була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4, пр..ЛенінаАДРЕСА_1. Визначено датою смерті ОСОБА_3 01 жовтня 2015 року, місцем смерті Донецька область, м. Єнакієве.

28 вересня 2016 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було складено актовий запис № 9785 про смерть ОСОБА_3, померлої 01 жовтня 2015 року, та видано Свідоцтво про смерть серії І-ЖД № 463986.

Після чого, ОСОБА_1 звернувся до Третьої одеської державної нотаріального контори з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері - ОСОБА_3, померлої 01.10.2015 року, в результаті чого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 було заведено спадкову справі № 322/2016 року, копія якої була витребувана судом.

Державним нотаріусом було зясовано, що у померлої ОСОБА_3, у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» були відкриті особисті рахунки на загальну суму 143 890, 78 гривень, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом заявнику було відмовлено, у звязку з тим, що на даний час не встановлено коло спадкоємців до майна померлої.

Звертаючись до суду з даною заявою, заявник стверджує, що він є єдиним спадкоємцем майна померлої, однак, жодних доказів цього суду надано не було.

При поданні заяви та протягом розгляду цивільної справи заявник не скористався своїм процесуальним правом та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмету доказування.

Згідно з вимогами частини 3 статті 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Окрім того, суд позбавлений можливості задовольнити вимогу заявника щодо встановлення факту того, що він є єдиним спадкоємцем, так як в переліку справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, передбачених ст.256 ЦПК України, оскільки відсутня така категорія справ.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є необґрунтованими та не доведеними, а від так не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись, ст. ст. 15, 16, 208, 212, 213, 214, 215, 218, п.5 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлена особа ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.