АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/985/17 Головуючий 1-ї інстанції - Штих Т.В.
Справа № 638/910/14-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (надалі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просило стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитом в сумі 218 126,60грн. та судовий збір в розмірі 2 183,30грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 12.08.2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (надалі - ЗАТ «ОТП Банк») правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (надалі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL-707/155/2008 (надалі - кредитний договір), згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 560,00дол. США строком до 12.08.2013року, зі сплатою 12,99% процентів річних за користування кредитом у порядку та розмірі, встановлених цим договором. 27.06.2012року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним кредитним договором. Позичальник ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 14.01.2014р. утворилась заборгованість по сплаті кредитних сум, які становлять: 5 739,63дол. США - заборгованість за тілом кредиту, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 45 876,86грн.; 51,23дол. США - заборгованість по відсоткам, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 409,48грн.; 171 840,26грн. - пеня, які в добровільному порядку погасити боржник відмовляється.

В судове засідання суду першої інстанції представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - Жила П.С. не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором №CL-707/155/2008 від 12.08.2008року в розмірі 69 429,51грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 694,30грн.

Ухвалою цього ж суду від 24.11.2016року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції змінити, зменшити розмір заборгованості за кредитним договором з 69 429,51грн. до 65 628,76грн., посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, на неповне з'ясування обставин справи та на неналежну оцінку наданим доказам. Зокрема зазначає, що ним на протязі 2012-2016р.р. були сплачені грошові кошти, які не увійшли в спірну суму заборгованості.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 12.08.2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №CL-707/155/2008, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 8 560,00дол. США строком до 12.08.2013року, зі сплатою 12,99% процентів річних за користування кредитом у порядку та розмірі, встановлених цим договором.

27.06.2012року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, згідно умов якого ПАТ «ОТП Банк» відступило ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за вказаним кредитним договором.

Позичальник ОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на - 14.01.2014р. утворилась заборгованість по сплаті кредитних сум, яка становить: 5 739,63дол. США - заборгованість за тілом кредиту, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 45 876,86грн.; 51,23дол. США - заборгованість по відсоткам, що в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає 409,48грн.; 171 840,26грн. - пеня.

Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

У ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Також, згідно положень ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором чи законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів стосовно належного виконання зобов'язання.

Нормами ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме сум кредиту, відсотків, пені за порушення строку погашення кредиту є законними й обґрунтованими. При цьому судом правомірно до даних правовідносин було застосовано положення ч.3 ст.551 ЦК України, оскільки розмір нарахованої пені в декілька разів перевищував суму неповернутого тіла кредиту та відсотків.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що він в міру можливості сплачує борг за кредит. Також стверджує, що декілька платіжних квитанцій не увійшли в суму розрахунку кредитної заборгованості.

Однак, ці твердження колегією судів не приймаються, т.я. належних доказів на підтвердження цих обставин, зокрема квитанцій про сплату грошових сум матеріали справи не містять. Так, звертаючись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, ОСОБА_1 надав лише три копії квитанцій, які датовані - 27.07.2015р., 16.05.2016р., 18.07.2016р. (а.с.57), тобто вже після ухвалення судом - 13.05.2014р. оскаржуваного заочного рішення. В апеляційній скарзі апелянтом приведено ряд квитанцій про сплату ним грошових сум у 2012-2016р.р., але у підтвердження цього відповідних квитанцій надано не було. При розгляді справи в апеляційному порядку апелянту пропонувалось надати докази про сплату саме в спірний період часу грошових сум, тобто які не увійшли в розрахунок заборгованості, але цього зроблено не було. В свою чергу представник позивача пояснив, що Банком при складанні розрахунку заборгованості взято всі платіжні документи, які надходили від ОСОБА_1 у спірний період.

Відповідно до вимог ч.1ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу.

Оскільки доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, висновків суду не спростовують, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням норм закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 травня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -