АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/877/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання строку дії кредитного договору припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання строку дії кредитного договору припиненим - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «Альфа-Банк», в якому просила визнати строк дії кредитного договору №800001937 від 26.09.2007 року припиненим з 16 квітня 2015 року.

Посилається на те, що 26.09.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач отримала кредит у розмірі 50 000,00 доларів США, строком до 26.09.2022 року зі сплатою 12,25% річних. Зазначає, що до квітня 2014 року вона належним чином виконувала зобов'язання за вказаним договором, а у зв'язку з втратою роботи припинила виконувати зобов'язання та 21.07.2014 року Банк надіслав їй вимогу про дострокове повернення кредиту.

Зазначає, що Банк, скориставшись своїм правом, встановленим ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання зобов'язання. В обумовлені у вимозі строки позивач не виконала зобов'язання та не повернула борг, тому Банком було подано до суду позов про стягнення заборгованості. Рішенням суду, яке 16.04.2015 року набрало законної сили, було достроково стягнуто заборгованість за кредитом. Позивач зазначає, що після вступу рішення суду в силу, строк її кредитного договору закінчився і з цього моменту банк втратив право нараховувати проценти за користування кредитом та неустойки, а позивачу залишились виключно боргові зобов'язання по сплаті боргу, визначеного судовим рішенням.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 26.09.2007 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є ПАТ«Альфа-Банк» ) та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №800001937, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 50 000,00 доларів США строком до 26.09.2022 року, зі сплатою 12,25% річних (а.с.5).

21.07.2014 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» направило ОСОБА_1 вимогу про дострокове повернення кредиту(а.с.6).

Рішенням Гребінківського районного суду Полтавської області від 06.04.2015 року задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» суму у розмірі 263 901,56 грн. (а.с .7)

Суд зазначив, що із змісту вказаного рішення не можливо зрозуміти чи достроково стягнуто заборгованість за кредитом чи лише прострочені платежі з нарахованими штрафними санкціями.

Крім того, рішення суду не містить відмітку про набрання ним законної сили.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини п'ятої статті 261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Разом із тим, за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02.12.2015 року, справа №6-249цс15.

Враховуючи викладене у правовій позиції Верховного суду України у справі №6-249цс15, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що посилання представника позивача на постанову Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі №6-106цс14 є помилковим, оскільки предметом розгляду у справі №6-106цс14 було припинення поруки у випадку зміни строку виконання основного зобов'язання, а у випадку даного позову сторонами укладений кредитний договір.

Оскільки позивач не виконала зобов'язання належним чином, діючим законодавством не передбачено припинення дії кредитного договору у випадку стягнення заборгованості за кредитними договором на підставі рішення суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Виходячи з положень статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторонипосилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказамивони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давностітощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторінвипливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілитиміж сторонамисудові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову(стаття 214 ЦПК України).

Судом вірно встановлено обставини справи та правовідносини, які випливають із встановлених обставин.

Доводи апеляційної скарги, що після вступу в силу судового рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитом, строк кредитного договору закінчується і з цього моменту банк втратив право на нарахування процентів за користування кредитом і неустойки колегія суддів не приймає до уваги.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постановіВерховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2739цс15, виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Доказів належного виконання рішення Гребінківського районного суду Полтавської області від 06.04.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 263 901,56 грн. матеріали справи не містять, представник позивача підтвердив в апеляційному суді, що рішення суду позивачем не виконано, тобто виконання зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1 не проведено належним чином, а тому підстави для припинення дії кредитного договорувідсутні.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Судді