Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/930/17 Головуючий у 1 інстанції: Міщенко Т.М.
Є.У. № 320/7878/16 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у склад

головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В., Гончар М.С.,

при секретарі: Зубковій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права користування житлом,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 в порядку ст. 405 ЦК України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права користування квартирою АДРЕСА_1, посилаючись на те, що в установленому законом порядку вселилася в квартиру в якості члена сім'ї власника ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. З метою забезпечення позову просила накласти арешт на спірну квартиру.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та забезпечити позов накладенням арешту на квартиру відповідно до вимог ст. ст. 151-153 ЦПК України.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції керувався ст.ст.151,153 ЦПК України та виходив з того, що накладення арешту на майно відповідача не відповідає суті заявлених позовних вимог ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Як зазначено у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Отже, накладення арешту на майно застосовується для забезпечення позовів майнового характеру.

В даному ж випадку ОСОБА_2 заявила позов про визнання права користування житлом і суд обґрунтовано дійшов висновку, що вимога про забезпечення позову арештом майна не відповідає суті позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги, наведені на її обґрунтування, не спростовують процесуальне рішення про відмову у застосуванні заходів забезпечення заявленого позову і не містять передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, яка є предметом апеляційного оскарження.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.307,312 п.1, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 06 грудня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: