Справа № 2-1708/10/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" лютого 2017 р.

Київський районний суд м. Харкова:

головуючого судді Золотарьова Л.І.,

за участю секретаря - Бломберус С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Фрунзенського ВДВС м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області, зацікавлена особа КС «Істок», -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, в якій з урахуванням уточнених вимог просить:

визнати дії старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 з приводу не зняття арешту з майна ОСОБА_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.11.2011 року на підставі виконавчого листа №2-1708/10/18 виданого 31.01.2011 року Київським районним судом м.Харкова - неправомірними;

зобов'язати старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 постановити постанову про зняття арешту та заборони відчуження з усього майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.11.2011 року в рамках виконавчого провадження ВП №25888646.

В обґрунтування вимог посилається на те, що на виконанні у ВДВС знаходився виконавчий лист №2-1708/10/18 виданий 31.01.2001 року Київським районним судом м.Харків про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4,ОСОБА_1 на користь КС «ІСТОК» суми боргу у розмірі 63427,24 грн. 01.11.2011 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження на все майно, а саме квартиру, яка їй належить, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. В 2014 році вона виконала свої кредитні зобов'язання перед КС «ІСТОК» сплативши кредит та відсотки в повному обсязі. 31.05.2012 року на підставі п.2 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на дату виникнення правовідносин) вказане виконавче провадження було закінчено. Однак всупереч вимоги ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на дату виникнення правовідносин) державний виконавець не зняв арешти та заборони у звязку з закінченням виконавчого провадження. Вона зверталася до ВДВС, однак їй було відмовлено у знятті арешту з майна у звязку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги підтримала, надала пояснення відповідно до викладених в скарзі вимог.

Представник КС «Істок» просив скаргу задовольнити.

Державний виконавець Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 та представник (інший державний виконавець) Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області не зявилися вдруге, хоча повідомлялися своєчасно та належним чином, причини неявки не повідомили, будь-яких заперечень з приводу скарги до суду не надавали.

Враховуючи, що причини неявки вдруге державного виконавця є не поважними, то суд вважає можливим розглядати справи у його відсутність.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

31.01.2011 року Київським районним судом м. Харкова були видані виконавчі листи №2-1708/10/18 про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь КС «ІСТОК» суму боргу у розмірі 63427,24 грн., судовий збір та витрати на ІТЗ по 251,42 грн. з кожного.

З відповідей Фрунзенського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області від 03.01.2017 року та від 05.08.2016 року вбачається, що 07.04.2011р. до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ надійшло два виконавчих листа № 2-1708/10/18 від 31.01.2011 р. видані Київський районний суд м. Харкова про стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь КС "Істок" суми боргу у розмірі 63427,24 грн.., а також стягнути витрат з ОСОБА_1 у розмірі 251,42 грн. За виконавчим листом № 2-1708/10/18 від 31.01.2011 р. виданий Київський районний суд м. Харкова про стягнення солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на користь КС "Істок" суми боргу у розмірі 63427,24 грн. 31.05.2012р. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (п. 2 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження») за ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова № 6/2033/59/2012 23.05.2012 року про визнання судом мирової угоди між стягувачем боржником. За виконавчим листом № 2-1708/10/18 від 31.01.2011 р. виданий Київський районний суд м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС "Істок" витрат у розмірі 251,42 грн. 13.04.2012р. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, так як 10.04.2012 до відділу ДВС надійшла заява від стягувача про повернення виконавчого документа. Вказані виконавчі провадження знаходились в архіві та за терміном зберігання знищені, зняти арешт з майна ОСОБА_1 не виявилося можливим.

Постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.11.2011 року в рамках виконавчого провадження ВП №25888646 відкритого на підставі вказаного виконавчого листа №2-1708/10/18 від 31.01.2011 року було накладено арешт на нерухоме майно, зокрема квартиру АДРЕСА_2, та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1

Як зазначалось у відповідях Фрунзенського ВДВС м. Харків, зняти арешт державним виконавцем ВДВС з майна ОСОБА_1 не виявилося можливим.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження підлягає закінченню у разі визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання.

Згідно з ч. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Таким чином, при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження 31.05.2012р. державний виконавець повинен був відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин) зняти арешт, накладений на майно боржника згідно з постановою від 01.11.2011 року, та скасувати інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення.

Однак, вказаних дій старший державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 не вчинила, чим порушила ч. 1 та ч. 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму ВССУ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 №6, враховуючи положення статті 383 ЦПК, суб'єктом оскарження може бути державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Таким чином, скарга щодо визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС міста Харків ГТУЮ у Харківській області ОСОБА_2 з приводу не зняття арешту з майна ОСОБА_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Ющук М.Є. від 01.11.2011 року на підставі виконавчого листа №2-1708/10/18 виданого 31.01.2011 року Київським районним судом м.Харкова, підлягають задоволенню.

В листопаді 2016 року скаржниця зверталася до Фрунзенського ВДВС м. Харків з заявою про зняття арешту у вказаному закінченому виконавчому провадженні відносно неї, однак листом від 03.01.2017 року їй було відмовлено у знятті арешту у звязку зі знищенням матеріалів виконавчого провадження.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №6, виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

Враховуючи вказані підстави відмови у знятті арешту з майна скаржника, суд вважає необхідним задовольнити вимоги скарги щодо зобов'язання старшого державного виконавця Фрунзенського ВДВС міста ОСОБА_2 постановити постанову про зняття арешту та заборони відчуження з усього майна, яке належить ОСОБА_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Ющук М.Є. від 01.11.2011 року в рамках виконавчого провадження ВП №25888646.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 5 розділу V Інстуркції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, виконавче провадження передається від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби, зокрема, у разі: хвороби державного виконавця, його перебування у відрядженні чи відпустці; звільнення чи відсторонення від посади державного виконавця; наявності інших обставин, що ускладнюють виконання рішення. Передача виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу державної виконавчої служби чи виконавчої групи, між державними виконавцями одного органу державної виконавчої служби здійснюється за письмовим дорученням начальника цього органу державної виконавчої служби чи керівника виконавчої групи. Про прийняття виконавчого провадження до виконання державний виконавець, якому воно передано, виносить відповідну постанову.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

На підставі викладеного, скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця ВДВС підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 49, 50 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року N 606-XIV (чинного на час виникнення спірних правовідносин), ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року №1404-VIII, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дії старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 з приводу не зняття арешту з майна ОСОБА_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.11.2011 року на підставі виконавчого листа №2-1708/10/18 виданого 31.01.2011 року Київським районним судом м.Харкова неправомірними.

Зобов'язати старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 постановити постанову про зняття арешту та заборони відчуження з усього майна, яке належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, який було накладено постановою старшого державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби міста Харків Головного територіального Управління юстиції у Харківській області ОСОБА_2 від 01.11.2011 року в рамках виконавчого провадження ВП №25888646.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий