У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Демяносова М.В., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 08 травня 2012 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі - ТОВ «Порше Мобіліті») кредитний договір, згідно з умовами якого позивачка отримала кредит у розмірі 236 905 грн 31 коп. для придбання транспортного засобу строком на 60 місяців зі сплатою 9,9 % річних. Також у договорі зазначено, що усі платежі за договором повинні бути сплачені у гривні і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту у доларах США, визначених відповідно до пункту 1.3 умов кредитування.

Вважала, що зазначені положення кредитного договору суперечать статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 1046, 1054, 1056-1 ЦК України, не визначений порядок зміни процентної ставки, що унеможливлює чітко визначити суму щомісячних платежів, які повинні вноситися на погашення заборгованості, у договорі не була детально розписана загальна вартість кредиту.

Просила визнання недійсними положення кредитного договору від 08 травня 2012 року у частині сплати платежів залежно від обставин, що обумовлюють зміну процентної ставки, у тому числі щодо коливання курсу долара США до гривні, пункти 1.3, 2.3, визнання недійсним графіку погашення кредиту, просила визнати тип процентної ставки за кредитним договором як фіксовану проценту ставку та вважати її встановленою на рівні 9,9 % річних, затвердити суму кредиту за кредитним договором, що підлягає погашенню за весь період дії кредитного договору у розмірі 236 905 грн 31 коп., встановити графік погашення кредиту, визнати недійсним п. 8.3 умов у частині стягнення штрафних санкцій. Також просила визнати недійсними пункти 1.3.1, 1.3.2 загальних умов кредитування та пункт 2.4 у частині нарахування процентів за користування кредитом на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення кредиту.

Рішенням суду Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року позов задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір від 08 травня 2012 року № 50004303, укладений між ОСОБА_4 та ТОВ «Порше Мобіліті» у частині пункту 1.3, підпункту 2.3.1 пункту 2.3, пункту 2.4 у частині слів третього речення «... в іноземній валюті...» загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303), визнано недійсним графік погашення кредиту - додаток до кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, у тому числі у редакції відповідно до додаткової угоди від 15 травня 2014 року № 1, у частині визначення суми платежу, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, залишку несплаченого кредиту як еквівалента у доларах США. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 08 травня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 50004303, згідно з умовами якого остання отримала кредит у розмірі 236 905 грн 31 коп. для придбання транспортного засобу строком на 60 місяців зі сплатою 9,9 % річних. У договорі зазначений еквівалент суми кредиту у іноземній валюті - 29 469,50 доларів США.

Відповідно до п. 1.1 загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, укладеного сторонами, компанія зобов'язується надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. У кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін.

Згідно з п. 1.3.1 загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Пунктом 1.3.2. сторони погодили порядок визначення обмінного курсу при сплаті платежів у погашення кредитної заборгованості та сплаті процентів.

Згідно з п. 2.3. загальних умов кредитування встановлений порядок нарахування процентів та визначено, що проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіку погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року № 6-1341цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконувала його умови.

Також умовами кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата процентів здійснюється у національній валюті України - гривні.

Доводи позивачки, що при укладенні кредитного договору вона була позбавлена можливості отримати інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту у національній валюті України не можуть бути взяті до уваги, оскільки аналіз умов кредитного договору свідчить про те, що у момент укладення договору його сторони допускали можливість зміни курсу валют, та, включаючи в договір умову, яка передбачає здійснення щомісячних платежів у сумі, визначеній залежно від курсу гривні до долара США на день платежу, відповідач намагався уникнути ризику, пов'язаного з можливим падінням курсу української гривні, а позивач взяла на себе такий ризик.

Апеляційний суд обґрунтовано відмовив у позові. Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 17 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М., Демяносов М.В. Ступак О.В.