ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6853/16-ц
провадження № 2/753/620/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. Дарницький районний суд міста Києва

в складі: головуючого судді ЛЕОНТЮК Л.К.

за участю секретаря ГОЛОДЕНКО К.В.

сторін:

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року позивач ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_2 за довіреністю, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором позики, свої вимоги мотивувавши, тим що 08 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та. ОСОБА_4 було укладено Договір позики , посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В., яку відповідачка зобов'язувалася повернути всю суму грошових коштів до 08 квітня 2015 року.

По закінченню зазначеного строку, Відповідачка суми позики не повернула, ухиляється від її повернення, а тому позивач просить стягнути з ОСОБА_4 борг за договором позики суму основної заборгованості за Договором позики від 08 квітня 2013 року в сумі 1 303 862 (один мільйон триста три тисячі вісімсот шістдесят дві) гривні 40 коп, , штрафні санкції в сумі 2 373 029 (два мільйони триста сімдесят дев'ять тисяч двадцять дев'ять) гривень 57 коп.,суму інфляційних втрат в розмірі 256860 (двісті п'ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят) грн. 89 коп. та 3 відсотки річних в сумі 38980 (тридцять вісім тисяч дев"ятсот вісімдесят ) гривень 60 коп.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, яка діє за довіреністю НАР 455013 від 18.08. 2015 року ( а.с. 7 ) позовні вимоги уточнила, підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов, з підстав викладених у позовних вимогах та в судових дебатах фактично збільшивши суму заборгованості, зазначивши, що при поданні позовної заяви позивач розраховував обсяг заборгованості за курсом НБУ станом на день подання позову. Проте при винесенні рішення у випадку задоволення позовних вимог фактичну суму заборгованості Позивача слід розраховувати керуючись офіційним курсом НБУ станом на день постановлення Рішення. На сьогоднішній день 06.02.2017 року офіційний курс НБУ складає 27,07 грн. за 1 долар США.

Представник відповідачки ОСОБА_7, який діє за довіреністю НАІ 833376 від 06.05. 2016 року ( а.с. 21) заперечував проти заявлених вимог, які є незаконними та необгрунтованим , оскільки між позивачем та відповідачем було укладено Договір позики грошей під 08 квітня 2013 року.. Відповідно до умов Договору позикодавець передав у власність позичальникові грошові кошти у розмірі 399 500 (триста дев'яносто дев'ять тисяч) гривень, що на день укладання Договору становило еквівалент 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США. Форма повернення грошових коштів передбачала можливість як готівкового, так і безготівкового порядку повернення суми позики (реквізити рахунку повідомлялися Позичальником додатково, п.5.1 Договору). Пунктом 5.2 Договору передбачено, що кошти можливо було повертати одноразовим платежем або частинами, але не пізніше 08 квітня 2015 року. За користування позиченими коштами - відсотки не нараховувалися, п.2.2. Договору. На виконання умов Договору, у період з 17.05.2013 року по 11.03.2015 рік відповідачем особисто або за дорученням було передано грошові кошти Позивачу в загальній сумі 626 843 (шістсот двадцять шість тисяч вісімсот сорок три) гривні, що становило еквівалент 53 000 (п'ятдесят три тисячі) доларів США. Всього Позивач отримав за Договором грошові кошти у розмірі 740 293 (сімсот сорок тисяч двісті дев'яносто три) гривні, що становило еквівалент 5К 000 (п'ятдесят вісім тисяч) доларів США, що підтверджується показаннями свідків (відповідно до Заяви про виклик свідків). Графік повернення коштів за Договором позики додається. Позичальником були виконані всі умови Договору, а саме грошові кошти були повернути у повному розмірі та у встановлений строк. Отже, у задоволенні позовних вимог, просив відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи у їх сукупності , приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.

Ст. 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об"єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, 08 квітня 2013 року між ОСОБА_3 та. ОСОБА_4 було укладено Договір позики , посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Білошицькою М.В., яку відповідачка зобов'язувалася повернути всю суму грошових коштів до 08 квітня 2015 року. , що підтверджується договором позики грошей від 08.04. 2013 року, посвідчений приватним нотаріусом Білошицькою М.В. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області та зареєстровано в реєстрі № 937 ( а.с. 5)

Згідно з вимогами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позичальникові таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк ( термін ) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк ( термін ).

Проте, відповідачка всупереч умов договору у встановлений договором позики строк до 08 квітня 2015 року, грошові кошти не повернула, при цьому станом на день подачі позовної заяви Відповідачкою не вчинено жодних дій направлених на погашення заборгованості.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

Як передбачено, ч.І ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Відповідно до ст.ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.І ст. 530 ЦК України якщо в зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п.6.2 Договору Позики Грошей, у випадку прострочення виконання зобов'язання за цим договором Позичальник зобов'язується сплатити Позикодавцю штраф в розмірі 0,5% (нуль цілих п'ять десятих відсотка) від суми боргу за кожен день прострочення, до повного розрахунку.

Станом на 06 04.2016 року основна сума боргу за Договором позики від 08.04.2015 року , а саме 50 000 (п'ятдесят тисяч ) доларів США за курсом НБУ в гривневому еквіваленті складає 1 303 862 (один мільйон триста три тисячі вісімсот шістдесят дві ) гривні 40 коп.

Сума штрафних санкції за прострочення виконання зобов'язання у розмірі 0.5 % від суми боргу за кожен день прострочення , складає 2 373 029 (два мільйони триста сімдесят дев'ять тисяч двадцять дев'ять) гривень 57 коп.

Сума інфляційних втрат за період з 08.04.2015 року по 06.04.2016 року становить 256 860 (двісті п'ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят) гривень 89 коп.

Сума 3 % річних за несплату основного боргу в передбачений Договором строк становить 38980 (тридцять вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят гривень 60 коп ) грн. 60 коп.

Загальна сума заборгованості з урахуванням штрафних санкцій, 3% річних та інфляції за Договором позики від 08.04.2015 року станом на 06.04.2016 року становить 3 972 733,46 грн (три мільйони дев'ятсот сімдесят дві тисячі сімсот тридцять три ) гривні 46 коп.

Допитані у судовому засіданні за клопотанням представника відповідача свідки ОСОБА_8 07.09. 2016 року пояснив в судовому засіданні, що йому невідомо, які були зобов»язання у відповідача з позивачем, свідок ОСОБА_3 23.06. 2016 року пояснив, що кошти давав відповідачці у доларах США терміном на два роки, додаткових умов не укладали, він погоджується з усіма вимогами договору. Не спростовував той факт, що він зустрічався з чоловіком відповідачки з приводу повернення боргу, але коштів йому ніяких не передавав за даним договором. Перемовини із чоловіком відповідача, її бізнес-партнером відбувалися у липні 2015 року, пропонували йому повернути борг у сумі 10 000 доларів США та переписати договір на бізнес-партнера відповідачки.

Свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що його дружина та її бізнес-партнер Короткошей співпрацюють 7 років. За дорученням своєї дружини він неодноразово передав кошти позивачу на виконання грошових зобов»язань, розписки про отримання боргу, позивач йому не надавав. Боргові зобов»язання виникли на партнерських засадах, його дружина взяла в борг для Короткошея і він вважає, що це є трьох стороння угода.

Свідки не бачили моменту укладення договору позики та передачі позикових коштів.

Відповідачка ОСОБА_10 в судовому засіданні 23.06. 2016 року підтвердила факт підписання договору позику, оскільки була зацікавлена і розвитку підприємства та не надала доказів суду про те, що вона повністю повернула борг, а позивач не повернув їй договір позики.

Доводи відповідачки та її представника про те, що зазначені в договорі кошти є не її боргом за договором позики, а її партнера по бізнесу Кривошея, є недоведеними .

Що стосується доводів сторони відповідача щодо іншої правової природи договору позики, яка на думку відповідачки, була гарантією зобов'язання в розвитку підприємства, то належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних доводів відповідачкою суду також не надано.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові ВСУ від 18 вересня 2013 року по справі 6-63цс13.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Оскільки, відповідачкою не виконано умов договору, то відповідно до ст.ст.610, 612, 1048-1050 ЦК України позикодавець, тобто, позивач має право на отримання від позичальника суми боргу із встановленими відсотками, пенею згідно укладеного договору чи закону.

Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4) ч. З ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

За змістом ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Належних і допустимих доказів на підтвердження того, що вказані в розписці грошові кошти були повернуті позикодавцю у строк, обумовлений в розписці - до 08 квітня 2015 року відповідачем не було надано

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, ні відповідачка, ні її представник не надали суду переконливих і достатніх доказів на підтвердження повернення боргу та здійснення останньою відрахувань з прибутку підприємства, який зі слів відповідачки відображався в бухгалтерському обліку, в рахунок погашення боргу.

Згідно статті 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором, або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

При тому сам факт отримання коштів від Позивача стороною Відповідача не заперечувався.

Пунктом 7.1 Договору передбачено, сума позики за домовленістю сторін фіксується в доларах США та становить 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США і оплачується Позичальником в національній валюті за курсом НБУ, що діятиме на момент повернення позики.

Окрім того, згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-79цс14 від 02 липня 2014 р., відповідно до якої аналіз норм ст. 99 Конституції України, ст. ст. 192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня.

Відповідно, у національній валюті України підлягають обчисленню і стягненню і інші складові грошового зобов'язання (пеня, штраф, неустойка, проценти) та виплати, передбачені ст. 625 ЦК України

Аналогічна правова позиція також висловлена в постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року № 6-190цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

При поданні позовної заяви Позивач розраховував обсяг заборгованості за курсом НБУ станом на день подання позову.

Разом з тим, представник позивача в судових дебатах., фактично збільшив позовні вимоги, зазначивши, що при винесенні Рішення у випадку задоволення позовних вимог фактичну суму заборгованості Позивача слід розраховувати керуючись офіційним курсом НБУ станом на день постановлення рішення. На 06.02.2017 року офіційний курс НБУ складає 27,07 грн. за 1 долар США.Отже обсяг фактичної заборгованості (без урахування збитків від інфляції, пені та штрафних санкцій) станом на сьогоднішній день складає 50 000х 27,07=1 353 500,00 грн.

Проте, судом не можуть бути задоволені вимоги в частині їх збільшення, оскільки позивачем та його представником не наданий розрахунок з урахуванням штрафних санкцій, 3% річних та інфляції за Договором позики від 08.04.2015 року на день постановлення рішення суду та не сплачений судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При поданні до суду цієї позовної заяви, було сплачено судовий збір в розмірі 6 890 ( шість тисяч вісімсот дев"яносто ) гривень , який і підлягає стягненню з відповідачки.

На підставі вищевикладеного та ст.ст. 6, 15, 16, 525, 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України і керуючись ст.ст. 3, 10, 57- 60, 88 , 209, 213, 215, 218, 294, 360-7 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості , задовольнити частково .

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого у Волинській області, Камінь-Каширського району, с. Г.Камінська заборгованість за договором позики від 08 квітня 2013 року у розмірі 3 972 733 ( три мільйони дев"ятсот сімдесят дві тисячі сімсот тридцять три ) гривні 46 копійок, яка складається з наступного:

- 1 303 862 ( один мільйон триста три тисячі вісімсот шістдесят дві) гривні 40 копійок- основна заборгованість за договором позики;

- 2 373 029 ( два мільйони триста сімдесят три тисячі двадцять дев"ять) гривень 57 копійок - штрафні санкції;

- 256 860 ( двісті п"ятдесят шість тисяч вісімсот шістдесят) гривень 89 копійок - інфляційні втрати;

- 38 980 ( тридцять вісім тисяч дев"ятсот вісімдесят ) гривень 60 копійок, в решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючого за адресою у АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого та проживаючого у Волинській області, Камінь-Каширського району, с. Г.Камінська судовий збір в розмірі 6 890 ( шість тисяч вісімсот дев"яносто ) гривень .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення . Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2017 року.

СУДДЯ Л.К. ЛЕОНТЮК