Справа № 635/1045/17
Провадження № 2-о/643/90/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Панас Н.Л.

при секретарі - Сайко А.О.

за участю прокурора - Рикової О.В.

представника КЗОЗ ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт.Покотилівка цивільну справу за заявою головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію громадянина ОСОБА_3 у психіатричний стаціонар без його згоди або згоди його законного представника,-

В С Т А Н О В И В :

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_2 щодо застосування примусової госпіталізації у психіатричний стаціонар ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, с.Скалонівка, вул.Щорса, 2, без його згоди або без згоди його представника.

В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що ОСОБА_4 хворіє на хронічну психічну хворобу - важку розумову відсталість (різко виражена імбецильність) з емоційно-вольовою нестійкістю. Внаслідок чого він не може самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, які забезпечують його життєдіяльність, може заподіяти шкоду своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану.

На теперішній час психологічний стан ОСОБА_3 - продуктивному контакту малодоступний, мова змазана, не чітка, увага розсіяна, на співрозмовника не дивиться. Рухомо неспокійний, розторможений, інструкції виконує вибірково. На тлі вираженої інтелектуальної неповноцінності до ступеня недоумства, виявляє ознаки атипового аутизму з відсутністю критичного ставлення до свого стану і вчинків, вираженою соціальною дезадаптацією. Уникає контакту з лікарем, здійснює стереотипні рухи кінцівками, які посилюються при хвилюванні. Писати, читати і рахувати не вміє, не навчаємий. Себе обслуговує частково. Потребує постійного догляду, нагляду і сторонньої допомоги. Критика до стану відсутня. До госпіталізації байдужий. З урахуванням чого обстеження і лікування хворого можливо лише в умовах психіатричного стаціонару, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу».

Законний представник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилася, подала заяву, в якій вказала, що підтримує заяву про необхідність надання ОСОБА_3 медичної допомоги та просила її задовольнити і проводити судове засідання без її участі (а.с.11).

Згідно з довідкою, наданою КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1», ОСОБА_3 за своїм психічним станом здоров'я не може бути присутнім в судовому засіданні (а.с.10).

Суд, заслухавши представника та лікаря-психіатра КЗОЗ «Обласна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_1, який просив задовільнити заявлені вимоги, думку прокурора, який вважав за доцільне задовольнити заяву, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані докази, вважає заявлені вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.13 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна та за рішенням лікаря-психіатра.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Згідно з рішенням Конституційного суду України від 1 червня 2016 року у справі №1-1/2016, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІП з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного заклад) на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Відповідно до частини другої статті 70 Закону України "Про Конституційний Суд України", Конституційний Суд України вказав такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров'я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, п."е" цієї статті дозволяє законне затримання психічно хворих як з метою їх ізоляції від суспільства, так і з метою покращення їх стану.

Європейський суд з прав людини вказав на те, які вимоги повинні бути дотримані, щоб затримання особи, як душевнохворої відповідало вимогам ст.5 Конвенції:

- необхідно довести стан психічного розладу;

- розлад повинен бути таким і такої інтенсивності, щоб було виправданим поміщення особи до лікарні;

- знаходження в лікарні не може продовжуватися при припиненні такого розладу.

Ці ж принципи повинні бути дотримані і при вирішенні питання про госпіталізацію особи в психіатричний заклад в примусовому порядку.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно висновку лікарів - психіатрів від 21 лютого 2017 року ОСОБА_3 хворіє на важку психічну хворобу у формі важкої розумової відсталості (різко виражена імбецильність) з емоційно-вольовою нестійкістю. Потребує госпіталізації до психіатричного закладу у психіатричний стаціонар, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та стану хворого, за своїм психічним станом виявляє безпосередню небезпеку для себе та оточуючих (а.с.3).

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 15 липня 2009 року ОСОБА_3 було визнано недієздатним та йому призначено опікуна ОСОБА_5М.(а.с.5).

Встановлені факти свідчать про наявність у ОСОБА_3 психічного захворювання, а також про те, що хворий становить суспільну небезпеку для оточуючих і має потребу в примусовій госпіталізації.

У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне задовольнити заяву головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_2 та застосувати примусову госпіталізацію у психіатричний стаціонар відносно ОСОБА_3

На підставі викладеного, ст.ст.13, 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст.280-282 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву головного лікаря КЗОЗ «Харківська обласна клінічна психіатрична лікарня №1» ОСОБА_2 задовольнити.

Застосувати у відношенні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: Харківська область, Зачепилівський район, с.Скалонівка, вул.Щорса, 2, без його згоди, примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару Комунального закладу охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня №1».

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене сторонами повністю або частково до апеляційного суду Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Апеляційна скарга подається у письмовій формі протягом десяти днів зі дня проголошення рішення.

Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошеня рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів зі дня отримання копії рішення.

Суддя Н.Л. Панас