Єдиний унікальний номер (справа №) 216/6213/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/859/17
16 лютого 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг
Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Кузнецова Р.О.,
секретаря судового засідання Павленко О.О.
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Представник позивача, який належним чином повідомлений про дату, місце та час розгляду справи, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні, надав суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив розглянути справу за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, про що свідчить телефонограма № 44 від 18.01.2017 року, не використав наданого законом права на особисту участь у судовому засіданні.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 224 ЦПК України у випадку неявки в судове засідання відповідача, належним чином повідомленого і від якого не надходила заява про розгляд справи у його відсутність або якщо вказані ним підстави неявки визнано неповажними, суд може прийняти заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, а представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.
За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
З урахуванням встановлених у справі обставин суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, з питання виконання зобовязань.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно виписки по особовим рахункам з 29.10.2013 по 21.11.2016 (а.с.8) та розрахункам заборгованості по кредитному договору (а.с.9,10) вбачається, що відповідач не виконав свого обовязку та перестав повертати надані йому кредитні кошти в передбачені строки.
Відповідно до матеріалів справи також вбачається, що публічне акціонерне товариство «Платинум Банк» на підставі Договору факторингу № 20141028-Г від 28.10.2014, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Бізнесфінанс» було відступлено право вимоги щодо вищевказаної заборгованості.
Згідно Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 (а.с.16-18), Витягу з Додатку № 1 до вказаного Договору факторингу (Реєстру заборгованостей) (а.с.15) та Акту прийому-передачі Реєстру заборгованостей (а.с.18 на звороті), ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором № 4710/163CLBPS від 29 жовтня 2013 року, включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобовязанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобовязання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.
Стаття 516 ЦК України закріплює порядок заміни кредитора у зобовязанні, та вказує, що заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи та наданих сторонами доказів вбачається, що між ПАТ «Платінум Банк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №4710/163CLBPS, який не містить положень про обовязок банку отримати згоду боржника на передання ним своїх прав іншій особі за правочином. Водночас, відповідно до п. 6.3 розділу 6 кредитного договору №4710/163CLBPS відповідач, укладаючи цей договір надав згоду на розкриття інформації, що містить банківську таємницю у разі відступлення Банком прав вимоги за цим договором третій особі (новому кредитору).
На виконання умов Договору факторингу №20141028-Г від 28.10.2014 на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, від імені ПАТ «Платинум Банк» направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» за кредитним договором №4710/163CLBPS (а.с.12).
25.06.2015, на виконання умов Договору факторингу №1706/01 від 17.06.2015 на адресу відповідача, зазначену в Кредитному договорі, від імені ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» направлено повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором №4710/163CLBPS (а.с.13).
З аналізу вище зазначеного вбачається, що ПАТ «Платінум Банк» та в подальшому ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» правомірно, без порушення норм чинного законодавства, укладено договір на відступлення права вимоги, а позивачем правомірно набуто всіх прав кредитора за кредитними договорами укладеними з відповідачем, при цьому згода останнього на укладення даних договорів не потрібна. Процедура щодо повідомлення боржника про відступлення права вимоги була виконана.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
При цьому за приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, за умовами кредитного договору №4710/163CLBPS (а.с.5,6) ОСОБА_2 зобовязаний був сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних.
Позивач у своїй заяві надав розрахунок процентів за користування кредитами, тому, враховуючи, що визначення предмету та підстав позову є виключним правом позивача, суд вважає за можливе прийняти до уваги розрахунок належних до стягнення процентів саме до цієї дати та у такому розмірі, а саме 3007,76 грн.
Одночасно, за приписами статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
При цьому за ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).
Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.
Отже, з ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за умовами кредитного договору №4710/163CLBPS в розмірі 6918,28 грн.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
За приписами частини 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
За приписами ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати.
Отже з урахуванням задоволення позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню судовий збір в розмірі 1 378,00 грн.
Керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 61, 209, 213, 215-218, 224-233 ЦПК України, ст.ст. 526,527, 530, 610 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.
Іншими учасниками судового процесу рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду Дніпропетровської області через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов