Справа № 572/3667/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді - ВЕДЯНІНОЇ Т.О.

при секретарі - ШЕВНІ І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни справу за позовом ОСОБА_1 до КЛЕСІВСЬКОЇ ОСОБА_2 Сарненського району, ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, розташовану на території Карпилівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, яка належать відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ № 00354 , ОСОБА_4, померлому 20 січня 2016 року - в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього.

Представник позивача в судовому засіданні подані ОСОБА_1 у позові вимоги підтримала повністю, дала пояснення відповідно до змісту позовної заяви.

Відповідач, Клесівська селищна рада Сарненського району Рівненської області, є повідомленою про час проведення судового засідання відповідно до закону, однак, представник відповідача у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Співвідповідач ОСОБА_3, залучений до участі у справі за ініціативою суду, заявлені позивачем вимоги, відповідно до поданої письмової заяви, визнав повністю.

Дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Копія Державного акту серії РВ № 00354 доводить, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,25 га., розташована на території Карпилівської сільської ради Сарненського району Рівненської області. З огляду на наведене, суд вважає, що вказане майно належало ОСОБА_5 на законних підставах.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4, помер 20 січня 2016 року.

Копія заповіту, посвідченого 7 грудня 2015 року, наявна в матеріалах справи, доводить, що ОСОБА_4 заповів житловий будинок, розташований по провул.Піщаному,15 с.Карпилівка, дочці ОСОБА_1.

Згідно із ч.3 ст.1268, 1269 ЦК України позивач є такою, що прийняла спадщину, оскільки звернулась із заявою про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори, що підтверджується наданою останньою копією постанови державного нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину від 2 серпня 2016 року.

Таким чином, в суді встановлено належність спірного майна спадкодавцю та доведено факт прийняття спадщини позивачем після смерті заповідача.

Однак, відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Із наданого позивачем заповіту від 7 грудня 2015 року встановлено, що цим заповітом охоплено конкретне майно - житловий будинок, а тому позивач не може ставити питання про визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за цим заповітом.

Із змісту ст.1245 ЦК України вбачається, що частина спадщини, що не охоплюється заповітом, спадкується спадкоємцями за законом на загальних підставах.

Позивач, відповідно до ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги спадкування, так як є дочкою померлого ОСОБА_4, що доводиться її свідоцтвом про народження, копія якого надана суду.

Інші спадкоємці за законом, які прийняли спадщину після ОСОБА_4, так як на момент відкриття спадщини проживали із ним (що вбачається із довідки № 4202 від 3 червня 2016 року), а саме : ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які є дітьми спадкодавця, відмовились від прийняття спадщини, на підтвердження чого позивачем надані їх письмові заяви.

Залучений до участі у справі як співвідповідач ОСОБА_3 є неповнолітнім, однак, оскільки він досяг 14-річного віку, відповідно до ч.2 ст.29 ЦПК України може особисто здійснювати цивільні процесуальні права в суді.

ОСОБА_3 на момент смерті батька був неповнолітнім, а тому на підставі ч.1 ст.1241 ЦК України має право на обовязкову частку у спадщині.

Із змісту позовної заяви вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 є спадкоємцем за заповітом на житловий будинок по вул.Вересневій,2 с.Карпилівка Сарненського району Рівненської області, що не заперечується самим співвідповідачем, а тому його права в даному випадку не порушені.

З огляду на наведене, досліджені докази, суд вважає за можливе визнати за позивачем право власності на спірне майно в порядку спадкування за законом, а тому позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення частково.

На підставі наведеного, ст.ст.328, 1218, 1220, 1222, 1235, 1261 ЦК України, керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, розташовану на території Карпилівської сільської ради Сарненського району Рівненської області, яка належать відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії РВ № 00354 ОСОБА_4, померлому 20 січня 2016 року - в порядку спадкування за законом після смерті останнього.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Сарненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя підпис

Копія вірно

Суддя Сарненського районного суду

Рівненської області ОСОБА_9