Справа № 139/1117/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Кирилівці заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, аліментів на дружину, а також додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішення Мурованокуриловецького районного суду від 23 січня 2017 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно, аліменти на утримання дружини у розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно та разові додаткові витрати на дитину в сумі 1000 (тисяча) гривень (а.с. 46-49).

27 січня 2017 року копія заочного рішення вручена ОСОБА_2 (а.с. 52), а 06 лютого 2017 року він направив до суду заяву про перегляд заочного рішення (а.с. 54-56).

Свою заяву ОСОБА_2 мотивував тим, що рішення суду було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду повністю суперечать чинному законодавству України та судовій практиці. Так, приймаючи ухвалу про проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача, суд виходив з того, що він був належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи. Проте такий висновок суду не відповідає дійсності, оскільки судової повістки про розгляд справи 23 січня 2017 року він не отримував, а тому не знав і не міг знати про день, час та місце розгляду справи. Враховуючи, що судова повістка за місцем постійного проживання відповідача не надходила і особисто йому вручена не була, він не міг зявитися у судове засідання чи повідомити суд про причину своєї неявки. Його відсутність під час розгляду справи призвела до ухвалення судом неправильного рішення, без зясування всіх обставин, які беруться судом до уваги при визначенні розміру аліментів. Стверджує, що затребувана сума аліментів має бути зменшена до ? частки від його доходів, а, оскільки він регулярно направляє перекази ОСОБА_3 у доларах США на ведення спільного господарства, виховання і утримання спільної дитини, вважає, що їх має вистачити і на додаткові витрати на дитину. Вимогу про стягнення на утримання дружини 1000 гривень вважає не доведеною, оскільки його середньомісячний заробіток згідно трудового договору становить 1450 гривень і він фізично не спроможний сплачувати таке утримання. Просив скасувати заочне рішення і переглянути його, призначивши до розгляду у загальному порядку.

У судове засідання відповідач - ініціатор перегляду заочного рішення не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце його проведення (а.с. 80). Електронною поштою на адресу суду 28 лютого 2017 року надійшла заява від ОСОБА_2 (не підписана) про розгляд заяви за його відсутності.

Позивач у судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про день, час і місце його проведення (а.с. 81).

З врахуванням думки учасника, що зявився в судове засідання, права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, положень ч. 1 ст. 231 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд заяви за відсутності сторін.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, зокрема, пояснив: Вважає, що заочне рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом зясовано всі обставини справи та надано належну оцінку наявним в матеріалах справи доказам. Обґрунтування підстав для перегляду заочного рішення вважає такими, що не відповідають дійсним обставинам: насправді відповідач тричі був належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, в тому числі і на 23 січня 2017 року, коли було прийнято судове рішення. Заявив, що ОСОБА_2 не надав суду належних і допустимих доказів, які б могли вплинути на прийняте судом рішення, а подана копія строкового договору не спростовує висновки суду про відсутність у відповідача постійного місця роботи, заява про інших утриманців не доведена ніякими доказами, відомості про перерахування позивачу валюти не спростовують пояснень позивача у судовому засіданні про те, що ці кошти переказувалися ОСОБА_2 для погашення пяти кредитних зобовязань.

За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд прийшов до висновку, що її слід залишити без задоволення, виходячи з наступного:

Заочне рішення Мурованокуриловецьким районним судом ухвалено 23 січня 2017 року (а.с. 46-49).

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України, скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із ухвали про відкриття провадження (а.с. 23), на 19 грудня 2016 року у справі було призначено попереднє судове засідання, а відповідачу, крім іншого, запропоновано до цього строку надати письмове заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються, докази про інших утриманців, про свої доходи і т.п. Цю ухвалу суду відповідач отримав 09 грудня 2016 року (а.с. 29), однак в судове засідання не зявився, не повідомив про причину неявки, не направив суду заперечення з доказами.

Ухвалою суду від 19 грудня 2016 року (а.с. 30) справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 26 грудня 2016 року. Про судове засідання відповідач був повідомлений неналежним чином (а.с. 35), а тому справу було відкладено на 10 січня 2017 року.

Судову повістку відповідач отримав 29 грудня 2016 року (а.с. 36) і направив суду клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 37).

Ухвалою суду (а.с. 39) клопотання відповідача було задоволено і розгляд справи відкладено на 23 січня 2017 року.

Судову повістку про це судове засідання відповідач отримав 16 січня 2017 року (а.с. 41), однак у судове засідання не зявився, не повідомив про причину неявки, не просив розглядати справу за його відсутності чи відкласти судовий розгляд справи, а тому судом було ухвалено про винесення заочного рішення у справі (а.с. 44).

Суд не надає віри твердженням відповідача про те, що повістка про судове засідання на 23 січня 2017 року йому не направлялася, оскільки вони спростовуються розпискою про вручення (а.с. 41). Твердження відповідача про те, що судова повістка йому особисто не вручалася, суд вважає необґрунтованим і таким, що має на меті ввести в оману суд. Зокрема, судом дотримано порядок направлення судових повісток, визначений ЦПК України, у всіх направлених разом з судовою повісткою розписках про вручення рекомендованого повідомлення є підпис особи про її отримання (а.с. 29, 35, 36, 41). Ідентифікувати підпис не є повноваженням суду, крім того, відповідач у всіх документах, які він отримував від суду і які направляв до суду, ставив різні підписи, наприклад, на аркушах 52 (про отримання заочного рішення), 56 (заява про перегляд заочного рішення), 59 (трудовий договір), 80 (розписка про вручення судової повістки на 01 березня 2017 року), 84 (розписка про вручення судової повістки на судове засідання на 22 лютого 2017 року).

Щодо доказів, на які посилається відповідач як на ті, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, суд враховує наступне:

Позивач не скористався своїм правом надання заперечень і доказів до початку попереднього судового засідання, про яке йому було достеменно відомо (а.с. 29), він також не скористався можливістю подати докази до початку розгляду справи по суті.

Заявляючи у заяві про перегляд заочного рішення, що суд має прийняти рішення про стягнення аліментів у частці від заробітку, оскільки при визначенні їх у твердій грошовій сумі в судовому рішенні від 23 січня 2017 року не врахував, що відповідач працює, ОСОБА_2 подав суду трудовий договір від 18 листопада 2016 року (а.с. 57-59). Однак, цей договір є строковим і ніяким чином не спростовує висновок суду про відсутність у відповідача постійного місця роботи.

Твердження, що протягом 2016 року він на утримання дитини надав позивачу 12400 гривень (хоча із наданих документів на аркушах 60-62 не вбачається, що ці кошти є матеріальною допомогою на утримання дитини), не звільняють його від обовязку нести додаткові витрати у звязку з, наприклад, хворобою дитини.

Заява відповідача, що він не може нести витрати по утриманню дружини до досягнення дитиною трирічного віку, спростовуються ним же поданими доказами: документами про перерахування валюти (а.с. 60-62), трудовим договором (а.с. 57-59), з якого слідує, що він має за сумісництвом кілька місць роботи.

Отже такі докази, по-перше, подані поза строками, визначеними ч. 1 ст. 131 ЦПК України, по-друге, не мають істотного значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви про перегляд заочного рішення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Мурованокуриловецького районного суду від 23 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, аліментів на дружину, а також додаткових витрат на утримання дитини залишити без задоволення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. Апеляційна скарга може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Мрованокуриловецький районний суд протягом десяти днів з моменту постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: ____________