233 № 233/933/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В.,за участі секретаря Франчук А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Костянтинівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка Донецької області дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, матір'ю якого є громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком - громадянин України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на те, що вона ІНФОРМАЦІЯ_8 року у медичному закладі м. Горлівки Донецької області вона народила дитину чоловічої статі, про що їй було видано медичне свідоцтво про народження № 9 від 12 січня 2017 року.

Отримати свідоцтво про народження у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у її відсутність.

Представник заінтересованої особи Костянтинівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави - учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4).

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1). Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявником у справі є громадянка України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка м. Горлівки Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1, виданим 03 лютого 2007 року Микитівським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області (а.с.5-6).

16 лютого 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрований шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, про що в Книзі реєстрації шлюбів 16 лютого 2011 року зроблено відповідний актовий запис за № 62 (а.с.10).

За твердженням заявника, ІНФОРМАЦІЯ_8 року вона у медичному закладі м. Горлівки Донецької області народила дитину чоловічої статі.

На підтвердження факту народження дитини заявником надані:

- дублікат медичного свідоцтва № 9 від 12 січня 2017 року, виданий ТМО «Сім'я та здоров'я» м. Горлівки (а.с.11);

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, виданого 13 січня 2017 року Микитівським відділом ЗАГС (а.с.12);

- копія обмінної картки пологового будинку, пологового відділення лікарня на вагітну ОСОБА_1 (а.с.13-14);

- копії протоколів УЗД у 1-му та 2-му триместрі вагітної ОСОБА_1 (а.с.15);

- копія результатів комбінованого скринінгу 1 триместрі вагітної ОСОБА_1 (а.с.16);

- фототаблиця із зображення родини ОСОБА_2 (а.с.17).

Даючи оцінку допустимості, таким доказам, як дублікат медичного свідоцтва № 9 від 12.01.2017 року та копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 13 січня 2017 року, як документам, що видані установою та органом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих майнових та немайнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги дублікат медичного свідоцтва та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 від 13.01.2017 року, та оцінює їх в сукупності з фототаблицею із зображенням родини заявника, копіями медичних документів ОСОБА_1 під час вагітності, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка Донецької області Україна громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, від громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дитини чоловічої статі - ОСОБА_2, що надасть можливість заявнику отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дитини.

Тож, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 257-1, ст. 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити, встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_8 року у м. Горлівка Донецької області Україна громадянкою України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Горлівка Донецької області, від громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця м. Горлівка Донецької області, дитини чоловічої статі - ОСОБА_2.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш