Провадження № 2/638/273/17
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 січня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого: судді Грищенко І.О.

при секретарі Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка померла 06 вересня 2015 року, після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 26 квітня 1997 року, шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26 квітня 1997 року померла її бабуся ОСОБА_4, яка проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить 1/4 частина квартири, в якій вона проживала. Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 була її мати - ОСОБА_3, яка прийняла спадщину, вступивши у фактичне володіння майном померлої 26 квітня 1997 року ОСОБА_4, а саме її особистими речами та меблями, які вона забрала після її смерті собі. 06.09.2015 року ОСОБА_3 померла. Після смерті матері у встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини. Листом від 23.03.2016 року №746/0214 Десята Харківська державна нотаріальна контора повідомила, що після смерті ОСОБА_4, яка померла 26.04.1997 року, ніхто з спадкоємців за заявами про прийняття або про відмову від спадщини, до нотаріуса не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. У зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 відсутній факт прийняття спадщини після померлої 26.04.1997 року її матері ОСОБА_4, запропоновано звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 та її уповноважений представник ОСОБА_5, що діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності, в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її уповноважений представник ОСОБА_6 в судовому засіданні визнали позовні вимоги позивача, не заперечували проти задоволення позову. Відповідач зазначила, що між нею та позивачем, як спадкоємцями, не існує суперечок щодо спадкового майна.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовим розглядом справи встановлено, що 26 квітня 1997 року померла бабуся позивача ОСОБА_4, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №095864, виданого Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану 23 квітня 1997 року.

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 була мати позивача ОСОБА_3. Родинний звязок між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджується даними свідоцтва про народження ОСОБА_7 серія ЯГ №788251 від 22 липня 1952 року, виданого Сталінським районним РАЦС та даними свідоцтва про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 17 жовтня 1970 року серія І-АБ №471365, копії яких долучено до матеріалів справи.

06 вересня 2015 року мати позивача ОСОБА_3 померла, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серія І-ВЛ №510791, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, копію якого долучено до матеріалів справи. Родинний звязок між позивачем та ОСОБА_3 підтверджується даними свідоцтва про народження серія І-ВЛ №259179 від 1 квітня 1972 року та даними свідоцтва про укладення шлюбу серія ІІІ-ВЛ №459882, виданим Ленінським відділом РАЦС міста Харкова 06 жовтня 1990 року, копії яких долучено до матеріалів справи.

Позивач у встановлений законом шестимісячний строк після смерті ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини.

Згідно листа Десятої Харківської державної нотаріальної контори №746/0214 від 23 березня 2016 року після смерті ОСОБА_4, яка померла 26 квітня 1997, ніхто із спадкоємців із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріуса не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося. У зв'язку з тим, що у ОСОБА_3 відсутній факт прийняття спадщини після померлої 26.04.1997 року її матері ОСОБА_9І., запропоновано звернутися до суду для встановлення права власності на ? частку квартири №543, що знаходиться у м. Харкові, пр.. перемоги, 72, яка належала померлій 26.04.1997 року ОСОБА_4

Позивач та відповідач в судовому засіданні підтвердили, що ОСОБА_3, після смерті своєї матері ОСОБА_4 забрала з квартири останньої особисті речі, меблі та техніку, зокрема, холодильник, сервант, фотокартки та інші особисті речі.

Відповідно до вимог ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР , що діяв на момент смерті ОСОБА_4, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Згідно з положеннями до п.1 ч.1 ст. 549 цього ж кодексу, спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до абз.13 п.1 ОСОБА_7 ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судам слід звернути увагу, що на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Згідно з положеннями абз.6 п.2 цього ж ОСОБА_7 відповідно до ст. 548 ЦК УРСР та ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням, а тому зі змісту цих норм вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Таким чином, під безумовністю та беззастережністю слід розуміти, що не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася.

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що є підстави для встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3, яка померла 06 вересня 2015 року, після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 26 квітня 1997 року, шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, ч.4 ст. 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. 549 ЦК Української РСР, ст.ст. 1216, 1218, 1261, 1268 ЦК України, абз.13 п.1, абз.6 п.2 ОСОБА_7 ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3, яка померла 06 вересня 2015 року, після смерті своєї матері ОСОБА_4, яка померла 26 квітня 1997 року, шляхом вступу у володіння і управління спадковим майном.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова у десятиденний термін з дня його проголошення.

Головуючий: І.О.Грищенко