Справа № 153/931/16-ц Провадження № 22-ц/772/263/2017Головуючий в суді першої інстанції Любинецька-Онілова А. Г.
Категорія 39Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючої: Шемети Т. М.,

суддів: Панасюка О. С., Рибчинського В. П.

за участі: секретаря судового засідання Куленко О. В.,

представника позивача та третьої особи ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації права власності

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2016, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом та ставила вимогу: поновити їй строк звернення до суду із цим позовом, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10 липня 2010 року Ямпільською державною нотаріальною конторою на ім'я ОСОБА_3, реєстраційний номер 2489, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на житловий будинок із надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1, за яким право власності належить ОСОБА_3

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року позов задоволено частково: визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 10 липня 2010 року Ямпільською державною нотаріальною конторою, зареєстроване в реєстрі за № 2489, на підставі якого за ОСОБА_3 визнано право на спадщину, яка складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 і до дня смерті належав ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Добрянка Ямпільського району Вінницької області. Вирішено питання про судові витрати. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати прийняте рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що порушено її право власності так, як вона вважає, що має право на ? успадкованого від дідуся відповідно до заповіту майна, до того ж вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності, так як право власності на спірне майно вона набула в 2010 році. Крім того, суд розглянув справу без її участі чим порушив її процесуальні права.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_3 подану апеляційну скаргу підтримала з викладених у ній підстав. Представник позивача та третьої особи ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає що суд повно та всебічно з'ясував обставини справи і виніс законне рішення.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду, позивач обґрунтовувала позов тим, що з 17.03.1949 року по день смерті (ІНФОРМАЦІЯ_1) ОСОБА_6 вона перебувала з ним у шлюбі, з 1976 року разом будували спірний будинок.. В червні 2016 року позивачці стало відомо, що відповідачка є власником всього будинку на підставі заповіту складеного ОСОБА_6 Вважає, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на 100% спірного житлового будинку з надвірними будівлями, за заповітом на ім'я відповідачки державний нотаріус не врахував, що вона, ОСОБА_4, як пережиле подружжя та непрацездатна особа, має право на обов'язкову частку у спадщині, від якої не відмовлялась так як з моменту вселення і до сьогодні проживає в будинку.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що видане на ім'я позивача свідоцтво про право на спадщину за заповітом на весь спірний будинок порушує право позивача як співвласника цього нерухомого майна, оскільки вона є дружиною спадкодавця та має право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті ОСОБА_6.

Такий висновок суду є цілком вірним, ґрунтується на нормах закону та відповідає встановленим обставинам по справі.

Так, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- 17.03.1949 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_4, яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_4», що підтверджено свідоцтвом про одруження (копія на а.с.8).

- Випискою із погосподарської книги № 6 за 1996 - 2000 роки, виданою виконавчим комітетом Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих. № 465 від 26.07.2016 року встановлено, що головою двору господарства по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 та членом господарства є його дружина ОСОБА_4 (а.с. 17).

- випискою із погосподарської книги № 6 за 2001 - 2005 роки, виданою виконавчим комітетом Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих. № 466 від 26.07.2016 року встановлено, що головою двору господарства по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 та членом господарства є його дружина ОСОБА_4 (а.с. 16).

- 20.12.2004 року Патичниський склав заповіт, за яким все належне йому на день смерті майно він заповів своїй онуці ОСОБА_3 (а.с.59).

- ОСОБА_6 на праві власності належав будинок по АДРЕСА_1, що підтверджено свідоцтвом про право власності, виданим 04.05.1987 року на підставі рішення виконкому Ямпільської районної ради від 27.03.2986 року № 95. (а.с.8)

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, поховання померлого здійснювала його донька ОСОБА_5, про що свідчить довідка про смерть, видана виконавчим комітетом Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області за вих. №05-17-02 від 23.01.2007 року (а.с. 7).

- 10.07.2010 року Ямпільською державною нотаріальною конторою ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, спадщина складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 (а.с. 73).

- Згідно виписки погосподарської книги № 6 за 2006 - 2010 роки, виданої виконавчим комітетом Порогівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області вих. № 464 від 26.07.2016 року встановлено, що головою двору господарства по АДРЕСА_1 є ОСОБА_6 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2) з 10.07.2010 року голова двору ОСОБА_3, членом господарства є ОСОБА_4 ( а.с. 15)

- З копії спадкової справи № 179 / 2007 вбачається, що 10.04.2007 року ОСОБА_3 подала заяву про прийняття спадщини після смерті діда - ОСОБА_6 у порядку спадкування за заповітом, зазначивши в заяві, що спадкоємців обов'язкової долі та пережилого подружжя у спадкодавця немає.(а.с.54).

Відповідно до статті 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Отже, спірний житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_6 на праві власності, та був набутий під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4, а тому є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно положень ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За таких обставин, суд вірно встановив, що спадщина після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина не на весь будинок в цілому, а на його ? частину.

ОСОБА_4 пережила свого чоловіка ОСОБА_6, фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка (ч.3 ст. 1268 ЦК України), так як з 1996 року і по сьогодні проживає в спірному будинку, що підтверджено витягом з погосподарських книг (а.с. 13 - 17) та не заперечується сторонами по справі, а тому у відповідності до положень ст. 12 41 ЦК України, позивач як непрацездатна вдова спадкує, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Захист права на обов'язкову частку у спадщині, може здійснюватися пред'явленням вимог про визнання права на обов'язкову частку у спадщині (ст.1241 ЦК України), шляхом перерозподілу спадщини (ст.1280 ЦК України), визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину (ст.1301 ЦК України).

Не зважаючи на те, що позивач не оформила юридично своє право на частку в спільному майні подружжя (в порядку ст. 71 закону України «Про нотаріат»), однак де-факто вона є власником ? частини спірного будинку, має право на обов'язкову частку у спадковому майні як непрацездатна вдова, тому висновок суду першої інстанції про те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий будинок на ім'я ОСОБА_3 є недійсним, - вірний і постановлений у відповідності до встановлених обставин справи та відповідає положенням ст. 1301 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те що суд безпідставно не застосував до вимог позивача наслідки пропуску строку позовної давності, - є безпідставними, з огляду на таке.. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо відсутності підстав для застосування строку позовної давності, оскільки в силу вимог ст. 261 ЦК України його перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, а це як встановлено судом, відбулося в червні 2016 року, коли відповідач стала чинити позивачці перешкоди в проживанні в спірному будинку, а тому у відповідності до ст. 257 ЦК України позов пред'явлено 28.07.2016 року, тобто в межах строку позовної давності.

Стосовно твердження ОСОБА_3 про те, що розглянув справу без її участі чим порушив її права, то це твердження спростовується наявністю в матеріалах справи наступних документів: підтвердження отримання ОСОБА_3 виклику до суду на 22.09. 2016 року ( а.с.28), заявою ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи в зв'язку із укладенням договору про надання правової допомоги з адвокатом Жук А.А. (а.с.33) угодою з адвокатом та ордером на представлення інтересів відповідача (а.с.34-35), клопотанням ОСОБА_3 (а.с.38), письмового заперечення відповідача проти позову (а.с.39 - 40), підтвердження отримання ОСОБА_3 виклику до суду на 27.10. 2016 року ( а.с.43), заявою на а.с.45, заявою її представника на а.а.79.. Отже, суд не лише неодноразово викликав відповідача в судові засідання, але в справі брав участь і її представник адвокат Жук А.А..

Таким чином, розглядаючи справу за апеляційною скаргою на оскаржуване рішення, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив і оцінив фактичні обставини у справі, подані сторонами докази, вірно визначився з характером правовідносин. Судом першої інстанції виконані вимоги ст. 212 ЦПК України, судове рішення мотивовано, наведене в апеляційній скарзі висновків суду першої інстанції не спростовує, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та скасування державної реєстрації права власності - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: підпис Т. М. Шемета

Судді: /підпис/ О. С. Панасюк

/підпис/ В. П. Рибчинський

З оригіналом згідно: Т. М. Шемета