Справа № 594/1198/16-ц
Провадження №2/594/89/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Чир П.В.

з участю секретаря Козій Я.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2000 гривень, щомісяця починаючи з дати подання позову і до закінчення навчання та стягнути додаткові витрати на оплату навчання сина, який продовжує навчання в розмірі ? витрат, згідно договору про надання освітніх послуг №183 від 18 вересня 2014 року до закінчення навчання. Вказала, що син є повнолітнім, на даний час навчається на 3-му курсі денної форми Тернопільського державного медичного університету ОСОБА_5 медичного факультету за спеціальністю лікувальна справа. Згідно договору про надання освітніх послуг №183 від 18 вересня 2014 року вартість навчання становить близько 20000 грн. за рік. 9 грудня 2014 року з ОСОБА_3 в її користь було стягнуто аліменти в сумі 800 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_6, починаючи з 6 листопада 2014 року до досягнення ним 23-х річного віку на період навчання в Тернопільському державному медичному університеті ОСОБА_5. Заборгованість по вказаних аліментах станом на 1 грудня 2016 року становить 19866,67 коп. Син продовжує навчатися у вищевказаному навчальному закладі. Строк закінчення навчання визначено 30 червні 2020 року. Зазначає, що відповідач періодично працює за кордоном в Польщі, має заробіток понад 20 000 грн., а тому може брати участь в утриманні їх спільного сина.

16 лютого 2017 року представник позивача ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 за 2017 рік - ? частку від загальної суми 19964 грн. оплати за навчання - 9982 грн.; за 2018 рік - ? частку від загальної суми 21975 грн. оплати за навчання - 10985 грн.; за 2019 рік - ? частку від загальної суми 23755 грн. оплати за навчання - 11880 грн., що в сукупності становить 32767 грн.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги позивача підтримала, просить задовольнити позов з підстав, наведених в позовній заяві, та пояснила, що утримуючи сина її донька несе чималі затрати на його харчування, на потреби навчання, одяг. Відповідач періодично працює за кордоном в Польщі, отримує дохід, а тому може брати участь у матеріальному утриманні сина, який продовжує навчання.

Відповідач ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив.

За таких обставин суд вирішив справу розглядати у відсутності сторін та провести заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові документи, оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Борщівського районного суду від 24 жовтня 2013 року (справа № 594/1504/13-ц).

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про народження І-ИД №279249).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії І-ИД №008545, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Борщівського районного управління юстиції у Тернопільській області 28 серпня 2013 року, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, змінив імя, про що 28 серпня 2013 року складено відповідний актовий запис №51. Прізвище, власне імя, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_3.

За даними довідки Борщівської міської ради №8031 від 6 грудня 2016 року, ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із сином ОСОБА_4.

За даними довідки, виданої ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України» №05-20/664 від 9 грудня 2016 року, договору №183 від 18 вересня 2014 року про надання освітніх послуг, ОСОБА_4 навчається на 3-му курсі медичного факультету ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України» на контрактній основі, форма навчання денна. Закінчує навчання в червні 2020 року. Вартість навчання за ІІІ навчальний рік становить 19964 грн.

Як вбачається з доданого до матеріалів справи виконавчого листа, виданого 21 січня 2015 року (справа №594/1353/14-ц), суд вирішив стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, в користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти в сумі 800 грн. щомісячно на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, починаючи з 6 листопада 2014 року до досягнення ним 23-х річного віку на період навчання в Тернопільському державному медичному університеті імені ОСОБА_5. Рішення набрало законної сили 19 січня 2015 року.

За даними розрахунку про розмір заборгованості по виплаті аліментів від 1 грудня 2016 року по виконавчому листі №594/1353/14-ц від 9 грудня 2014 року, боржник ОСОБА_3, станом на 1 грудня 2016 року, допустив заборгованість по аліментах в сумі 19866,67 грн.

Згідно ст.199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15 травня 2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що повнолітній син сторін ОСОБА_4 на час звернення позивача з позовом до суду, досяг 23-х річного віку, а тому підстав для задоволення позовних вимог стосовно стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 за час навчання в ДВНЗ «Тернопільський державний медичний університет імені ОСОБА_5 МОЗ України» немає.

Вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання до задоволення також не підлягають виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України).

Статтею 201 СК України врегульовано застосування норм цього Кодексу до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина: до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.

Тобто Сімейним Кодексом України чітко передбачені статті, що застосовуються до правовідносин щодо утримання батьками повнолітніх доньки та сина, стаття 185 СК України (щодо додаткових витрат на сина, які просить стягнути позивач) в даному переліку не значиться, а правила статті 185 Сімейного кодексу України в свою чергу поширюються лише на правовідносини щодо обовязку батьків по утриманню дітей.

Оскільки ОСОБА_4 є повнолітнім, а право на отримання від батьків додаткових витрат на повнолітню особу Сімейним Кодексом України не встановлено, такі позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, а також стягнення додаткових витрат на навчання, а тому в задоволенні таких слід відмовити.

При зверненні до суду позивачем не сплачено судовий збір в сумі 640 грн. за позовну вимогу щодо стягнення додаткових витрат, а тому, враховуючи безпідставність позовних вимог вказану суму слід стягнути з позивача ОСОБА_2 в користь держави.

На підставі 182, 185, 199, 201 СК України, СК України та, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 224 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та додаткових витрат на оплату навчання відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення через Борщівський районний суд до апеляційного суду Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідачем може бути подано заяву до Борщівського районного суду про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: Чир П. В.