АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Унікальний номер справи 754/9747/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц/796/3639/2017Головуючий у суді першої інстанції - Лісовська О.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Крижанівська Г.В.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника боржника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_4,

В С Т А Н О В И ЛА:

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.08.2016 заяву ПАТ «Уріверсал Банк» задоволено - видано дублікат виконавчого документа по справі № 2н-3/10 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором; поновлено ПАТ «Універсал Банк» строк для пред'явлення до виконання виконавчого документа № 2н-3/10.

В апеляційній скарзі боржник, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою в задоволенні заяви відмовити. Вважає, що суд першої інстанції не повно з'ясував обставини, що мають значення для справи, в наслідок чого безпідставно видав дублікат виконавчого листа та поновив строк для пред'явлення його до виконання. Крім цього, суд не повідомив його про час та місце розгляду заяви та розглянув заяву за його відсутності.

В судовому засіданні представник боржника підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представник стягувача в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а відтак його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника боржника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для видачі дубліката виконавчого документа у зв'язку з його втратою та, відповідно, у зв'язку з цим, визнав поважними причини пропуску строку пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Вказані висновки суду є законними та обґрунтованими, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13.01.2010 Деснянським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4. на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором.

06.04.2010 за заявою стягувача ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № ВП 18444085 по виконанню судового наказу № 2н-3, виданого 13.01.2010 (а.с. 6).

На неодноразові звернення стягувача до виконавчої служби з проханням повідомити про хід виконавчого провадження, ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві листом від 09.12.2016 № 175/16 було повідомлено стягувача про те, що судовий наказ № 2н-3 від 13.01.2010 надійшов до відділу 02.04.2010, однак 27.03.2012 державним виконавцем у відповідності до вимог п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копію якої разом з оригіналом виконавчого документа направлено на адресу стягувача. Станом на 12.01.2015 вищевказаний виконавчий документ повторно до відділу на виконання не надходив (а.с. 8).

Отже, судом обґрунтовано встановлено, що оригінал виконавчого документа, який був направлений виконавчою службою, до банку не надходив, тобто був втрачений під час пересилання засобами поштового зв'язку.

У відповідності з нормами Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень покладено законом на Державну виконавчу службу України, а порядок виконання визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 370 ЦПК України, замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий документ або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Заява про видачу дубліката розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

У відповідності до частин 1 та 2 ст. 371 ЦПК України, стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Звертаючись до суду з заявою про видачу дубліката судового наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання заявник вказував на втрату виконавчого документа та поважність пропуску строку з огляду на те, що виконавчий документ був втрачений, що унеможливлювало пред'явлення його до виконання.

Вказані доводи заявника підтверджуються матеріалами справи, а тому, з урахуванням цих обставин та враховуючи факт невиконання судового наказу, який набрав законної сили, що є неприпустимим, колегія суддів вважає цілком правомірним висновок суду про наявність правових підстав для видачі дубліката судового наказу та поновлення пропущеного строку пред'явлення його до виконання.

Доводи апеляційної скарги про не виконання судом вимог закону щодо повідомлення боржника про розгляд заяви спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що судом завчасно були направлені повідомлення особам, які беруть участь у справі про час та місце розгляду заяви, за відомими суду адресами (а.с. 12). З огляду на те, що процесуальний закон передбачає, що неявка осіб, які беруть участь у справі не є перешкодою для вирішення питань про видачу дубліката виконавчого листа та про поновлення пропущеного строку, суд першої інстанції розглянув вказану заяву за відсутності сторін і постановив правильну по суті і справедливу ухвалу.

Також не заслуговують на увагу доводи скарги про відсутність належних доказів втрати судового наказу, оскільки матеріали справи містять дані про його видачу, пред'явлення до виконавчої служби, відкриття виконавчого провадження та його повернення виконавчою службою стягувачу поштою, натомість дані про одержання оригіналу судового наказу стягувачем матеріали справи не містять.

Водночас, також слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п. 1 ст. 6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Щодо поновлення процесуальних строків національними судами Європейський суд з прав людини зазначив, що право на суд одним із аспектів якого є право доступу до суду (рішення у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1975 п. 36) не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями (рішення у справі «Герін проти Франції» від 29.07.1998, п. 37).

Таким чином, з наведеного вбачається, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог закону, а доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм процесуального права є безпідставними та не обґрунтованими.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 17 серпня 2016 року про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_4 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

Г.В.Крижанівська