Справа № 369/7576/16-ц Головуючий у І інстанції Пінкевич Н. С.
Провадження № 22-ц/780/1179/17 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 4 23.02.2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого - судді Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Коцюрби О.П., із участю секретаря Топольського В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року заяву про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю - задоволено частково.

Накладено арешт на транспортний засіб Mercedes-Benz, E220CDI, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, а у задоволенні вимог щодо заборони будь-якій особі користуватися транспортним засобом - відмовлено.

На обґрунтування судового рішення зазначено, що враховуючи подані позивачем за зустрічним позовом докази на підтвердження доводів заяви, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в подальшому виконання рішення суду, суд вважає за необхідне задовольнити його заяву частково та забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль.

В частині вимог щодо заборони будь-якій особі користуватися транспортним засобом Mercedes-Benz, E220CDI, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, суд відмовляє, оскільки вона не конкретизована.

Крім того, судом враховується, що наявність спору не може бути підставою для заборони користування цим майном.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на її незаконність та необґрунтованість, порушення процесуального права при її постановленні та просив оскаржувану ухвалу змінити та задовольнити заяву в частині вимог заборони ОСОБА_3 та будь-якій особі користуватися автомобілем.

Суд, з'ясувавши обставини і перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, керуючись наступним.

Згідно ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

За заявою заінтересованої особи суд може забезпечити позов до подання позовної заяви з метою запобігання порушенню права інтелектуальної власності. До заяви про забезпечення позову додаються документи та інші докази, які підтверджують, що саме ця особа є суб'єктом відповідного права інтелектуальної власності і що її права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову. До заяви додаються також її копії відповідно до кількості осіб, щодо яких просять вжити заходи забезпечення позову, та документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

У разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом трьох днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно із ст. 152 ЦПК позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб , забороною вчиняти певні дії, встановленням обов'язку вчинити певні дії, забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання, зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на заробітну плату, пенсію та стипендію, допомогу по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, яка виплачується у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю ( включаючи догляд за хворою дитиною ), вагітністю та пологами, по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, на допомогу, яка виплачується касами взаємодопомоги, благодійними організаціями, а також на вихідну допомогу, допомогу по безробіттю. Ця вимога не поширюється на позови про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, про відшкодування збитків, завданих злочином.

Не може бути накладено арешт на предмети, що швидко псуються.

Не допускається забезпечення позову шляхом зупинення тимчасової адміністрації або ліквідації банку, заборони або встановлення обов'язку вчиняти певні дії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб при здійсненні тимчасової адміністрації чи ліквідації банку.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 20 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із зустрічним позовом про визнання квартири особистою приватною власністю, де з врахуванням уточнень та доповнень, просив визнати за ним право особистої приватної власності на житлову квартиру.

Серед іншого, також просив визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину автомобіля Mercedes-Benz, E220CDI, державний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску та просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки зазначеного автомобіля в розмірі 208 080 грн. ( а.с. 24-26, 86-89 ).

16 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, де просив накласти арешт на автомобіль Mercedes-Benz, E220CDI, державний номер НОМЕР_2 та заборонити будь-якій особі користуватися ним ( а.с. 146, 206-207 ).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року заявлені вимоги щодо забезпечення позову задоволені частково ( а.с. 138 ).

Постановляючи ухвалу з цього приводу, суд першої інстанції, на переконання апеляційного суду, повністю дотримався вимог ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, положень постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

При цьому, місцевий суд, із врахуванням доказів по справі, наявності спору між сторонами, реальної загрози невиконання та утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідності виду забезпечення позову поданим позовним вимогам, правильно прийшов до висновку про часткову обґрунтованість заявленого клопотання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість зазначеного судового рфшення, порушення процесуального права при її постановленні, зокрема, ст.ст. 151, 152 ЦПК України, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді другої інстанції.

Окрім іншого, заявив апеляційні вимоги у спосіб, що унеможливлює їх задоволення згідно положень п. 2 312 ЦПК України

За таких обставин, постановлена ухвала не підлягає скасуванню згідно положень п. 1 ст. 312 ЦПК України, т.я. вона постановлена з додержанням вимог закону.

При цьому, інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про безпідставність висновків суду, відсутність підстав для заборони у користуванні автомобілем, ОСОБА_3 користується автомобілем лише у власних цілях, автомобіль постійно зношується та існує ризик потрапляння його у ДТП та навмисного пошкодження, вартість автомобіля на момент винесення рішення суду суттєво зменшиться, на переконання апеляційного суду, не спростовують висновок суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення заявленого клопотання.

Крім цього, вимоги щодо заборони користуватись транспортним засобом не підлягають до задоволення, у зв'язку ще і з тим, що суд бере до уваги не тільки інтереси заявника, а й іншої сторони, яка має право, серед іншого, користуватися спільним майном відповідно до положень ст. 369 ЦК України.

Відтак, при вжитті заходів забезпечення позову в даній справі судом обґрунтовано враховано позовні вимоги, співмірність вжитих заходів з цими вимогами та вид забезпечення позову у повній відповідності до положень п.п. 3, 4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання квартири особистою приватною власністю залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не підлягає.

Головуючий А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

О.П. Коцюрба