Ухвала

іменем україни

22 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2016 року та рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу від 03 листопада 2015 року № 001683, укладений між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто»); стягнути з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на свою користь 35 тис. грн авансового платежу, сплаченого ним за умовами вказаного договору, а також судові витрати у справі.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03 листопада 2015 року між ним та ТОВ «ЛК «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу № 001683 про купівлю трактора «Донг Фенг 504». Під час укладення договору працівники товариства переконували його у потребі сплатити предоплату в сумі 35 тис. грн, а вже потім підписати договір, оскільки трактора зараз в наявності немає і потрібно зачекати поки його привезуть. Також його запевнили, що трактор буде коштувати 73 тис. грн. Він заплатив 35 тис. грн та в цей же день було укладено договір лізингу, умови якого йому були не зрозумілі. Після отримання юридичної консультації він зрозумів, що не може заключити такий договір, оскільки сума договору дуже велика - 353 тис. грн. 10 листопада 2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою з проханням розірвати договір та повернути сплачені кошти. Договір було розірвано, але кошти в сумі 35 тис. грн відповідач не повернув. Вказує, що у даному договорі відсутній детальний опис, реєстраційний номер, рік випуску, колір, марка трактору. При укладенні договору не було дотримано умови про його нотаріальне посвідчення. Вважає, що умови договору є несправедливими, а договір фінансового лізингу не відповідає вимогам закону.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 11 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції, указаний позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 21 тис. грн авансового платежу згідно з договором фінансового лізингу від 03 листопада 2015 року № 001683.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_3 496 грн 08 коп. судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Рішення суду апеляційної інстанції відповідає наведеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Згідно зі ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК Українизміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 654 ЦК Українипередбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК Українисторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України.

Статтею 10 ЦПК України установлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом установлено, що 03 листопада 2015 року між ОСОБА_3 і ТОВ «ЛК «Ваш Авто» укладено договір фінансового лізингу № 001683, відповідно до умов якого товариство зобов'язалося придбати предмет лізингу - трактор «Донг Фенг 504» - у власність та передати його в користування ОСОБА_3 на строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно з п. 12.1 договору лізингодавець повертає лізингоодержувачу 60 % авансового платежу, а 40 % утримує як штраф за дострокове розірвання договору. Адміністративний платіж у такому випадку поверненню не підлягає.

Відповідно до п. 3.2.7 договору лізингодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір у випадку неможливості придбання предмета лізингу або відмови продавця здійснити продаж та/або поставку предмета лізингу й у разі необрання нового предмета лізингу лізингоодержувачем протягом року. У такому випадку лізингодавець повертає лізингоодержувачу всі сплачені ним кошти за мінусом адміністративного платежу.

На виконання умов договору ТОВ «ЛК «Ваш Авто» виписало ОСОБА_3 рахунок про сплату ним авансового платежу в сумі 35 тис. грн.

03 листопада 2015 року ОСОБА_3 сплатив на користь товариства авансовий платіж у сумі 35 тис. грн, що підтверджується квитанцією № ПН4654, згідно з якою кошти в сумі 35 тис. грн є саме авансовим платежем.

17 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ТОВ «ЛК «Ваш Авто» із заявою про розірвання спірного договору у зв'язку з невиконанням умов договору.

Листом від 03 грудня 2015 року за № 925 ТОВ «ЛК «Ваш Авто» повідомило ОСОБА_3, що його заяву задоволено і договір лізингу від 03 листопада 2015 року № 001683 вважається розірваним із 17 листопада 2015 року.

У зв'язку з цим апеляційний суд обґрунтовано вважав, що вказаний договір лізингу втратив чинність із часу його розірвання за згодою сторін відповідно до вимог ст. ст. 651, 654 ЦК України, тому цей договір не може бути визнаний недійсним у встановленому законом порядку.

Із врахуванням положень п. 12.1 договору лізингу апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення коштів та стягнення з відповідача на користь позивача 21 тис. грн сплаченого авансового платежу, що становить 60 % від суми 35 тис. грн.

Ухвалюючи рішення у справі, апеляційний суд повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Наведені в касаційній скарзі доводи щодо необхідності нотаріального посвідчення договору, чого не було дотримано, а також введення його відповідачем в оману та наявність нечесної підприємницької практики і несправедливих умов договору, є безпідставними, враховуючи установлені судом обставини справи про розірвання укладеного між сторонами договору за згодою сторін. Крім того, волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливе вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою ст. 627 ЦК України.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скаргапідлягає відхиленню, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Оскільки апеляційним судом обгрунтовано скасоване оскаржуване рішення суду першої інстанції, то відсутні підстави залишати його без змін згідно зі ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: Ю.Г. Іваненко

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак