23.02.2017 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2017 року селище Козельщина Полтавської області

Козельщинський районний суд Полтавської області

в складі головуючого судді Науменко Н.Д.

при секретарі Кумака А.В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Козельщина цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив :

ПАТ КБ «Приватбанк» 27.11.2015 року звернулось до районного суду з позовом, в якому прохало стягнути з ОСОБА_2 на його користь 22370,50грн заборгованості за кредитним договором і судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1218,00грн. При цьому вказувало, що 23.12.2010 року ОСОБА_2 уклав з банком договір № б/н та отримав кредит в сумі 3000грн у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з подальшим його збільшенням або зменшенням, із сплатою процентів на позитивний залишок у розмірі 30 % на рік, з щорічною комісією у розмірі 100грн за обслуговування основної картки, 2.3% +30грн пені за кожен день прострочення кредиту + 50грн за кожне виникнення прострочення по кредиту та процентам на суму від 100грн та 2.3% : 30+ 100грн при кожному факту виникнення прострочення по кредиту та відсоткам на суму від 100грн впродовж двох місяців та більше. Свої зобов»язання позичальник належним чином не виконував, через що станом на 09.11.2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 4375,25грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 14003,80грн, заборгованість за пенею та комісією в сумі 2450,00грн; а також нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 500,00грн, штраф 5% (процентна складова) в сумі 1041,45грн, на стягненні яких наполягав позивач.

В судове засідання представник позивача не зявився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду листа, в якому позов підтримував і прохав його задовольнити, посилаючись на порушення боржником умов кредитного договору, погоджувався на заочний розгляд справи, зазначав, що сума боргу визначена вірно та підлягає стягненню у повному обсязі, нараховані 2450грн є пенею за порушення умов договору, а відсотки нараховувались у збільшеному розмірі після порушення умов кредитного договором строком більше двох місяців.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 в судових засіданнях позов визнали частково та заперечували проти нарахованої суми боргу, погоджувались на стягнення тіла кредиту в розмірі встановленого ліміту 4000грн та 2887,66грн відсотків по встановленій ставці 2.5% в місяць від суми боргу в місяць та фіксованої суми штрафу 500грн. Вважали, що позивач безпідставно завищив відсотки, що вважали неприпустимим та прохали їх зменшити, зазначаючи, що вони не відповідають умовам договору, прохали застосувати строк позовної давності за період з 29.08.2013 року по 17.09.2015 року, зменшивши розмір боргу до 7387,66грн та не стягувати обидва види штрафу, судові витрати поділити порівну між сторонами.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що згідно договору №б/н від 23.12.2010 року про відкриття карткового рахунку позивач видав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку з лімітом 3000,00грн з подальшою його зміною, яким останній користувався та зобовязувався сплачувати відсотки на позитивний залишок у розмірі 30 % на рік та інші платежі за встановленими тарифами за користування кредитом ( аркуші 9 -11,108 том 1).

За розрахунком, наданим позивачем, відповідачу начислено до сплати борг в сумі 22370,50грн, який складається з боргу за кредитом в сумі 4375,25грн, на який нараховані відсотки за користування кредитом в сумі 14003,80грн, пеня та комісія в сумі 2450,00грн; а також нараховані штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: фіксована частина 500,00грн та процентна складова в сумі 1041,45грн (аркуш 6 том 1 ).

Із інформації про рух коштів на рахунку з 01.01.2011 року по 14.12.2015 року вбачається, що відповідач користувався платіжною карткою та сплачував платежі до 29.07.2013 року, після чого припинив погашення боргу ( аркуш 75-85 том 1).

За висновком судової економічної експертизи від 28.10.2016 року загальна заборгованість за кредитом, відсотками, комісією, пенею і штрафами за невиконання зобов»язань за кредитним договором № б/н від 23.12.2010 року і додатками до нього з урахуванням внесених платежів згідно наданого розрахунку заборгованості станом на 17.11.2017 року становить 22370,50грн. Наданий ПАТ КБ «ПриватБанк» розрахунок заборгованості (щодо розміру процентної ставки, її можливої зміни, розміру щомісячного платежу, погашення основної суми боргу, нарахування та сплати відсотків, штрафних санкцій тощо), який приведений станом на 17 листопада 2015 року, відповідає умовам кредитного договору № б/н від 23.12.2010 року. Дослідженням документів про рух коштів на рахунку відповідача фактів перенесення сплачених сум по комісіях та пені в погашення процентів, сум по пені в комісії та будь-які інші перенесення не встановлені.

З урахуванням річного строку позовної давності розмір загальної заборгованості по штрафам за прострочення по кредиту складає 1200грн, розмір заборгованості по штрафам (фіксована частина 500грн, розмір заборгованості по штрафам (процентна складова) -485.64гр, Експертом підтверджено нарахування сум процентів по базовій місячній відсотковій ставці по кредиту 2.5% за період з 29.08.2013 року по 17.11.2015 року в сумі 2887,66грн та відмічено, що за період з 25.09.2013 року по 31.08.2014 року розмір процентної ставки складав 27,6%, з 31.08.2014 року по 31.03.2015 року 32,4%, а з 31.03.2015 року по 09.11.2015 року 42%. Розмір процентної ставки за прострочену заборгованість за період з 28.01.2011 року по 25.09.2013 року складає 60%, за період з 25.09.2013 року по 31.08.2014 року 27.6%, з 31.08.2014 року по 31.03.2015 року 32,4%, а з 31.03.2015 року по 09.11.2015 року 42% ( аркуші 224-232 том 1).

Строк дії платіжної картки 4149 6253 0164 2599 закінчується в лютому 2013року ( аркуш -88).

Згідно із змісту ст.11 ЦПК України, справа розглядається у межах заявлених вимог і наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити відсотки.

ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов»язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов»язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківський послуг: у разі невиконання зобов»язань за договором, на вимогу банку виконати зобов»язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Власник картки зобов»язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг,- при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов»язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов»язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображання у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст.509, 526,1054 ЦК України, відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконав.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобова»язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов»язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов"язання.

Відповідно до п.2.1.1.12.9 «Правил користування платіжною карткою», боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежів ціллю повного або часткового погашення боргових зобов»язань.

Відповідно до п.1.1.2.4 «Умов та правил надання банківських послуг» за незгодою зі зміною Правил та /або «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті, позичальник зобов"язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

На підставі п.1.1.3.2.3 «Умов та правил надання банківських послуг», банк має право на заміну Тарифів які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов»язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно п.2.1.1.3.5 «Умов та правил надання банківських послуг» клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п.2.1.1.12.11 «Правил користування платіжною карткою», банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов»язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов»язків за цим договором.

Згідно п.1.1.3.2.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов»язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов»язків та інших обов»язків за цим договором.

За ст.1052 ЦК України позикодавець має право вимагати від позичальника повернення позики і сплату процентів, якщо інше не передбачено договором.

У зв»язку з недотриманням відповідачем зазначених вимог закону та умов кредитного договору відповідач станом на 09.11.2015 року має заборгованість - 183769.05грн, яка складається з наступного:

4375,25грн - заборгованість за кредитом;

14003,80грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, яка підлягає стягненню.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов»язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України, Зобов»язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк.

В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином і відповідно до ст.1049 ЦК України відповідач повинен сплатити суму боргу і інші вимоги позивача передбачені ст.625 ЦК України і умовами договору. Не виконуючи належним чином зобов»язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору.

Зокрема, умовами договору передбачена сплата пені та комісії, яка за розрахунком позивача становить 2450грн. Щодо правильності нарахування суми цих платежів суд встановив наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов»язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторонни права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусоваому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Суд враховує, що відповідно до пунктів правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH) та що останній платіж здійснено 29.07.2013 року, а дія картки закінчилась у грудні 2015 року.

Застосування строку позовної давності відповідно до статті 256 ЦК України, частин першої та п»ятої статті 261 ЦК України, частини четвертої статті 267 ЦК України, про який прохає відповідач, з урахуванням цих обставин та факту пред»явлення позову 27.11.2015 року підлягає задоволенню частково.

Враховуючи строк позовної давності в один рік для стягнення пені ( спеціальна позовна давність), про застосування якої прохає відповідач, до стягнення підлягає в межах річного строку 1200грн. Даний розмір пені також підтверджений висновком судової економічної експертизи.

При цьому суд враховує, що позивачем не надано суду окремого розрахунку пені та комісії, а тому, виходячи із умов договору суд дійшов висновку, що протягом року до звернення до суду відповідачу нараховувалась пеня, що не заперечується представником позивача ( в поясненнях на аркуші 35 тому 2) та передбачено пунктом 1.1.5.20 Умов та правил, яким передбачено, що у разі непогашення зазначеного простроченого зобов'язання протягом 30 календарних днів все сплачуються після зазначеної дати платежі являються пенею, крім платежів, що направляються з урахуванням встановленої Договором черговості на погашення тіла кредиту.

Також суд вважає, що позивачем не порушено строку позовної давності ( загальної), яка визначена за статтею 257 ЦК України встановлюється тривалістю у 3 роки, виходячи з того, що строк дії кредитної картки відповідача спливає 01.02.2013 року, а позивач звернувся до суду 24.11.2015 року, тобто у межах строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України,- кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи вимоги закону, умови договору укладеного між сторонами спору суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в сумі 19579,05грн.

Вимогу представника відповідача про зменшення розміру боргу по тілу кредиту суд не приймає до уваги, так як вона не ґрунтується на умові договору, який передбачає право позивача в односторонньому порядку змінювати ліміт кредитного рахунку, що мало місце протягом строку дії платіжної картки.

Також суд вважає безпідставним твердження представника відповідача про відповідач не був ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, так як вони спростовуються заявою відповідача про відкриття кредитного рахунку, в якій він зазначив, що обізнаний з даними документами.

Правомірність зміни умов кредитування позивачем в односторонньому порядку передбачена пунктом 1.1.3.2.3. «Умов та Правил надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків.

Зміна базової ставки по відсотках передбачена договором між сторонами. Висновок щодо правомірності нарахування процентів в сумі 14003,80грн знайшов своє підтвердження проведеною судовою економічною експертизою. Відповідачем не надано суду доказів неправомірності зміни тарифів в частині нарахування відсотків, неповідомлення його про зміни, що мали місце, або відсутність на сайті позивача інформації про зміни умов договору, а тому суд не знайшов підстави для зменшення розміру відсотків та застосування базової місячної ставки при їх нарахуванні.

Крім того, відповідно до пункту 1.1.7.5 «Умов та Правил надання банківських послуг уразі незгоди зі змінами правил чи тарифів обов»язок клієнта пред»явити банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити заборгованість, яка утворилась перед банком, у тому числі й заборгованість, яка утворилась упродовж 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам

Позовні вимоги в частині стягнення 500грн штрафу (фіксована частина), 1041,45грн штрафу (процентної складової) задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктами 1.1.5.25, 2.1.1.12.6.1. Умов передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з пунктом 2.1.1.7.6. Умов передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, а тому клопотання відповідача про зменшення боргу на суму нарахованих штрафів підлягає до часткового задоволення та обмежується судом сумою нарахованої пені за один рік.

Аналогічна правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21.10.2015 р. № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст.360-7 ЦПК України.

За статтею 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених вимог. Задовольняючи позов на суму 19579,05грн, тобто на 87,52%з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 1066,01грн витрат по сплаті судового збору (1218грн х 87,52%:100 = 1066,01грн).

Витрати по оплаті послуг по проведенню експертизи підлягають поділу між сторонами відповідно до задоволених вимог. Позивачу належить сплатити відповідачу за оплату вартості експертного дослідження 1074,03грн ( 8606грн х 12,48% : 100% = 1074,03грн).

На підставі викладеного, ст.ст.625, 1047- 1052 ЦК України, ст.ст.5-14, 214, 215, 224 ЦПК України суд,

вирішив:

Позов ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 4375,25грн боргу по тілу кредиту, 14003,08грн відсотків та 1200грн пені за період з 29.08.2013 року по 09.11.2015 року та судові витрати по сплату судового збору в сумі 1066.01грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» до користь ОСОБА_2 1074,03грн судових витрат за проведення судової економічної експертизи відповідно до розміру задоволених вимог. Рішення набуває чинності після спливу строку на подання апеляційної скарги, якщо така не подана, або після винесення рішення апеляційною інстанцією, якщо воно не скасоване..

Рішення може бути оскаржене позивачем на протязі 10 днів шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Полтавської області через Козельщинський районний суд.

Повний текст рішення виготовлений 23.02.2017 року.

Головуючий: Н.Д.Науменко