УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Іваненко Ю.Г., МаляренкаА.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорноног Лариса Віталіївна, про визнання заповіту нікчемним, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_5, посилаючись на те, що 18 червня 2014 року ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області, яким зробив розпорядження на випадок смерті передати належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також усі будівлі та майно, що знаходяться на вищевказаній земельній ділянці синові ОСОБА_5 03 жовтня 2014 року ОСОБА_9 був госпіталізований в порядку швидкої допомоги у тяжкому стані у Національний хірургічний центр Київської обласної клінічної лікарні з діагнозом: Об'ємне утворення (звапнення задньої повздовжньої зв'язки) на рівні С2-С4, синдром компресії спинного мозку на цьому рівні. Глибокий тетрапарез. Клінічна група Fr.C., де ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, для прийняття якої малолітній ОСОБА_5 та позивачка, яка діє в його інтересах, звернулися із заявою про прийняття спадщини до державного нотаріуса Бориспільської районної державної нотаріальної контори, та яка повідомила, що існує інший заповіт, складений ОСОБА_9 21 жовтня 2014 року, згідно з яким спадкове майно він заповів відповідачам. Позивачка стверджувала, що заповіт складений та посвідчений 21 жовтня 2014 року, в той час, коли заповідач знаходився у тяжкому стані у Київській обласній клінічній лікарні та у зв'язку з хворобою не міг розмовляти, рухатися та власноручно писати, а також, що заповіт складений з порушенням вимог щодо форми та посвідчення, а саме, що в заповіті не зазначено причин, за яких заповідач не зміг власноручно підписати документ та не відображено, що текст заповіту заповідачу прочитаний вголос; нотаріус не прочитав заповідачу вголос текст документа та не зробив в документі відповідної відмітки, не роз'яснив свідкам та заповідачу вимоги ст.ст. 1254, 1255 ЦК України, право заповідача скасувати заповіт та наслідки посвідчення нового заповіту, нерозголошення відомостей щодо факту складання заповіту, його змісту; текст заповіту не містить відомостей про особи свідків, їх дату народження та реквізити паспортів чи інших документів, на підставі яких було встановлено осіб свідків. На думку позивачки порушено п.п. 5, 6 глави 9, п. 1.11 глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22 лютого 2012 року. Позивачка зазначала, що заповіт складено і посвідчено приватним нотаріусом Чорноног Л.В. та підписано ОСОБА_10 21 жовтня 2014 року о 19 год. 30хв. в приміщенні Київської обласної клінічної лікарні № 1 за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська,1, як зазначено у самому заповіті, але в цей час нотаріус знаходилася у своєму робочому кабінеті, яке знаходиться за адресою: вул. Якіра, 8, про що нотаріусом зроблено відповідний запис у журналі обліку викликів нотаріуса для вчинення нотаріальних дій поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем нотаріуса. Наведене, на думку позивачки, дає підстави вважати, що в силу вимог ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт є нікчемним.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року, позовні вимоги задоволено. Визнано нікчемним заповіт, складений ОСОБА_9 на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Чорноног Л.В. 21 жовтня 2014 року, за номером у Спадковому реєстрі 56679898. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_7, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_9 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 2013 рік, що було встановлено рішенням апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року (а.с. 18-19).

ОСОБА_5 є сином ОСОБА_9 та позивачки, що підтверджується даними свідоцтва про народження останнього серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

03 жовтня 2014 року ОСОБА_9 був госпіталізований в НХЦ Київської обласної клінічної лікарні з діагнозом: об'ємне утворення (звапнення задньої повздовжньої зв'язки) на рівні С2-С4, синдром компресії спинного мозку на цьому рівні; глибокий тетрапарез; клінічна група Fr.C., де помер о 6-00 год. ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що підтверджується довідкою № 2283 від 20 листопада 2014 року Комунального закладу Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня» (а.с. 20) та даними його медичної карти стаціонарного хворого 105452/1937 (а.с. 24-32).

Факт смерті ОСОБА_9 також підтверджується його свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданим повторно 02 грудня 2014 року виконавчим комітетом Глибоцької сільської ради Бориспільського район у Київської області.

Встановлено, що ОСОБА_9 склав заповіт, посвідчений 18 червня 2014 року ОСОБА_12, секретарем виконавчого комітету Глибоцької сільської ради Бориспільського району Київської області о 09 годині 25 хвилин, зареєстрований в реєстрі за № 17 (а.с. 16).

Вказаним заповітом ОСОБА_9 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер НОМЕР_2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а також усі будівлі та майно, що знаходяться на вищевказаній земельній ділянці, заповів своєму синові ОСОБА_5

Також встановлено, що 21 жовтня 2014 року було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорноног Л.В. заповіт, складений ОСОБА_9, зареєстрований в реєстрі за № 1882, яким останній на випадок своєї смерті робить таке розпорядження: усе його майно рухоме та нерухоме, де б воно не було, та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідає в рівних частках: його сину ОСОБА_7 та його доньці ОСОБА_6 (а.с. 95).

Текст заповіту надрукований та містить зроблені від руки записи щодо часу його підписання «о 19 год. 30 хв.», реєстрового номеру «1882», прізвищ та ініціалів заповідача, а саме від імені ОСОБА_9 «ОСОБА_13.» та свідків: «ОСОБА_14.», «ОСОБА_15».

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Відповідно до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 1247 ЦК України заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Згідно з ч.1 ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.

Відповідно до ч. 2 вказаної статті нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до вимог п. 1.11 глави 3 Порядку, на бажання заповідача, а також у випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись не менше ніж при двох свідках. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сім'ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім'я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Встановлено, що у тексті заповіту не зазначено часу його підписання, оскільки час, зазначений у заповіті -19 год 30 хв., як час його підписання від імені ОСОБА_9 - ОСОБА_13, це є часом повернення нотаріуса на своє робоче місце та часом реєстрації заповіту в Спадковому реєстрі, про що свідчить витяг про реєстрацію, записи у книзі викликів нотаріуса (а.с. 87, 105, 109-110).

В заповіті не зазначено такі необхідні дані щодо особи свідків, як дату народження, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка.

Суди попередніх інстанцій, з показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_15, встановили, що ОСОБА_9 їх не запрошував та не уповноважував на підписання заповіту чи участь у його посвідченні. Сам заповідач, який через стан здоров'я був позбавлений можливості рухатися самостійно, з ними не розмовляв, а їх було запрошено до вчинення нотаріальної дії сином спадкодавця ОСОБА_7, який зазначений у заповіті. Вказані свідки також підтвердили, що зі змістом заповіту не ознайомлювались та вголос його не читали.

З показань допитаних свідків ОСОБА_13, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 суди встановили, що при посвідченні заповіту у лікарняній палаті були присутні сторонні особи, у тому числі сам свідок ОСОБА_16, який є сином ОСОБА_13 та ОСОБА_15, а також син ОСОБА_9 - ОСОБА_7, на користь якого був складений заповіт.

Наведене свідчить про порушення при посвідченні заповіту вимог ч. 5 ст. 1253 та ст. 1255 ЦК України.

Враховуючи встановлені судами порушення щодо форми та посвідчення заповіту, а також, що особисте прохання про підписання заповіту ОСОБА_9 не підтверджено належними та допустимими доказами та спростовуються показанням, залучених до посвідчення заповіту свідків, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_6, ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 травня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 06 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Іваненко Ю.Г. МаляренкоА.В.