1Справа № 2-445/11 4-с/335/21/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши скаргу ФОП ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця, заінтересована особа старший державний виконавець Вознесенівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, заінтересовані особи ПАТ КБ «ПриватБанк», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

ФОП ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах». Скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 35 частини сьомої статті 82 Закону про виконавче провадження, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Так, відповідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Разом із тим, з матеріалів справи вбачається, що стороною виконавчого провадження є ОСОБА_1, а не ФОП ОСОБА_1, відтак, заявникові пропонується уточнити, чи він звертається до суду як фізична особа сторона виконавчого провадження боржник, чи як ФОП ОСОБА_1, який не є стороною виконавчого провадження.

Більш того, договір про надання правової допомоги укладено представником ОСОБА_2 з ОСОБА_1, а не з ФОП ОСОБА_1, а тому документів, які б підтверджували право представника на подання даної скарги від імені ФОП ОСОБА_1 суду не надано, а тому пропонується уточнити скаргу або надати документи, які підтверджують повноваження представника.

Зі змісту скарги не є зрозумілими вимоги заявника щодо визнання бездіяльності державного виконавця про неприйняття постанови про закінчення виконавчого провадження, зобовязання державного виконавця закінчити виконавче провадження, виходячи із обставин, наведених у скарзі в частині того, що 16.02.2015 року виконавчий документ повернуто стягувачу, виконавчий лист у відділі на виконанні з 16.05.2015 року не перебуває. При цьому вимог щодо скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, скарга не містить.

Щодо вимог про скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 15.03.2012 року, то ці вимоги не узгоджуються із змістом мотивувальної частини, оскільки у цій частині зазначено про зняття арешту у разі закінчення виконавчого провадження, а у прохальній частині скарги йдеться про скасування арешту накладеного під час примусового виконання рішення суду.

Отже, у скарзі не зазначені обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, а тому пропонується надати суду оновлену скаргу, яка відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст.120 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При підготовці оновленої скарги заявнику пропонується звернути увагу на те, що відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» . За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 3738 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Дотримання вимог статей 119-120 ЦПК України при пред`явленні позову, в даному випадку скарги, в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (скарги) до розгляду.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що скаргу подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє скаржника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання скаржником ухвали.

Розяснити, що в разі усунення недоліків у зазначений строк скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.

Керуючись ст.ст. 119-121, 383,384 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Скаргу ФОП ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на дії державного виконавця, заінтересована особа старший державний виконавець Вознесенівського Відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_3, заінтересовані особи ПАТ КБ «ПриватБанк», Вознесенівський відділ державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, залишити без руху.

Надати строк пять днів з моменту отримання копії ухвали суду для надання суду оновленої заяви, яка б відповідала вимогам ст. 383 ЦПК України та її копій та доданих до скарги матеріалів відповідно до кількості заінтересованих осіб, які беруть участь у справі.

Розяснити, що у випадку невиконання зазначених вимог у встановлений строк заява буде визнана неподаною та повернута відповідно до вимог ч. 2 ст. 121 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Ю.В. Апаллонова