Справа № 130/2120/16-ц Провадження № 22-ц/772/699/2017Головуючий в суді першої інстанції Сенько Л. Ю.
Категорія 54Доповідач Голота Л. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді Голоти Л.О.,

суддів: Кучевський П.В., Рибчинський В.П.,

за участю секретаря судового засідання: Топольська В.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача Панчук Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.01.2017 по справі за позовом ОСОБА_2 до Шепетівського військового лісгоспу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» Міністерства оборони України про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

09.09.2016 ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Шепетівського військового лісгоспу ДП « Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» МО України у якому просив поновити його на роботі на посаді майстра лісу в Вінницькому військовому лісництві Шепетівського військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», оскільки його звільнення на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України є незаконним, так як факт зловживання ним своїм службовим становищем відповідачем не доведений, він не являється за посадою матеріально-відповідальною особою, проведена позапланова ревізія була проведена протиправно, з порушенням діючого законодавства. Також просив стягнути з відповідача заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у сумі 20 000 грн та судові витрати.

23.12.2016 року та 24.01.2017 року позивачем були подані заяви про уточнення позовних вимог, у яких він просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 095 грн 76 коп.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.01.2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на неповне та неправильне встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне дослідження та оцінку доказів і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Представник відповідача просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що наказом №38-к від 14.07.2008 року позивача прийнято майстром лісу обходу №7 Вінницького військового лісництва Шепетівського військового лісгоспу, з укладанням договору про повну матеріальну відповідальність, з посадовим окладом згідно штатного розкладу. /а.с.12/

14.07.2008 року між ОСОБА_2 та Шепетівським військовим лісгоспом в особі начальника ОСОБА_5 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, який поширюється на весь період роботи майстра лісу в якості матеріально відповідальної особи на підприємстві, згідно якого робітник, приймаючи на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт матеріальні цінності зобов'язується забезпечити зберігання цінностей, вести їх облік і представляти адміністрації виправдні документи і звітність про рух і залишки цінностей, негайно сповіщати адміністрацію про всі випадки крадіжок, нестач, надлишків та наднормативних витрат довірених цінностей; дбайливо ставитись до зберігання та витрачання цінностей. При виявленні крадіжок, нестач або наднормативних втрат цінностей, робітник несе майнову відповідальність перед адміністрацією за заподіяні збитки в межах повного розміру. / а.с. 14/

Наказом № 63-в від 14 квітня 2016 року «Про розподіл та закріплення лісових кварталів», у зв'язку із кадровими змінами з 14 квітня 2016 року за позивачем по Вінницькому військовому лісництву закріплено обхід №6 - квартали №№21, 22, 28 площею 214 га /а.с. 100/.

На підставі наказу № 108-в від 01.08.2016 року, з метою забезпечення належного контролю та визначення реального стану справ у веденні лісового господарства в обходах № 4,5,6 Вінницькому військовому лісництві, виявленні самовільних рубок , було проведено позапланову ревізію обходів № 4,5,6 Вінницького військового лісництва. / а.с. 99/

Актами ревізії обходу № 6 , проведеної у період часу з 02.08. по 02.08. 2016 року встановлено самовільну рубку дерев, породу та кількість яких зазначено у відомостях № 1, № 2, № 3, які додаються до актів. / а.с. 62-66/

01.08.2016 ОСОБА_2 на ім»я ТВО лісничого військового лісництва ОСОБА_6 подав рапорт у якому, доводив до відома, що ним при обході лісу ( обхід № 6) виявлено два пеньки самовільної рубки ( дуб, ялина), по телефону біля 17 год. він доповів по телефону ст. майстру ОСОБА_7 і дільничому інспектору. / а.с.69/

У своїх поясненнях на ім»я начальника військового лісгоспу ОСОБА_2 зазначав, що 01.08.2016 виявив два пеньки самовільної рубки ( дуб, ялина). Біля 17 год. він подзвонив до дільничого інспектора і доповів йому про пеньки, а той сказав їхати вранці 02.08.2016 в чергову частину писати заяву. Також, позивач повідомляв, що сам зрізав сухостійні і вітровальні дерева, забравши дрова додому, а також, що у 2015 році він різав санітарну рубку; всі дерева, які різались були з клеймом./ а.с. 67, 68, 70/

Інженером ОСОБА_8, який згідно наказу від 01.08.2016 року №108-в очолював комісію по проведенню ревізії обходів №№4, 5, 6 05.08.2016 року складено доповідну записку на ім'я начальника Шепетівського військового лісгоспу із якої вбачається, що за результатами раптової ревізії обходу №6 майстра лісу ОСОБА_2 виявлено, що останній з»явився на робоче місце в обході із запізненням на 1,5 години. При огляді обходу було виявлено самовільну порубку, яку скоїв він сам, що підтверджується його письмовими поясненнями. Крім того майстер лісу систематично порушує трудову дисципліну, що унеможливлює охорону ввіреного йому обходу. / а.с.71/

Також начальник Шепетівського військового лісгоспу звернувся із заявою до правоохоронних органів із якої вбачається, що в обході №6 в результаті ревізії було виявлено три самовільні порубки лісу, із яких в обході №6 кв.21, 22 майстром лісу ОСОБА_2 самовільно зрізано 29 дерев та завдано матеріальної шкоди на суму 49015, 91 грн./ а.с.120/

10.08.2016 року профком ППО працівників Шепетівського військового лісництва погодив розірвання трудового договору з майстром лісу ОСОБА_2 за п.2 ст. 41 КЗпП України ( у зв»язку з втратою довіри). Присутній на засіданні профкому ОСОБА_2 визнав себе винним у скоєнні самовільної порубки лісу, на запитання пояснив, що самовільно зрубану деревину вивозив власним транспортом додому. / а.с.78,81/

Наказом №79-к від 10.08.2016 року ОСОБА_2 звільнено з посади майстра лісу Вінницького військового лісництва Шепетівського військового лісгоспу з 10.08.2016 року на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України (вчинення винних дій, які дають підстави для втрати довір'я до нього з боку керівництва Шепетівського військового лісгоспу). Вказано про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку. Підставою для звільнення стали матеріали ревізії та його пояснення, згода профспілкового комітету./ а.с.13/

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що при звільненні позивача за п.2 ч.1 ст. 41 КЗпП України відповідачем додержано норм законодавства про працю, що регулюють вивільнення працівників, відповідачем дійсно було встановлено винні дії ОСОБА_2, який безпосередньо обслуговує товарні цінності, що стало підставою для втрати довіри до нього з боку керівництва лісгоспу.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє заперечення апелянта з наступних піддстав.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (пункт 2 частини першої статті 41 КЗпП України).

Для розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КзпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Висновків по суті про те, що до основного кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, відносяться особи, які одержують їх під звіт; особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до вказаного кола працівників і такі особи не можуть бути суб'єктами звільнення за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, дійшов і суд касаційної інстанції під час розгляду касаційних скарг у справах

№№ 6-5499св10, 6-4403св12, 6-25870св12, 6-38248св12.

У відповідності до п.1 Договору про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_2 прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані йому під звіт матеріальні цінності.

Відповідно до посадової інструкції майстра лісу основними цінностями, які були довірені ОСОБА_2 були лісові площі, які вкриті , так і не вкриті лісом ( квартал № 6).

Із змісту ст. 135-1 КЗпП випливає, що "обслуговування" матеріальних цінностей передбачає здійснення певними працівниками підприємства, установи, організації дій, пов'язаних із зберіганням, обробкою, продажем (відпусканням), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.

Той факт, що безпосереднє обслуговування матеріальних цінностей були складовою трудових функцій на постійній роботі позивача встановлено на підставі п. 3 Посадової інструкції майстра лісу, відповідно до яких майстер лісу повинен здійснювати відпуск споживачам готової продукції по відповідних документах.

Посилання апелянта на правову позицію Верховного Суду України, відображену у постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-16цс12 та на п. 8 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29.12.1992 року, в частині неправомірного укладення з позивачем договору про повну матеріальну відповідальність, колегія суддів вважає безпідставним з огляду на те, що дані роз»яснення Верховного Суду стосуються спорів про матеріальну відповідальність працівника, а не спорів про поновлення працівника на посаді. Для вирішення питання про можливість звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП не має значення, чи був фактично укладений такий договір з цим працівником.

Однак, крім договору про повну матеріальну відповідальність, переліку трудових обов»язків позивача, ту обставину, що майстр лісу є матеріально- відповідальною особою доводить також і Інструкція про порядок проведення ревізій лісових обходів, де у п. 6.1 зазначено, що матеріально-відповідальними особами є майстр лісу ( старший майстр лісу), лісничий. / а.с. 114/

Винними діями позивача, які стали підставою для втрати довіри до нього з боку роботодавця були використання довіреного йому майна в особистих ціллях ( самовільна рубка дерев та вивіз їх до дому) та порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями ( ст. 69 Лісового кодексу, п.2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затверджений постановою КМУ від 23.05.2007 року № 761).

Факт вчинення винних дій був встановлений на підставі власноруч написаних заяв позивача та відсутності у позивача на час рубки лісорубного квитка, лісового квитка, який у відповідності до вищезазначених норм є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта про невірну, надану судом першої інстанції, оцінку, як доказу матеріалів позапланової ревізії, яка була проведена в супереч ст. 3 Лісового кодексу та п. 6.1 Інструкції про порядок проведення ревізій лісових обходів, з тих підстав, що дані матеріали ревізії суд взяв до уваги, як доказ, що фіксує факт виявлених порушень та містить інформацію щодо предмету доказування. ( ст.ст. 57, 58 ЦПК України)

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить висновку, що у ході розгляду справи відповідачем був доведений причинний зв'язок між винними діями позивача та втратою до нього довіри з боку власника.

За таких обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, а рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення позовних вимог, відповідає нормам матеріального і процесуального права, а отже є законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів , -

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.01.2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.О. Голота

Судді П.В.Кучевський

В.П. Рибчинський

/підписи/

Згідно з оригіналом: