ухвала

іменем україни

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в Хмельницькій області, про знесення самочинного будівництва, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що є власником домоволодіння в м. Хмельницькому по АДРЕСА_2. Вказувала, що поряд з її будинком відповідачем, ігноруючи норми добросусідства, не враховуючи будівельні норми, що регулюють відстань забудови від меж, збудовано двохповерховий гараж.

Посилаючись на наявність порушень чинного законодавства при будівництві надбудови, що призводить до руйнації її житлового будинку та знищення садівництва на земельній ділянці, позивач просила знести надбудову над гаражем.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2016 року позов задоволено.

Вирішено знести самочинно зведену ОСОБА_5 надбудову над гаражем, що по АДРЕСА_1.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 552,20 грн.

Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15 вересня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення.

В позові ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Державна архітектурно-будівельна інспекція України, Головне управління Державної служби надзвичайних ситуацій України в Хмельницькій області, про знесення самочинного будівництва відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року та залишити в силі рішення районного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення її прав як власника житлового будинку та користувача земельної ділянки і небезпеки для її проживання у належному їй будинку, та перешкод у здійсненні нею права власності внаслідок проведення відповідачем будівництва надбудови до гаража.

Доводи касаційної скарги про те, що спірна самочинна забудова знаходиться в безпосередній близькості до будинку позивача і ця відстань порушує вимоги протипожежних норм, а органи місцевого самоврядування не виконали свого обов'язку щодо пред'явлення позову про знесення самочинного будівництва, тому позивач звернулася до суду з даним позовом про захист її прав, не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими у справі обставинами.

Як установлено судами попередніх інстанцій, позивач ОСОБА_4 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_2 у м. Хмельницькому.

У свою чергу, відповідач ОСОБА_5 є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Постановою Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Хмельницькій області від 13 серпня 2013 року ОСОБА_5 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 КпАП України за будівництво надбудови до гаража, що по АДРЕСА_1, без права на виконання робіт протягом 2013 року.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦК України, об'єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Частиною 4 ст. 376 ЦК України передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК України позивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

Отже, за змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою. Такий висновок узгоджується з нормами статей 3, 15, 16 ЦК України, статті 3 ЦПК України, згідно з якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом, на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспоренні права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України у справі № 6-137цс14 від 17 грудня 2014 року, який є, відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, має враховуватись судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, апеляційним судом лист Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Хмельницькій області від 09 липня 2015 року № 1096, яким встановлено, що відстань від двоповерхового гаража по вул. Уборевича, 14 до житлового будинку по АДРЕСА_2, становить 1,25 м, оскільки такі відстані були збережені ще при будівництві самого гаража у 1998 році, а також, наявність такої відстані між будівлями не доводить порушення прав позивача на належне та безпечне володіння належним їй майном.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов А.В. Маляренко