1Справа № 335/624/17 2/335/751/2017
28 лютого 2017 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Шаповаловій М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь грошові кошти за договорами позики у розмірі 105 186 грн. 60 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.12.2015 року відповідач отримав від позивача у борг кошти у розмірі 70 000 грн., та зобовязався повернути до червня 2016 року, про що була складена розписка.
Крім того, 30.04.2016 року відповідач отримав від позивача у борг кошти у розмірі 1000 доларів США, (що у гривневому еквіваленті на дату складання позову за курсом НБУ (27,1868 за 1 долар США) складає 27 186,60 грн., та 8 000 грн., які зобовязався повернути через 45 днів, про що також була складена розписка.
Позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, однак до теперішнього часу відповідач свої зобовязання по поверненню коштів не виконав, внаслідок чого позивач змушений був звернутися до суду з вказаним позовом за захистом особистих майнових прав.
В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача надав суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач до судового засідання не зявився, причину неявки суду не сповістив, про день і час слухання справи завчасно повідомлявся, у встановленому законом порядку.
У звязку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 28.12.2015 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг кошти у розмірі 70 000 грн., які зобовязався повернути борг до червня 2016 року, про що була складена розписка (а.с. 5).
30.04.2016 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 у борг 1000 доларів США, (що у гривневому еквіваленті на дату складання позову за курсом НБУ (27,1868 за 1 долар США) складає 27 186,60 грн., і 8 000 грн. та зобовязався повернути борг через 45 днів, про що також була складена розписка (а.с. 6).
На підставі ч. 2 ст. 1046 Цивільного кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
За таких обставин будь-яка обіцянка позикодавця надати позику в майбутньому не має юридичного значення, оскільки саме факт передання коштів повинен бути підтверджений розпискою позичальника (частина друга статті 1047 ЦК України).
У разі пред'явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов'язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Належних та допустимих доказів, які б вказували на виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за договором позики, або спростування написання боргових розписок, суду відповідачем не надано.
Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_2 свої зобов'язання за договорами позики не виконав, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами позики в розмірі 105 186 грн. 60 коп.
ОСОБА_1, як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених документально підтверджених витрат, зокрема судового збору у розмірі 1051 грн. 86 коп.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів за договорами позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договорами позики в розмірі 105 186 грн. 60 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1051 грн. 86 коп.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання заочного рішення.

Суддя Ю.В. Геєць