РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/1505/16-ц

пр. № 2/759/273/17

06 лютого 2017 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Євфіменко К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням неодноразового уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідачки заборгованість по відсотках в розмірі 45 783,23 грн., пеню в розмірі 100 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору, посилаючись на те, що 07.03.2008 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачкою був укладений Кредитний договір № 490058601, згідно якого відповідачці надано кредит в сумі 26 321,74 дол. США для придбання транспортного засобу терміном до 07.03.2015 року зі сплатою 13,5 % річних. Відповідно до умов договору відповідачка зобов'язалась повертати кредит, виплачувати проценти за користування ним, сплачувати неустойки та інші платежі, однак свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків не виконувала, у зв'язку з чим заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2013року стягнуто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 111 710,16 грн. Під час виконання вказаного рішення на суму заборгованості нараховувались відсотки, розмір яких складає 45 783,23 грн., а також пеня в сумі 100 000,00 грн., які позивач просить стягнути з відповідачки.

Представник відповідачки проти позову заперечує, посилаючись на те, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2013року кредитний договір достроково розірвано, нарахування процентів після дострокового розірвання договору можливо тільки в тому випадку, якщо зобов'язання по договору не виконано. Однак, 12.04.2016р. відповідачка повністю виконала рішення суду, сплативши заборгованість за кредитом через виконавчу службу, а тому відсутні правові підстави для нарахування відсотків. Крім того, банк штучно збільшував розмір заборгованості, не подаючи виконавчі листи до виконання, а тому не має права на нарахування відсотків за період з 19.03.2013р. по 23.11.2015р. Також просить застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення неустойки, оскільки останній платіж відповідачкою був зроблений 22.09.2014р., а позов подано 25.01.2016р. та відмовити з цих підстав в позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 07.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №490058601, згідно якого відповідачці надано кредит в сумі 26 321,74 дол. США зі сплатою 13,5 % річних, терміном до 07.03.2015 року /а.с. 3-5/.

Відповідно до п. 8.1 договору, відповідачка зобов'язалась повернути банку кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісії за дії банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння у виконанні зобов'язань за договором частинами у терміни, що визначені відповідно до договору, а також належним чином виконати інші зобов'язання, викладені в договорі.

Відповідачка свої зобов'язання по поверненню кредиту належним чином не виконувала і заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2013року стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 490058601 від 07.03.2008 року у розмірі 111 710,16 грн. /а.с. 51-52/.

Даним рішенням з відповідачки та з поручителя солідарно було стягнуто заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 28.09.2012р. та складалась із заборгованості за кредитом в розмірі 13 716,98 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ становило 109 639грн.81коп. та із заборгованості по відсоткам в розмірі 133,10 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ становило 1063грн. 83коп.

З копії квитанції, постанови державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби про закриття виконавчого провадженні від 31.08.2016р. та ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 26.07.2016р. вбачається, що рішення Святошинського районного суду м. Києва від 16.01.2013р. виконано в повному обсязі 12.04.2016р. /а.с. 93, 132-135/.

З розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 29.09.2012р. (тобто після пред'явлення позову про стягнення заборгованості в 2012році до суду) по 12.04.2016р. (день виконання в повному обсязі рішення суду від 16.01.2013р.) на суму заборгованості нараховані проценти в розмірі 1 669,24 дол. США /а.с. 128/.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно абзаців 1, 2 п. 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, враховуючи неналежне та несвоєчасне виконання відповідачкою зобов'язання по поверненню кредиту, а також час повного виконання рішення Святошинського районного суду від 16.01.2013року про стягнення заборгованості по кредиту - 12.04.2016р., з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по відсоткам, що виникла за період з 29.09.2012р. по 12.04.2016р., в розмірі 1669,24 доларів США, що в національній валюті згідно курсу НБУ становить 45 199,64 грн. (1 669,24 дол. США х 27,0779 грн.).

Посилання представника відповідачки про те, що банк штучно збільшував розмір заборгованості, не подаючи виконавчі листи до виконання, а тому не має права на нарахування відсотків за період з 19.03.2013р. по 23.11.2015р. суд вважає безпідставним, оскільки заочне рішення від 16.01.2013р. набрало законної сили 18.04.2013р., а тому, враховуючи обов'язковість судових рішень, відповідачка мала змогу виконати його у добровільному порядку.

Вимога про стягнення пені в розмірі 100 000,00 грн. задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з положеннями ст. 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин, початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Так, за зобов?язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов?язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов?язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов?язано його початок.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

З наданого суду розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою останній платіж внесено 22 вересня 2014р., а позовні вимоги до неї заявлено лише 28.01.2016р.

Таким чином позивач, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки 28 січня 2016р. пропустив строк спеціальної позовної давності, однак клопотання про поновлення пропущеного строку та доказів поважності його пропуску не подав, в той час як представником відповідачки заявлено клопотання про застосування судом строку позовної давності, а тому законних підстав для задоволення позову в частині стягнення неустойки у суду немає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 1 600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 267, 525, 526, 533, 599, 1054 ЦК України, 10, 57, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованість за відсотками в розмірі 45 199,64грн., судові витрати в розмірі 1600грн., а всього підлягає стягненню 46 799грн. 64коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя