Ухвала іменем україни
15 лютого 2017рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Мазур Л.М.,Писаної Т.О., Попович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 21 травня 2014 рокуміж ним та публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») був укладений договір-заява № 300131/51699/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті. Відповідно до вказаного договору позивач вніс, а банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № 2635.8.211038.002 у сумі 30 853,00 доларів США на строк з 21 травня 2014 року по 26 травня 2015 року.

Згідно з п. 6 договору після закінчення строку, визначеного в п. 1 цього договору, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» (далі - Основні правила).

Відповідно до п. 2. Основних умов у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, вкладник, у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення вкладу, отримати кошти з строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/ картковий або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобов'язаний надати банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку строкового вкладу, визначеного договором-заявою.

Позивач 21 травня, 26 травня 2015 року та 04 червня 2015 року звертався у відділення банку № 97 з письмовою заявою із вимогою повернення йому коштів, однак такі йому повернуті не були.

У зв'язку з вищевикладеним ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 30 853,00 доларів США за договором-заявою від 21 травня 2014 року № 300131/51699/370-14.

Заочним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_6 200 000 грн за договором-заявою про строковий банківський вклад (депозит) «Пенсійний» № 300131/51699/370-14, укладеним 21 травня 2014 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_6,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржується.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що на момент звернення позивача із заявами про повернення банківського вкладу тимчасову адміністрацію не було запроваджено, відповідно позов підлягає задоволенню в межах граничної суми - 200 000 грн, що гарантується Фондом.

Такі висновки є правильними та відповідають обставинам справи.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 21 травня 2014 року між сторонами був укладений договір-заява про банківський строковий вклад (депозиту) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, тобто з 21 травня 2014 року по 26 травня 2015 року.

На виконання умов договору позивач вніс грошові кошти на вкладний рахунок у розмір 30 853 доларів США (а. с. 6).

За умовами договору про банківський строковий вклад, після закінчення строку вкладу, повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Пунктом 5.2 Основних умов передбачено, що після закінчення строку розміщенні: строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, кошти із строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_6 21, 26 травня 2015 року та 04 червня 2015 року звертався до банку із заявами про повернення банківського вкладу у зв'язку із закінченням дії договору.

Постановою правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 17 вересня 2015 року прийнято рішення № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПAT «Банк «Фінанси та кредит», згідно з яким у період з 18 вересня 2015 року до 17 грудня 2015 року у банку запроваджено тимчасову адміністрацію.

Таким чином, на момент звернення ОСОБА_6 із заявами про повернення банківського вкладу у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» не було запроваджено тимчасової адміністрації.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис грн. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 36 зазначеного Закону врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку).

Відповідно до ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Суди, встановивши обставини у справі та з урахуванням приписів ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», дійшли обґрунтованого висновку про те, що оскільки відповідач у встановлений договором строк не повернув банківський вклад позивачу, а на час закінчення дії договору тимчасова адміністрація в банку ще не була запроваджена, тому наявні підстави для стягнення з відповідача грошових коштів за вкладом у межах граничної суми - 200 000 грн, що гарантується Фондом.

Із матеріалів справи та змісту оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами при розгляді скарги допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК Українияк підстави для скасування рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом повно та всебічно з'ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обґрунтоване рішення, подану касаційну скаргу слід відхилити, а оскаржувані судові рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович