У Х В А Л А

15 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа − ОСОБА_6, про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а :

Деснянський районний суд м. Києва рішенням від 21 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково: у порядку поділу майна подружжя визнав за ОСОБА_4 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, за ОСОБА_5 право власності на 2/3 частини зазначеної квартири; стягнув з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 63 тис. грн компенсації Ѕ частини вартості відчуженого автомобіля «Chevrolet Lacetti»; вирішив питання розподілу судових витрат; відмовив у задоволенні решти позовних вимог.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 6 жовтня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 грудня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року залишила без змін.

6 січня 2017 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частин другої, третьої статті 70 Сімейного кодексу України (далі − СК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а також посилається на порушення норм процесуального закону, а саме статей 10, 58-60, 66, 79, 212-214 Цивільного процесуального кодексу України (далі − ЦПК України).

На обґрунтування своїх вимог заявник долучив до заяви ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 січня, 16 липня 2014 року, 16 вересня, 7 жовтня 2015 року та послався на висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції, з яким погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, дійшов висновку про те, що спірні квартира та автомобіль є об'єктами спільної сумісної власності. При цьому, суд урахувавши вимоги статті 70 СК України, а також те, що у спірній квартирі з ОСОБА_5 проживає неповнолітній син ОСОБА_7 2003 року народження, який знаходиться на її повному утриманні і матеріальному забезпеченні, потребує особливого догляду, харчування, періодичного санаторно-курортного лікування в силу своєї хвороби, дійшов висновку про відступлення від засад рівності часток подружжя. Крім того суд установивши, що відчуження ОСОБА_4 автомобіля відбулося без згоди ОСОБА_5 дійшов висновку про стягнення на її користь відшкодування Ѕ частини вартості спірного автомобіля.

Ухвали від 15 січня, 16 липня 2014 року, 16 вересня, 7 жовтня 2015 року не можуть бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій та передав справи на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанова Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року прийнята у справі за позовом про визнання права власності на автомобіль, та містить висновок про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Порівняння змісту зазначеної постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали суду касаційної інстанції, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеному у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Доводи, які наведені в заяві, щодо порушення норм процесуального права не свідчать про наявність підстав для перегляду судового рішення згідно вимог пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа − ОСОБА_6, про поділ майна подружжя, за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 жовтня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк