Справа № 673/580/16-ц
Провадження № 2/673/14/17
У Х В А Л А

09 лютого 2017 р. м.Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області

в складі: головуючий суддя Дворнін О.С.,

при секретарі судових засідань ОСОБА_1

з участю представників позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши клопотання про витребування доказів, подане представником відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

26.04.2016 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 15 031 грн. 60 коп.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про витребування доказів у адміністрації Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) у вигляді інформації (довідки) про дату та час перетину державного кордону України при виїзді за межі України та вїзду на територію України, за період з 18.11.2007 року по 26.04.2016 року включно ОСОБА_3, зареєстрованою та проживаючою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НА №456398, виданий 06.02.1998 року Деражнянським РВ УМВС України у Хмельницькій області).

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання представника відповідача.

Відповідачка в судовому засіданні підтримала клопотання свого представника в повному обсязі, водночас надавши суду для огляду свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон в якому були проставлені відповідні візи та відповідні відмітки у вигляді штемпелів фіксації вїзду - виїзду за кордон держави.

Заслухавши пояснення представників сторін, самої відповідачки, яка підтримала заяву свого представника, дослідивши клопотання подане представником відповідача, суд знаходить його таким, що задоволенню не підлягає.

Так, в силу ч. 1 ст. 131 ЦПК України, сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Крім того, згідно ч.ч. 1 та 2 ст. 137 ЦПК України, у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі суд, за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ.

Проте, на думку суду, заявлене представником відповідача клопотання про витребування доказів не в повній мірі відповідає вимогам наведених вище статей ЦПК України, що регулюють дане питання, оскільки, до клопотання не були долучені відомості про неможливість отримання доказів, про витребування яких йдеться.

Водночас, така позиція сторони відповідача суперечить принципу змагальності сторін, закріпленому нормами ст. 10 ЦПК України, згідно якої сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні процесуальні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Законом.

Дійсно, у відповідності до положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розясняючи особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджуючи про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України, до яких суд відносить, і випадки передбачені зазначеною вище ст. 137 ЦПК України, проте при дотриманні викладених в ній умов, які в даному випадку стороною відповідача при подачі клопотання від 08.02.2017 року, дотримані не були.

Разом з тим, в оглянутому судом паспорті відповідачки ОСОБА_3 проставлені всі відмітки щодо виїзду її за кордон у вигляді віз та відповідних штемпелів фіксації вїзду - виїзду за кордон держави, які сама відповідачка просто не взмозі пояснити, а витребовування додаткової довідки з органів прикордонної служби носитиме лише розяснювальний характер письмового доказу вже наявного у сторони відповідача у вигляді згаданого паспорта, який сам по собі являється письмовим доказом в розумінні ст. 64 ЦПК України.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та беручи до уваги, що відповідачем та його представником зазначені вище вимоги процесуального закону не були належним чином виконані, суд приходить до висновку, що дане клопотання про витребування доказів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 10, 131, 137 та 208-210 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд першої інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.

Суддя ОСОБА_5