АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Провадження № 22-ц/796/461/2017 Доповідач - Андрієнко А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Андрієнко А.М.

Суддів: Заришняк Г.М.

МараєвоїН.Є.

При секретарі Гарматюк О.Д.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Вергелеса І.В., заінтересована особа - ОСОБА_2, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в м. Києві,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 році ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою про визнання незаконними дій державного виконавця ДВС Святошинського РУЮ Вергелес І.В. при винесенні постанови від 23.06.2014 року, визнання незаконною та скасування постанови від 23.06.2014 року по виконавчому провадженню №42537686 про закінчення виконавчого провадження, обґрунтовуючи тим, що державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ Вергелес І.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №42537686 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/759/75/13, виданого 14.03.2014 року Святошинським районним судом м. Києва про зобов'язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні сина, визначення способів участі заявника у вихованні та спілкуванні з сином. Постанова обґрунтована фактичним невиконанням рішення суду. Заявник вважає винесену постанову незаконною, такою, що порушує його права як сторони виконавчого провадження. Зокрема, заявник вважає, що державний виконавець безпідставно виніс оскаржувану постанову, оскільки матеріали виконавчого провадження містять акти про невиконання боржником рішення суду, а згодом за невиконання цього рішення накладає штраф, а вже 23.06.2014 року виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. Проте, акту щодо виконання рішення суду матеріали виконавчого провадження не містять. А тому рішення суду є невиконаним.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скаргу задоволено. Визнано дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Вергелеса ІванаВасильовича, які полягали у винесенні постанови від 23.06.2014 року серії ВП №42537686 про закінчення виконавчого провадження, - неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Вергелеса ІванаВасильовича від 23.06.2014 року серії ВП №42537686 про закінчення виконавчого провадження.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, без належного повідомлення усіх учасників процесу, що призвело до неповноти з'ясування обставин у справі та хибних висновків, суд порушив порядок, встановлений для вирішення даного питання ч.3 ст.386 ЦПК України, суд не надав оцінки всім доказам та обставинам, на які посилалися сторони, ухвала є незаконною та необґрунтованою.

В суді апеляційної інстанції апелянт та представник апелянта підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

Скаржник та його представник просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи скаргу , суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для закінчення виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження не містить даних про фактичне виконання рішення суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 05.12.2013 року зобов'язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною та визначено спосіб участі батька у вихованні малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, наступним чином: щоп'ятниці з 17 до 20 години, за місцем фактичного проживання дитини: АДРЕСА_1 (а.с. 40-42).

Рішення суду набрало законної сили 04.02.2014 року. Виконавчий лист видано 14.03.2014 року (а.с. 159-160).

Відповідно до Глави 7 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виконання рішення суду, визначено Загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення , а саме:

1. Після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

2. У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

3. У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

4. Державний виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження №799/1, номер за ЄДРВП 42537686 з виконання виконавчого листа №2/759/75/13 від 14.03.2014 року (а.с. 120-161) вбачається, що 17.03.2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с. 158).

В матеріалах виконавчого провадження міститься заява боржника про те, що вона зобов'язується не вчиняти перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Тобто державним виконавцем виконано рішення суду в частині зобов'язання боржника не вчиняти перешкод у спілкуванні з дитиною.

В ході здійснення виконавчого провадження державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві здійснено виходи за місцем проживання боржника, з метою перевірки виконання рішення суду, про що складено відповідні акти 11.04.2014 року, 18.04.2014 року, 25.04.2014 року, відповідно до яких встановлено, що рішення суду боржником виконано, надано доступ до квартири за місцем проживання ОСОБА_2, проте син відмовився від спілкування з батьком. При спілкуванні представниками Служби у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві з дитиною останній повідомив про небажання спілкуватись з батьком. Стягувач 18.04.2014 року, 25.04.2014 року на зустрічі до дитини не з'явився.

23.05.2014 року, 14.04.2014 року державним виконавцем винесено постанови про залучення спеціалістів, зокрема, працівників служби дітей у Святошинському районі м. Києва, працівників органів внутрішніх справ. Актами державного виконавця від 30.05.2014 року, 06.06.2014 року встановлено відсутність дитини та боржника за їх місцем проживання, зі слів матері боржника, вони знаходились в санаторії на лікуванні, оздоровленні (а.с. 5, 6 - копії актів державного виконавця). 23.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с. 43) у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, вони містять докази виконання рішення суду, зокрема, попередження державним виконавцем боржника про не вчинення перешкод у спілкуванні батька з дитиною, письмове зобов'язання боржника не вчиняти перешкод, а також перевірка державним виконавцем фактичного виконання рішення суду, під час якого були складені акти про те, що боржник таких перешкод не вчиняла.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що державним виконавцем виконано рішення суду в розумінні ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на час виконання рішення суду, а тому виконавче провадження було правомірно закрите.

Та обставина, що дитина відмовилася від спілкування з батьком, не свідчить про невиконання рішення суду боржником чи державним виконавцем.

Сам скаржник не зазначив, в чому полягає неправомірність дій державного виконавця при виконанні зазначеного рішення суду або в чому полягає перешкоджання боржника у його побаченнях із сином.

Та обставина, що дитина та її мати перебували на санаторному лікуванні і у зв'язку з цим не відбулася зустріч батька з дитиною, не може бути підставою для задоволення скарги, оскільки в ці дні зустріч не відбулася з поважних причин.

За таких обставин доводи колегія суддів при йшла до висновку, що суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, прийшов до висновку, який не відповідає обставинам справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування ухвали суду та ухвалення нової - про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 25 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нову , якою в задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві Вергелеса І.В., заінтересована особа - ОСОБА_2, Служба у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в м. Києві, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді :