Справа № 367/2706/16-ц Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/733/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 46 14.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Іванової І.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

Перший заступник прокурора Київської області звернувся до суду із позовом в інтересах Кабінету Міністрів України, відповідно до якого зазначив, що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1781/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Молодіжній, 13 в смт Коцюбинське» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЗ № 449618 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:040:0097, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 квітня 2009 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_2, про що на державному акті серії ЯЗ№449618 на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_2

Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 60100 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 вересня 2014 року, за позовом прокурора м. Ірпеня визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 № 1781/25-5 та визнано недійсним державний акт серії ЯЗ№449618, виданий ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 і скасовано його державну реєстрацію з тих підстав, що Коцюбинська селищна рада, приймаючи рішення про передачу у власність земельної ділянки першому набувачу ОСОБА_3, перевищила передбачені ст. 122 Земельного кодексу України свої повноваження та розпорядилась землею, яка розташована за межами населеного пункту.

Оскільки спірна земельна ділянка надана ОСОБА_3 безпідставно та земельна ділянка є лісом, прокурор просив відповідно до ст. 388 Цивільного кодексу України витребувати її з незаконного вододіння ОСОБА_2 на користь розпорядника цієї земельної ділянки, яким на даний час є Кабінет Міністрів України.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права рішення суду скасувати і позов задовольнити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено,що рішенням Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 року № 1781/25-5 «Про затвердження проекту землеустрою та передачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Молодіжній, 13 в смт Коцюбинське» ОСОБА_3 затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у приватну власність земельної ділянки площею 0,15 га для вказаних цілей.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_3 видано державний акт серії ЯЗ № 449618 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :01:040:0097, площею 0,15 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 24 квітня 2009 року, вказану земельну ділянку придбав ОСОБА_2, про що на державному акті серії ЯЗ№449618 на право власності на земельну ділянку зроблено відмітку про перехід права власності до ОСОБА_2

Вартість земельної ділянки за вказаним договором купівлі-продажу становить 60100 грн.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11вересня 2014 року, за позовом прокурора м. Ірпеня визнано недійсним рішення Коцюбинської селищної ради від 24 грудня 2008 № 1781/25-5 та визнано недійсним державний акт серії ЯЗ№449618, виданий ОСОБА_3 з відміткою про перехід права власності до ОСОБА_2 і скасовано його державну реєстрацію та встановлено той факт, що ця земельна ділянка не відноситься до земель лісового фонду.

Обґрунтовуючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що прокурором не доведено тих обставин, що спірна земельна ділянка незаконно вибула із володіння Кабінету Міністрів України, враховуючи, що преюдиційним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року у справі № 367/3736/13-ц, що набрало законної сили, встановлено, що спірна земельна ділянка не відноситься до земель лісового фонду.

Проте такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Судом зроблено посилання на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року у справі № 367/3736/13-ц, що набрало законної сили, в якому, на думку суду, встановлено, що спірна земельна ділянка ОСОБА_2 не відносить до земель лісового фонду.

Вказаний висновок суд зробив з аналізу постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09 жовтня 2012 року у справі № 2а-6326/11/2670, де лише зазначено, що КП «Святошинське лісопаркове господарство» не є державним лісогосподарським підприємством і у останнього відсутні документи, що підтверджують право користування землею, у тому числі і спірною земельною ділянкою.

Однак, обґрунтовуючи таким чином рішення, суд не врахував, що Окружний адміністративний суд міста Києва у вказаній справі вирішував спір за позовом Київської міської ради з підстав перевищення органами місцевого самоврядування, а саме Ірпінською міською радою та Коцюбинською селищною радою Київської області наданих законом повноважень, щодо розпорядження землями лісогосподарського призначення, право розпоряджатися якими, на думку позивача, належало виключно Київській міській раді з огляду на розташування спірної землі на території міста Києва, яка перебувала у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство», власником якого є Київська міська рада.

Проте , суд не звернув уваги, що у вказаній адміністративній справі не вирішувався спір щодо віднесення спірних територій до земель лісогосподарського призначення, а виключно стосувався питання обсягу повноважень та законності розпорядження землями, які знаходилися у постійному користуванні КП «Святошинське лісопаркове господарство».

При цьому, висновок у цій справі суд обґрунтував тим, що сторонами не надано доказів, які б свідчили про наявність права власності чи права користування КП «Святошинське лісопаркове господарство» на спірні території, як того вимагає ст. 46 Лісового кодексу України, у зв'язку з чим КП «Святошинське лісопаркове господарство» не є державним лісогосподарським підприємством та у останнього відсутні документи, що підтверджують право користування на раніше надані землі.

З матеріалів справи вбачається, що за інформацією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання ВО «Укрдержліспроект» від 08 жовтня 2014 року, спірна територія була лісами ще з радянських часів. Так, на підставі Постанови ЦК КПУ і Ради Міністрів УРСР від 20 червня 1956 року № 673 та рішення виконкому Київської міської ради від 07 серпня 1956 року № 1186 створено Святошинське лісопаркове господарство, яке ввійшло до складу управління земельної зони м. Києва. Загальна площа Святошинського лісопаркового господарства на момент створення становила 14167 га. Згідно розпорядження Київської міської державної адміністрації № 2715 від 17 грудня 2001 року на виконання рішення Київської міської ради від 02 жовтня 2001 № 59/1493, перейменовано: Київське державне комунальне обєднання зеленого будівництва «Київзеленбуд» на Київське комунальне обєднання зеленого будівництва та експлуатацій «Київзеленбуд»; державне комунальне підприємство Святошинське лісопаркове господарство на комунальне підприємство «Святошинське лісопаркове господарство». Лісовпорядні роботи проводились в 1945-46, 1952 роках.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Статтею 122 Земельного кодексу України чітко визначені повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування відповідно із земель державної та комунальної власності.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року) землями лісового фонду визнаються землі, вкриті лісом, а також не вкриті лісом, але надані для потреб лісового господарства. Землі лісового фонду використовуються за цільовим призначенням для ведення лісового господарства.

У ст. 17 Лісового кодексу України передбачено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

За змістом ст. ст. 35, 45, 47 цього ж Кодексу, організація лісового господарства передбачає, в тому числі, і проведення лісовпорядкування. Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України. Лісовпорядкування є обов'язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановлено центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.

Таким чином, з урахуванням інформації ВО «Укрдержліспроект» та наведених вище законодавчих положень, спірна територія була і залишається землями лісогосподарського призначення.

Слід зазначити, що Земельний кодекс України ( в редакції від 18 грудня 1990 року) передбачав лише державну, колективну та приватну форми власності на землю. Тобто, до прийняття нового Земельного кодексу України, який набрав чинності 01 січня 2002, спірна земельна ділянка відносилась до земель лісогосподарського призначення державної форми власності.

З урахуванням того, що спірна земельна ділянка знаходиться поза межами смт Коцюбинське та поза межами міста Києва, враховуючи вимоги п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на момент прийняття рішень Коцюбинською селищною радою про передачу лісу у приватну власність), остання і після прийняття нового Земельного кодексу України продовжувала перебувати у державній власності, а отже, селищна рада не мала права нею розпоряджатись.

Проте судом залишено поза увагою доводи прокурора про порушення у цьому спорі на даний час інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України, оскільки спірна земельна ділянка наразі є територією національного природного парку «Голосіївський», та відноситься до земель природно- заповідного фонду,.

Даний факт підтверджується Указом Президента України від 01 травня 2014 року № 446/2014 «Про зміну меж національного природного парку «Голосіївський», яким його територію розширено на 6462,62 га за рахунок земель Київського комунального обєднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень «Київзеленбуд».

Згідно пояснювальної записки та проектних матеріалів до вищевказаного Указу Президента, розширення зазначеного заказника відбулось за рахунок лісових земель КП «Святошинське лісопаркове господарство», в тому числі кварталів 100, 101, 110, 111, 113, 116, 117 Київського лісництва та кварталів 18, 27,51 Святошинського лісництва.

Судом не надано оцінку тим обставинам, що за інформацією КП «Святошинське лісопаркове господарство» від 14 липня 2014 № 472 та акту перевірки Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 03 липня 2015 № А143/180 земельна ділянка відповідача ОСОБА_2 з кадастровим номером :01:040:0097 відповідно до картосхеми, території перспективної для створення Святошинсько-Біличанської філії НПП «Голосіївський» попереднього функціонального зонування знаходиться в 18 кварталі.

Таким чином, на даний час спірна земельна ділянка розташована на землях природно-заповідного фонду, а саме, національного природного парку «Голосіївський».

А з огляду на те, що на даний час спірна земельна ділянка відноситься до лісових земель та розташована на території обєкту природно-заповідного фонду, розпорядником її є Кабінет Міністрів України.

Так, згідно ст. 13 Земельного кодексу України, до повноважень Кабінету Міністрів України в галузі земельних відносин належить, серед іншого, і розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Компетенція Кабінету Міністрів України визначена ст.ст. 122, 149 Земельного кодексу України.

Зокрема, відповідно до ч. 9 ст. 149 Земельного кодексу України, Кабінет Міністрів України вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, серед іншого і ліси для не лісогосподарських потреб,а також земельні ділянки природоохоронного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

А згідно ч. 8 ст. 122 Земельного кодексу України, Кабінет Міністрів України передає земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у випадках, визначених статтею 149 цього Кодексу, та земельні ділянки дна територіального моря.

Виходячи з назви глави 7 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду відносяться до земель природоохоронного призначення.

Зазначеними вище положеннями Земельного кодексу України визначено, що органом, уповноваженим розпоряджатися спірною земельною ділянкою є Кабінет Міністрів України.

Згідно ст. 388 ЦК України передбачено, що майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати майно від добросовісного набувача лише у разі, серед іншого, і якщо майно вибуло з в олодіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі.

Як встановлено судом земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 за відплатним договором ОСОБА_3, тобто особою, яка не мала права її відчужувати.

За таких обставин позов як обгрунтований підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення.

Строк позовної давності, який просив застосувати відповідач позивачем не пропущений, оскільки участі в процесі передачі земельної ділянки Кабінет Міністрів України не брав, а про порушене право дізнався з заочного рішення Ірпінського міського суду Київської області від 16 липня 2014 року, що 11 вересня 2014 року набрало законної сили у справі № 1781/25-5.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Київської області задовольнити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України до ОСОБА_2, треті особи: Міністерство екології та природних ресурсів України, Національний природний парк «Голосіївський» про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2 на користь держави в особі Кабінету Міністрів України земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер :01:040:0097, вартістю 60100 гривень, що знаходиться за адресою: вул. Молодіжна, 13, смт. Коцюбинське Київська область.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Прокуратури Київської області судовий збір у сумі 2893 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді