АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 671/302/16-ц
Провадження № 22-ц/792/424/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі головуючого судді Корніюк А.П.,

суддів Пєнти І.В., Талалай О.І.

секретар Філіпчук О.С.

за участю представника апелянта ТОВ АТП «Престиж» ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2, його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю АТП «Престиж» на рішення Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», товариства з обмеженою відповідальністю АТП «Престиж», ОСОБА_4 про стягнення вартості відновлювального ремонту, витрат на експертне автотоварознавче дослідження та моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Звертаючись до суду ОСОБА_2 зазначав, що 01.10.2015 року біля 16 год. 20 хв. на ділянці дороги по вул. Незалежності, 45Б сталася ДТП з вини ОСОБА_4, керуючого автобусом ПАЗ н.з 11591 ХМ, який не вибрав безпечної дистанції внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Фіат Скудо ВХ2219ВО, власником якого є ОСОБА_2 та керував яким ОСОБА_5 І в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Позивач вказує, що автобус ПАЗ-4230, н/з НОМЕР_1 належить ТОВ АТП «Престиж» і постановою Волочиського районного суду від 07.10.2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Так як відповідальність заподіювача шкоди, згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, застрахована у СК «Гарант-Авто», прозивач вказує, що звернувся до страховика за відшкодуванням шкоди, однак будь якої відповіді не отримав. Посилаючись на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля згідно звіту оцінювача №104 від 17.11.2015 року становить 150 479,23 грн., позивач просив суд стягнути в солідарному порядку з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» та ТОВ АТП «Престиж» вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 150479,23 грн., 1500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та

_________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7 Справа № 22ц/792/424/17

Доповідач Корніюк А.П. Категорія № 30,34

судові витрати та стягнути з ОСОБА_6 5000 грн. моральної шкоди.

Після неодноразових уточнень позовних вимог ОСОБА_2 просив залишити без розгляду його вимоги до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО», стягнути з ТОВ АТП «Престиж» вартість відновлювального ремонту автомобіля в сумі 150 479,23 грн., 1500 грн. витрат за проведення автотоварознавчого дослідження та стягнути з ОСОБА_6 50 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» залишено без розгляду на підставі ч. 1 п. 5 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АТП «Престиж» на користь ОСОБА_2 150 999,96 грн. вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Фіат Скудо» н/з ВХ 2219 ВО та 2725,32 грн. судових витрат по справі. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням ТОВ АТП «Престиж» подало апеляційну скаргу та зазначає, що це рішення є незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність його висновків обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема положень ст.ст 1192, 1194 ЦК України. Апелянт вказує, що на день ухвалення рішення ОСОБА_6 не був ознайомлений з уточненими позовними вимогами ОСОБА_2, тому суд повинен був відкласти судовий розгляд. Також, визначаючи розмір стягуваної з АТП «Престиж» шкоди, суд повинен був включити до неї суму страхового відшкодування, передбачену полісом обвязкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеним між ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» та ТОВ АТП «Престиж», яка становить 50 000 грн.. Однак, розглядаючи спір, суд не встановив юридичний стан страхової компанії, не перевірив в державному реєстрі відомості щодо ліквідації страховика, не залучив до участі у справі належного відповідача у справі, у звязку з чим прийшов до помилкового висновку про залишення позовних вимог до ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО» без розгляду, що не відповідає засадам розумності та справедливості. Також апелянт посилається на те, що ОСОБА_2, звертаючись до суду, вибрав як спосіб захисту своїх прав не відшкодування шкоди в натурі, а відшкодування завданих збитків, тому суд згідно положень ст. 1192 ЦК України повинен був визначати розмір збитків з врахуванням фізичного зносу автомобіля. На думку апелянта, судом безпідставно не враховано наявний в матеріалах справи висновок судової автотоварознавчої експертизи №2943/16-26 від 22.08.2016 року, згідно якого реальна вартість понесених ОСОБА_2 збитків, з врахуванням зносу автомобіля становить 81015,29 грн., що призвело до ухвалення незаконного рішення у справі.

Представник ТОВ АТП «Престиж» ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, відповідач ОСОБА_4 апеляційну скаргу визнав і просять її задовольнити.

Позивач ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнали і просять її відхилити.

Представник ПАТ УСК «ГАРАНТ-АВТО» до суду не зявився, хоча в розумінні ст.74 ЦПК України повідомленй про день та час розгляду справи належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що апелянтом оскаржується рішення Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року в частині щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2, в решті рішення сторонами не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01.10.2015 року на ділянці дороги по вул. Незалежності в м. Волочиськ сталася ДТП з участю автомобіля «Фіат Скудо», н/з НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, що належить ОСОБА_2 на праві власності та автомобіля НОМЕР_3, що належить ТОВ АТП «Престиж», під керуванням водія ОСОБА_4, який на час ДТП перебував із ТОВ АТП «Престиж» у трудових відносинах.

Постановою Волочиського районного суду від 07 жовтня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнутоостаннього до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність ТОВ АТП «Престиж» на час ДПТ була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто». Згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14.11.2014 року ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), становить 50 тис. грн, розмір франшизи складає 00,00 грн.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно виходив із того, що позивач як законний володілець транспортного засобу, який було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, має право на відшкодування шкоди, завданої з вини відповідача в деліктному зобовязанні, оскільки закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування страховою компанією, в якій застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами, але не зобовязує одержувати його.

За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

В силу ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

І це зобов»язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Потерпілий вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-752цс16 від 14 вересня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

А тому доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановивши юридичний стан страхової компанії та не залучивши до участі у справі належного відповідача, безпідставно залишив позовні вимоги позивача до страховика без розгляду є безпідставними. Також, як вбачається із матеріалів справи (а.с. 193-209) ПАТ «УСК»ГАРАНТ -АВТО» не виключена з ЄДРПОУ, а 25.10.2016 року Господарським судом міста Києва порушено відносно товариства справу про банкрутство.

Однак, стягуючи з ТОВ АТП «Престиж» на користь позивача ОСОБА_2 збитків у вигляді вартості відновлювального ремонту автомобіля «Фіат Скудо» н/з НОМЕР_4 в сумі 150999,96грн. суд першої інстанції помилково не врахував зношеність пошкоджених запчастин, а тому оскаржуване рішення в частині стягнення з ТОВ АТП «Престиж» на користь ОСОБА_2 збитків вартості відновлювального ремонту та судового збору підлягає зміні, виходячи із наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом пп. 8.1. - 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Міністерством юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, якщо вартість відновлювального ремонту ТЗ не перевищує його ринкову вартість, розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників ТЗ.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №2943/16-26 від 22 серпня 2016 року (а.с.84 - 105) коефіцієнт фізичного зносу автомобіля НОМЕР_5, ідентифікаційний номер (VIN) ZFA8925 становить 0,578 ( строк експлуатації 5,67 року).

Крім того, у п. 14 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих із виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків).

Таким чином, фізичний знос не застосовується, якщо для відновлення пошкодженого ТЗ було використано нові вузли (деталі), взамін знятих з виробництва деталей і зношеність пошкодженого майна застосовується при відшкодуванні збитків.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегією суддів встановлено, що ремонт автомобіля НОМЕР_5 не проведено.

Також, апеляційний суд у відповідності до положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду у частині мотивування судового рішення судом, який має право на дослідження нових доказів і переоцінку доказів не приймає до уваги як докази копію листа ТОВ «АВТОТОРІНО» за вих. №12/1 від 03.02.2017 року, копію сертифіката ТОВ «АВТОТОРІНО» та копію дистрибюторської угоди по реалізації та обслуговуванні автомобілів FIAT AUTO S.р.А. на території України (договір №19) від 04.11.2014 року та копію листа ТОВ «Морішуберль» -7 Інгольштадт, адже зазначеними документами підтверджується зупинення виробництва моделі Фіат Скудо (тип 270) в 2016 році та не постачання моделі FIAT Scudo з 01 січня 2016 року на територію України.

Встановлено, що в результаті ДТП пошкоджено деталі автомобіля НОМЕР_5 і позивачем не надано належних та допустимих в розумінні ст. ст. 58-59 ЦЙПК України доказів на підтвердження того, що деталі на його автомобіль не випускаються і зняті з виробництва, саме деталі, а не автомобіль, оскільки якщо автомобіль знімається з виробництва, деталі на нього випускаються протягом десяти років.

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №2943/16-26 від 22 серпня 2016 року (а.с.84 - 105) вартість матеріального збитку власнику автомобіля НОМЕР_5 ідентифікаційний номер (VIN) ZFA8925 внаслідок його пошкодження у ДТП, що відбулося 01.10.2015 року становить 81015,29грн.

Тому колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити, зменшивши суму стягнутого збитку з ТОВ АТП «Престиж» на користь позивача до 81015,29 грн. І доводи апеляційної скраги про порушення судом норм матеріального права в частині щодо не врахування при визначенні розміру матеріального збитку зношеності пошкодженого майна є обґрунтованими.

У відповідності з ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 313, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю АТП «Престиж» задовольнити частково.

Рішення Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року змінити, зменшивши

суму стягнуту з товариства з обмеженою відповідальністю АТП «Престиж» на користь ОСОБА_2 до 81015 (вісімдесяти однієї тисячі п»ятнадцяти) грн. 29коп. та судового збору до 1462 ( однієї тисячі чотириста шістдесяти двох) грн.10коп.

В решті рішення Волочиського районного суду від 04 січня 2017 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) А.П. Корніюк

Судді (підпис) І.В. Пєнта

(підпис) ОСОБА_8

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду А.П. Корніюк