Справа №587/142/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/273/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області, Сумського районного сектору Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування будинком, зобовязання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, позивачі просили суд: встановити факт їхнього постійного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Постольне, Сумського району, а також визнати за ними право проживання в даному житловому будинку; зобовязати Постольненську сільську раду видати ордер на вселення ОСОБА_3 та членів її родини у вказаний будинок, а також укласти договір найму будинку з наймачем ОСОБА_3; зобовязати Сумський районний сектор Державної міграційної служби України зареєструвати позивачів за вказаною адресою.

Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Постольненської сільради від 21.03.2008 року ОСОБА_3 та членам її родини надано право тимчасового проживання у житловому будинку №58/2, який не відноситься до фонду житла для тимчасового проживання. Ордер на вселення не видавався. Позивач, разом з членами своєї родини, протягом тривалого часу проживає в ньому, утримує в належному стані, сплачує всі необхідні платежі, тобто фактично є наймачем. Іншого житлового приміщення не мають, тому потребують поліпшення житлових умов.

Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 20.12.2016 року позовну заяву в частині вимог про зобовязання Сумського районного сектору Державної міграційної служби України зареєструвати позивачів за адресою: буд. 58/2, с. Постольне, Сумський район, залишено без розгляду.

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20.12.2016 року в задоволенні даного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення, постановивши нове про задоволення позову у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачі були змушені звернутись до суду із вказаним позовом, оскільки вирішити це питання в добровільному порядку не вдається, оскільки сільський голова, заперечує проти визнання за позивачами права проживання у спірному будинку та блокує всі питання не доводячи їх до канцелярії сільради. Крім того, суд безпідставно не взяв до уваги, що іншими сторонами по справі не заперечувалось проживання позивачів в будинку, а також те, що рішення сільської ради від 25.12.2015 року, яким надано спірному житловому приміщенню статус службового, прийняте після рішення 2008 року, яким дозволено проживання позивачем у даному будинку.

Позивачі в судове засідання не зявилися, але про час та місце його проведення були повідомлені належним чином.

Голова Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області згодний з рішенням суду і просив скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з 25.12.2015 року спірному житловому приміщенню надано статус службового, однак позивачі не відносяться до категорії осіб, яким таке житло може буди надано. Крім того, позивачами не надано належних доказів про здійснення ними ремонту в будинку та про відсутність заборгованості по сплаті житлово-комунальних послуг, оскільки вона наявна, а також про те, що ОСОБА_6 є членом родини ОСОБА_3

Колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимога рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається із цивільної справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 з 02.02.1991 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11-16, 18).

Відповідно до посвідок на постійне проживання, місце проживання позивачів зареєстровано за адресами: ОСОБА_3 вул. Пісок, 16, с. Ревки, Лебединський район з 25.03.2008 року, ОСОБА_5 - вул. Піски, 68, с. Ревки, Лебединський район з 06.02.1998 року, ОСОБА_6 - вул. Пісок, 19, с. Ревки, Лебединський район з 17.10.2015 року, ОСОБА_7 вул. Пісок, 19, с. Ревки, Лебединський район з 22.12.2011 року (а.с. 11, 13, 15, 17).

За повідомленням Виконкому Бишкінської сільради Лебединського району Сумської області від 18.11.2016 року, житловий будинок по вул. Пісок, 19 в с. Ревки належить ОСОБА_5 та на даний час не придатний для проживання, оскільки зруйнований (а.с. 95).

Рішенням Постольненської сільської ради Сумського району від 21.03.2008 року дозволено тимчасове проживання громадянці ОСОБА_8 та її сімї в будинку за № 58/2 в с. Постольне. Підставою прийняття вказаного рішення, було те, що ? будівлі за вказаною адресою є «безгоспною» на протязі шести років, будинок руйнується, а також ставиться питання про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_9 (а.с. 19).

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 29.03.2013 року визнано відумерлою спадщину, що залишилась після ОСОБА_10, померлої 04.07.2002 року, до складу якої входить земельна ділянка площею 0,2 га на території Постоленської сільської ради Сумського району та ? частина домоволодіння № 58 в с. Постольне Сумського району (а.с. 60).

Рішенням Постольненської сільської ради від 03.06.2013 року прийнято, зокрема, у власність територіальної громади с. Постольне в особі Постольненської сільської ради відумерлу спадщину ? частину домоволодіння, яке знаходиться за адресою: с. Постольне, буд. 58, яка відкрилась після смерті ОСОБА_10 04.07.2002 року (а.с. 48).

Рішенням Постольненської сільської ради Сумського району від 25.12.2015 року будинку № 58/2 в с. Постольне, Сумського району, Сумської області надано статус службового житла без права передавання його у приватну власність (а.с. 47).

Відповідно до ст. 31 ЖК УРСР, чинної на виникнення спірних правовідносин, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районного, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_11 народних депутатів.

Облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється відповідно до положень ОСОБА_11 Міністрів УРСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11.12.1984 р. № 470 «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР».

Крім того, статтями 109, 110, 114 ЖК УРСР передбачено й інші випадки коли громадянам надаються житлові приміщення, зокрема у разі їх виселення з жилих приміщень, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, якщо: будинок, у якому знаходиться жиле приміщення, підлягає знесенню; будинок (жиле приміщення) загрожує обвалом; будинок (жиле приміщення) підлягає переобладнанню в нежилий. Також, з наданням іншого жилого приміщення може бути виселено: робітників і службовців (разом з проживаючими з ними особами), що припинили трудові відносини з підприємствами, установами, організаціями найважливіших галузей народного господарства, які надали жиле приміщення, у зв'язку із звільненням за власним бажанням без поважних причин, або за порушення трудової дисципліни, або за вчинення злочину; громадян, які одержали жилі приміщення в будинках колгоспів, якщо вони виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням; громадян, позбавлених батьківських прав, якщо вони проживають спільно з дітьми, відносно яких позбавлені батьківських прав.

Згідно з ст. 51 ЖК УРСР жилі приміщення в будинках житлового фонду місцевих ОСОБА_11 народних депутатів надаються громадянам виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ОСОБА_11 народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті з депутатів ОСОБА_11, представників громадських організацій, трудових колективів.

Відповідно до положень ст.ст. 58, 61 цього Кодексу єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення за рішенням органу місцевого самоврядування або користування ним на підставі договору найму є ордер, що видається виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Враховуючи викладене, рішенням Постольненської сільської ради Сумського району від 21.03.2008 року про надання дозволу тимчасового проживання громадянці ОСОБА_8 та її сімї в будинку за № 58/2 в с. Постольне було прийняте з перевищенням повноважень сільської ради, оскільки на час його постановлення спірне житлове приміщення не перебувало у власності територіальної громади с. Постольне в особі Постольненської сільської ради, крім того були відсутність правові підставі, визначенні житловими нормами, для надання вказаного житла для проживання ОСОБА_3 та її сімї.

В подальшому, після набуття права власності на дане жило сільською радою, Виконавчим комітетом Постольненської сільської ради ордер на вселення ОСОБА_3 чи членам її сімї не видавався.

Таким чином, оскільки вселення родини ОСОБА_3 у спірне приміщення відбулось без дотримання норм житлового законодавства то їх проживання у вказаному житловому приміщенні з весни 2008 року не вплинуло на виникнення у них права на користування цим приміщенням.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення вимог позивачів, так як у них не виникло право на проживання в будинку, яке підлягало б захисту у разі порушення, оскільки їх вселення відбулося з порушенням порядку надання жилого приміщення громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, визначених Житловим кодексом УРСР.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув та дійшов хибного висновку про відмову у задоволенні позову з підстав відсутності у позивачів прав на службове жило, через не повне зясування обставин, що мають значення, не дослідивши характер спірних правовідносин з момент їх виникнення.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, через невідповідність висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Постольненської сільської ради Сумського району Сумської області про встановлення факту постійного проживання, визнання права користування будинком, зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: