АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/6610/15-ц 22-ц/774/186/К/17
Справа № 215/6610/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження № 22-ц/774/186/к/17 ОСОБА_1
Категорія - 59 (IV) Доповідач Митрофанова Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Барильської А.П., Зубакової В.П.,

за участю: секретаря Чубіної А.В.,

представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, зобовязання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 зазначив, що між ним та Банком було укладено договір банківського рахунку, на який з 02.06.2015 р. нараховується заробітна плата ПАТ «Кривбасзалізрудком» де позивач працює. Картковий рахунок був заблокований службою безпеки Банку по невідомим для позивача причинам, він звернувся до Банку зі скаргою, але отримав загальну відповідь про блокування картки, без зазначення конкретних підстав. Дії Банку суперечать нормам ст.ст.1066, 1068, 1073, 1074 ЦК України, ст.55, 57 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - згідно яких обмеження права розпоряджатися грошовими коштами клієнта з боку Банку є неприпустимим.

Позивач, після уточнення позовних вимог просив суд усунути перешкоди в користуванні грошовими коштами - заробітною платою в сумі 15379 грн. 14 коп., станом на 24.01.2016 р. та зобовязати Банк розблокувати особистий картковий рахунок позивача VISA№936023.

Крім того, обмеження в використанні грошових коштів призвело до неможливості користування грошима, сильних душевних хвилювань, порушило звичайний спосіб його життя, спричинило моральну шкоду, яку він оцінив у 10000 грн. та просив стягнути з відповідача на свою користь.

Заочним рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути для ОСОБА_3 перешкоди в користуванні заробітною платою в сумі 15379 грн. 14 коп. розблокувати особистий картковий рахунок ОСОБА_3 VISA№936023, відкритий у ПАТ КБ «ПриватБанк».

Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

В решті в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 серпня 2016 року заява ПАТ КБ «ПриватБанк» про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг Банку має право на: зупинення дії картки, зупинення здійснення розрахунків за карткою, визнання картки недійсною, припинення дії картки та ін., та підстави для кожної з таких дій, зокрема здійснення операцій що суперечать інтересам клієнта, порушення законодавства, повідомлення клієнтом неправдивих даних, прострочення погашення платежів, блокування картки при певних умовах тощо.

Крім того, представник відповідача в апеляційній скарзі посилається на те, що позивачем не надано доказів того, що існувало обмеження користування рахунками та доказів блокування картки на момент розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної та заперечень на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції, із пояснень позивача, встановлено, що між позивачем та Банком було укладено договір банківського рахунку, на який з 02.06.2015 р. нараховується заробітна плата ПАТ «Кривбасзалізрудком» де позивач працює. Картковий рахунок заблокований службою безпеки Банку по невідомим для позивача причинам, він звернувся до Банку зі скаргою, але отримав загальну відповідь про блокування картки, без зазначення конкретних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем вчинені неправомірні дії, які полягають у чиненні перешкод ОСОБА_3 в отриманні належних останньому грошових коштів.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає із наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна особа повинна надати суду докази, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У ч. 1 ст. 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування і сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України).

В силу положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду жодного належного і допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог, а саме існування обмежень користування рахунками та доказів блокування картки на момент розгляду справи в суді.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, тому подання позивачем доказів на підтвердження наведених вище обставин є обовязковим, оскільки в цій частині між позивачем та відповідачем виник спір про право, і такі докази матимуть значення для ухвалення рішення у справі. Докази, які позивач повинен подати в рахунок обґрунтування всіх тих обставин, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, і на підставі яких суд в подальшому встановлює наявність або відсутність підстав для задоволення позову чи відмови у його задоволенні, - повинні бути виключно належними та допустимими.

Згідно із ст.129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Позивач, як сторона по справі, зобов'язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.10 ЦПК України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Положення ст.11 ЦК України визначають, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Нормами ст.58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 60 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.27,46 ЦПК України).

Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.27 ЦПК України), так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Предметом доказування у даному спорі є факт незаконності блокування карткового рахунку VISA№936023, який належить ОСОБА_3

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

За способом утворення докази поділяються на первинні (відомості про факти одержують із першоджерела - з оригіналу документа, від свідка-очевидця і т.п.) і похідні (відомості про факти одержують із джерела, що відтворює інший доказ, - з копії документа).

За відношенням до шуканого факту докази поділяються на прямі (прямо вказують на наявність або відсутність шуканого факту) і непрямі (дозволяють зробити припускаємий висновок про шуканий факт).

Позивачем не було надано суду жодних доказів стосовно незаконності блокування його карткового рахунку VISA№936023.

В матеріалах справи містяться лише фіскальні чеки від 19.11.2015 року та 24.01.2016 року (а.с.6,31а) які свідчать про перегляд позивачем балансу карткового рахунку, та скарга позивача (а.с.8), які не можуть свідчити про незаконність блокування, або взагалі блокування його карткового рахунку.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи і підлягає скасуванню (п.1, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України), оскільки порушенням норм процесуального права призвели до неправильного вирішення спору, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 88 Закону України «Про судовий збір», з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1071 грн. 84 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, п.1 ч.1 ст. 309, 313-314,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити.

Заочне рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 24 лютого 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, зобовязання вчинити певні діїта ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про усунення перешкод в користуванні грошовими коштами, зобовязання вчинити певні дії та стягненні з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави судового збору в розмірі 551 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1071 (одна тисяча сімдесят одна) грн. 84 коп. судового збору за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: