Справа № 146/194/17
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" лютого 2017 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого-судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

8 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований 28 серпня 2010 року у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 254, а також стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі 500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду.

Позов обгрунтовано наступним.

28 серпня 2010 року між сторонами у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області укладено шлюб, актовий запис № 254.

Від спільного проживання із відповідачем у них 4 січня 2011 року народилася дитина син ОСОБА_4, який в даний час проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні, оскільки спільне сімейне життя не склалося, відповідач залишився проживати на окупованій території, а вона з дитиною виїхала до с.Нетребівка Томашпільського району.

Позивачка вважає, що примирення між ними неможливе, так як відповідач не виявляє наміру покинути місце проживання і повернутися в сімю.

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що відповідач нікому не сплачує аліменти, має нерегулярний, мінливий дохід, який повністю витрачає на себе, а тому вважає необхідним заявити про стягнення аліментів на утримання дитини.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові, попросила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, а також заперечення на позовну заяву, в якому просить не заперечує проти розірвання шлюбу із позивачкою, а вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дитини визнає частково, оскільки має нерегулярний дохід у вигляді пенсії, яка йому призначена в звязку з інвалідністю, інших доходів не має, за станом здоровя працювати може лише в спеціально створених умовах, тому просить визнати розмір аліментів в частці від заробітку, а саме ? частину його (заробітку) доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сином повноліття.

Після оголошення головуючим заперечення відповідача на позовну заяву, позивачка ОСОБА_1 погодилася на визначений відповідачем розмір стягуваних аліментів на утримання дитини.

Суд, заслухавши пояснення позивачки, розглянувши заяву та заперечення на позовну заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цивільно-процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Судом встановлено, що між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, 28 серпня 2010 року у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області зареєстрований шлюб, актовий запис № 254. після реєстрації шлюбу сторонам присвоєно прізвища ОСОБА_2/ОСОБА_2 (а.с.8).

4 січня 2011 року у сторін у справі народилася дитина ОСОБА_6. Сторони у справі записані його батьками (а.с.5).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки суд встановив, що шлюб сторін існує лише формально,сторони проживають окремо, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примирення, визнання відповідачем позову не порушує законних прав та інтересів інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають до задоволенню.

Відповідно ст. 113 ЦПК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Оскільки позивачка не просила відновити їй дошлюбне прізвище, суд залишає позивачці її прізвище, отримане після реєстрації шлюбу-Кірюшина.

Згідно довідки паспортиста Нетребівської сільської ради про склад сімї від 27 грудня 2016 року № 798, ОСОБА_1 проживає з сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6).

Згідно довідки сільського голови Нетребівської сільської ради від 28 лютого 2017 року, дитина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1

Таким чином ОСОБА_2 зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2017 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2017 рік" за пoданням Міністерства фінансів.

Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі).

Так, на 2017 рік прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень (30%-506,70 гривень), з 1 травня - 1777 гривень (30%-533,10 гривень), з 1 грудня - 1860 гривень (30%-558,00 гривень).

Згідно довідки взамін пенсійного посвідчення № 845 від 4 травня 2016 року, виданої Управлінням Пенсійного Фонду України в м.Горлівка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 отримує пенсію по інвалідності ІІ групи.

Враховуючи, що відповідачем частково визнано позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, позивачкою цей розмір було погоджено в судовому засідання, суд вважає за можливе позовні вимоги ОСОБА_1. в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити частково та визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 предявлено до суду 8 лютого 2017 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум становив 1600,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 640,00 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в доход держави 640,00 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 105, 112, 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 88, 212-215, 367 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 28 серпня 2010 року у Калінінському відділі реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 254 розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду-з 8 лютого 2017 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640,00 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок) судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 640,00 гривень (шістсот сорок гривень 00 копійок) сплачених судових витрат.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текс рішення виготовлено 2 березня 2017 року.

Суддя: ОСОБА_7