Провадження № 2/185/1090/17
РІШЕННЯ

ІМенеМ УкрАїНи

16 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О.,

за участю секретаря Мерцалової Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

23 грудня 2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила винести рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 96 в будинку № 549 по вулиці Дніпровська в місті Павлоград Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу зазначеної квартири. Відповідач прописаний у зазначеній квартирі, однак з листопада 2014 року та по теперішній час не проживає. 09 грудня 2016 року вона з відповідачем уклала вищезазначений договір купівлі-продажу квартири та однією із умов договору був обовязок відповідача знятися з реєстраційного обліку протягом 10 днів. Але відповідач на час укладення договору та по теперішній час знаходиться за кордоном, а від його імені діяв його представник за довіреністю. Оскільки чинним законодавством не передбачений порядок зняття з реєстраційного обліку через представника за довіреністю, а на її вимогу знятися особисто відповідач відповідає відмовою, тому вона вимушена звернутися до суду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, однак надала заяву про розгляд справи за її відсутності в якій зазначила, що позов підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, проте від неї надійшла заява в якій вона зазначила, що проти позовних вимог не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Матеріалами справи встановлено, що 09 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності, посвідченої 13 листопада 2014 року за № 2713 приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу ОСОБА_4 від імені ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 (арк.с.8,9).

У пункті 19 договору купівлі-продажу представник продавця зазначив, що у відчужуваній квартирі особисто зареєстрований продавець, та зобовязується знятися з реєстраційного обліку протягом 10 днів з моменту підписання договору, квартира вільна від речей домашньої обстановки та вжитку.

Право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 (арк.с.10).

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

На підставі ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до довідки № 122 від 23 грудня 2016 року (арк.с.12), яку було видано ЖБК № 6 «Наримчанін» за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який не є членом сімї позивача.

Однак, як вбачається з акту від 23 грудня 2016 року (арк.с.11) складеного головою ЖБК № 6 «Наримчанін», відповідач ОСОБА_2, зареєстрований в житлово-будівельному кооперативі № 6 «Наримчанін» за адресою АДРЕСА_4, але фактично за даною адресою він не проживає з листопада 2014 року у звязку з виїздом за межі України, про що засвідчили сусіди.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка не є членом сімї наймача (власника) приміщення.

Отже відповідач добровільно з реєстраційного обліку не знявся, як це передбачено договором купівлі-продажу квартири, тому слід усунути перешкоди позивачу у здійснені нею права користування та розпорядження своїм майном, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні та розпорядженні квартирою № 96 в будинку № 549 по вулиці Дніпровська в місті Павлоград Дніпропетровської області, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування квартирою № 96 в будинку № 549 по вулиці Дніпровська в місті Павлоград Дніпропетровської області.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в апеляційний суд Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. О. Головін