АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження 22-ц/796/3046/2017 Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського національного університету технології та дизайну про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Печерськогорайонного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Київського національного університету технології та дизайну про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали апеляційну скаргу.

Представники відповідача заперечили проти апеляційної скарги.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Київського національного університету технології та дизайну, в якому просить скасувати наказ від 11 квітня 2016 року №131о.с. про звільнення її з посади проректора з науково-педагогічної роботи згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України; поновити її на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Київського національного університету технології та дизайну з 12 квітня 2016 року та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилається на те, що з 01 лютого 2014 року по 12 квітня 2016 року вона працювала на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Київського національного університету технології та дизайну на підставі контракту укладеного 30 січня 2014 року, строк дії контракту до 31 січня 2021 року. Відповідно до наказу Київського національного університету технології та дизайну від 11 квітня 2016 року №131о.с. позивачку звільнено з посади проректора з науково-педагогічної роботи з 12 квітня 2016 року з підстав передбачених контрактом п. 8 ст. 36 КЗпП України, копія якого отримана нею 21 квітня 2016 року. Посилаючись на те, що оскаржуваний наказ відповідачем винесений з порушенням норм трудового законодавства та її прав, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що з 01 лютого 2014 року по 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 працювала на посаді проректора з науково-педагогічної роботи Київського національного університету технології та дизайну на підставі контракту укладеного 30 січня 2014 року, строк дії контракту до 31 січня 2021 року.

Відповідно до наказу ректора Київського національного університету технологій та дизайну від 11 квітня 2016 року № 131 о.с. ОСОБА_1 звільнена з посади проректора 12 квітня 2016 року з підстав передбачених контрактом згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України. У зв'язку з наданням позивачкою листків непрацездатності від 11 квітня 2016 року та від 20 квітня 2016 року до наказу про звільнення наказами від 29 квітня 2016 року № 64 о.с. та від 29 квітня 2016 року № 165 о.с. внесені зміни щодо дати звільнення на 21 квітня 2016 року.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно п.8 ст.36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Розділ VI контракту визначає умови зміни та розірвання контракту укладеного позивачкою з відповідачем.

Зокрема п. 6.6 контракту передбачено, що з ініціативи університету дострокове розірвання контракту може бути тільки за обставин, передбачених чинним трудовим законодавством, а також невиконання умов, викладених у пп. 3.1 - 3.46 цього контракту.

Позивачка посилається на те, що всупереч вимогам трудового законодавства та умовам контракту, відповідач звільнив її з порушенням процедури, оскільки оскаржуваний наказ не містить будь-яких посилань на те, з яких підстав, передбачених контрактом, його розірвано з нею, зокрема не зазначено, які саме умови контракту не виконані позивачем, у чому полягає грубе порушення законодавства, чи в порушенні обов'язків визначених у контракті і які саме негативні наслідки настали для університету.

Як вбачається із наявних в матеріалах справи письмових доказів, актом ревізії Державної фінансової інспекції в м. Києві від 15 березня 2016 року встановлено, що відповідальною за дотримання вимог чинного законодавства у сфері здійснення освітньої діяльності за період з 01 лютого 2014 року була проректор з науково-педагогічної роботи ОСОБА_1 - позивач у справі.

Даним актом зафіксовано ряд порушень у сфері здійснення освітньої діяльності, які допущені з боку позивача. Зокрема, окремі викладачі протягом 2015 року викладали більше 4 дисциплін, чим порушено п. 2.2.4. наказу Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2003 № 847 Ліцензійні умови надання освітніх послуг у сфері вищої освіти. Відповідно до названої норми для вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації кількість лекційних годин на одного викладача не може перевищувати 250 годин на рік при загальній кількості дисциплін не більше 4.

Також ревізією встановлено факти, за яких викладачами допускались викладання дисциплін, що не відповідають їх науковому ступеню, ученому званню, що є порушенням п. 2.2.5. наказу Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2003 року № 847 Ліцензійні умови надання освітніх послуг у сфері вищої освіти.

Також встановлено факт проведення навчальних занять конкретним викладачем не підтверджувався в Журналі обліку роботи академічної групи, та допущено порушення ведення «Індивідуальних планів роботи викладача та її обліку» у 2014-2015 навчальних роках.

Відповідно до наказу ректора університету від 22.07.2014 № 220 «Про розподіл функціональних обов'язків і повноважень між ректором і проректорами КНУТД» на ОСОБА_1 покладені обов'язки із здійснення контролю та виконання планів роботи кафедр, індивідуальних планів роботи викладачів, що практично не виконувалося позивачем.

Відповідно до п. 3.4. Ліцензійних умов надання освітніх послуг у сфері вищої освіти, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 24 грудня 2003 року № 847, навчальні заклади що отримали ліцензію на надання освітніх послуг, зобов'язані провадити діяльність відповідно до заявлених під час ліцензування навчальних планів і освітніх програм, установлених обсягів прийому на навчання. Згідно з пунктом 23 Ліцензійних умов ліцензіат забезпечує провадження освітньої діяльності (крім дистанційної форми навчання) виключно в місцях її провадження, зазначених у відомостях, поданих органу ліцензування.

Відповідно до Положення про Навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» студенти освітнього ступеня «магістр» можуть отримувати додаткові освітні послуги згідно навчального плану, але для студентів спеціальності «Бізнес адміністрування» не було складено навчального плану додаткових дисциплін, студенти навчались за звичайними навчальним планами магістрів вказаної спеціальності. Відповідно до п. 2.1.3. Положення про Навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» Київського національного університету технологій та дизайну, затвердженого наказом від 27.03.2014 року № 95, особи, які навчаються за програмою «Бізнес-адміністрування» на освітньо - кваліфікаційний рівень «магістр», є студентами університету. Відповідно до п. 3.12 Контракту проректор з науково-педагогічної роботи зобов'язаний здійснювати організацію та оцінку звітів роботи кафедр. Таким чином, позивач мала знати про невиконання кафедрою менеджменту сфери послуг планового навантаження як випускової кафедри. Однак у порушення зазначених норм НЦ «Школа бізнесу на Печерську» здійснювала підготовку магістрів спеціальності «Бізнес-адміністрування» за навчальними планами розробленими кафедрою менеджменту сфери послуг факультету економіки та бізнесу, якою в 2011 році було проведено ліцензування, а в 2012 - акредитація вказаної спеціальності. Тобто, навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» в порушення Ліцензійних умов забрав на себе функції випускової кафедри: планове навантаження, яке повинно виконуватись на випусковій кафедрі, виконувалось та було погодинно оплачено через «Школу бізнесу на Печерську».

Вищевикладені в акті обставини свідчать про порушення позивачкою п. 3.27, п. 3.10, п. 3. 11, 3.31, 3.9 Контракту від 30 січня 2014 року.

Вищевикладені обставини підтверджуються індивідуальними планами робіт викладачів, журналами обліку роботи академічної групи та документами про освіту на науковий ступінь відповідних викладачів та витягом з акту перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту N 01-13/75-03-06/1, які перевірені судом першої інстанції та копії яких наявні в матеріалах справи.

Крім того, рішенням колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 16 листопада 2016 року (т.2 а.с.173-175), яким скасоване рішення Печерського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року встановлено, що наказ відповідача №99 о.с. від 18 березня 2016 року про застосування до ОСОБА_1 - проректора з науково-педагогічної роботи дисциплінарного стягнення у вигляді догани за порушення п. 13.3 Положення про організацію освітнього процесу КНУТД, затвердженого наказом КНУТД №35 від 19 лютого 2015 року та не виконання обов'язків, як керівника дипломної роботи , відповідно до наказу КНУТД №202-уч від 15 жовтня 2015 року, був правомірним. Також колегія суддів дійшла висновку про допущені позивачкою порушення, як проректором з науково-педагогічної роботи, однак вона не забезпечила усунення цих порушень, а тому наказ винесений відповідачем у порядку ст. 148 КЗпП України є правомірним. Зазначені обставини в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають додатковому доказуванню.

Суд дійшов висновку, що факти встановлені рішенням суду наряду з іншими обставинами підтверджують наявність в діях позивачки порушення трудової дисципліни та умов Трудового Контракту. Інших доказів, які б спростовували доводи відповідача позивачкою суду не надано.

Відповідно до п. 6.6. Контракту з ініціативи університету дострокове розірвання контракту може бути застосовано за обставин невиконання особою з якою укладено Контракт умов, викладених у пунктах 3.1-3.46 контракту.

Встановивши обставини справи суд дійшов вірного висновку про наявність порушень умов Контракту з боку ОСОБА_1 та наявність законних підстав для розірвання зазначеного Контракту на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду та не приймає до уваги доводи апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», вирішуючи позови про поновлення на роботі, осіб звільнених за п.8 ст.36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання.

Актом ревізії Державної фінансової інспекції в м. Києві від 15.03.2016 року встановлено, що відповідальною за дотримання вимог чинного законодавства у сфері здійснення освітньої діяльності за період з 01.02.2014 року була проректор з науково-педагогічної роботи ОСОБА_1.

За результатами ревізії встановлено ряд порушень у сфері здійснення освітньої діяльності, які допущені з боку позивача та підтверджують законність звільнення ОСОБА_1, що полягають у наступному:

Окремі викладачі протягом 2015 року викладали більше 4 дисциплін, чим порушено п. 2.2.4. наказу Міністерства освіти і науки України від 24.12.2003 року № 847 Ліцензійні умови надання освітніх послуг у сфері вищої освіти. Відповідно до названої норми Для вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації кількість лекційних годин на одного викладача не може перевищувати 250 годин на рік при загальній кількості дисциплін не більше 4.

Зазначене свідчить про порушення позивачем п. 3.27. Контракту, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Київським національним університетом технологій та дизайну від 30.01.2014 року, яким визначена «Координація роботи щодо кадрового забезпечення навчального процесу» допущене шляхом невжиття заходів відповідачем ОСОБА_1 щодо рівномірного розподілу між викладачами навантаження та у разі необхідності, залучення додаткових викладачів.

Вказані обставини підтверджуються індивідуальними планами робіт викладачів.

Допускались викладання викладачами дисциплін, що не відповідають їх науковому ступеню, ученому званню, що є порушенням п. 2.2.5. наказу Міністерства освіти і науки України від 24.12.2003 року № 847 Ліцензійні умови надання освітніх послуг у сфері вищої освіти. Разом із тим, вищевказаною нормою відповідність науково-педагогічної спеціальності викладача визначається його спеціальністю за дипломом про освіту, науковою спеціальністю, науковим ступенем, ученим званням, або проходженням науково-педагогічного стажування з відповідної дисципліни.

Зазначене є порушенням п. 3.27. Контракту яким визначена «Координація роботи щодо кадрового забезпечення навчального процесу»,п. 3.28 «Внесення пропозицій щодо штатної чисельності професорсько-викладацького складу, відповідність нормативній базі, підбір та розстановка кадрів навчально-допоміжного персоналу» та п. 3.31 Контракту, яким визначені «Планування, організація та контроль підвищення кваліфікації, залучення провідних вчених до навчальної, науково-методичної та виховної роботи» допущене шляхом невжиття заходів ОСОБА_1 щодо залучення до викладання дисциплін викладачів, що мають відповідний науковий ступень та вчене звання.

Вказані обставини підтверджуються журналами обліку роботи академічної групи та документами про освіту на науковий ступінь відповідних викладачів.

Факт проведення навчальних занять конкретним викладачем не підтверджувався в Журналі обліку роботи академічної групи. Крім того, допущено порушення ведення «Індивідуальних планів роботи викладача та її обліку» у 2014/2015 навчальних роках. Відповідно до наказу ректора університету від 22.07.2014 року № 220 «Про розподіл функціональних обов'язків і, повноважень між ректором і проректорами КНУТД» на ОСОБА_1 покладені обов'язки зі здійснення контролю та виконання планів роботи кафедр, індивідуальних планів роботи викладачів, що практично не виконувалося позивачем, що встановлено із доказів у справі.

Вищевказані невиконання своїх посадових обов'язків, невиконання умов Контракту, самоусунення від контролю, допущені ОСОБА_1 є порушенням п. 3.10 Контракту («Планування, організація, управління та контроль навчального процесу, забезпечення координації розробки планів та програм з навчальної роботи») та п. 3.11 Контракту («Координація роботи по складанню навчальних та робочих навчальних планів зі спеціальностей та спеціалізацій, програм дисциплін, графіків навчального процесу, розкладу занять, екзаменів, контроль їх виконання; контроль та виконання планів роботи кафедри, індивідуальних планів роботи викладачів»).

Вищевказані обставини підтверджуються належними доказами, які є у матеріалах справи, а саме: Актом перевірки додержання суб'єктами господарювання, що надають послуги у сфері вищої освіти, вимог законодавства про вищу освіту № 01-13/75-03-06/1 (витяг).

Відповідно до п. 3.4. Ліцензійних умов надання освітніх послуг у сфері вищої освіти, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 24.12.2003 року № 847, навчальні заклади, що отримали ліцензію на надання освітніх послуг, зобов'язані провадити діяльність відповідно до заявлених під час ліцензування навчальних планів і освітніх програм, установлених обсягів прийому на навчання.

Згідно пункту 23 Ліцензійних умов ліцензіат забезпечує провадження освітньої діяльності (крім дистанційної форми навчання) виключно в місцях її провадження, зазначених у відомостях, поданих органу ліцензування.

Відповідно до Положення про Навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» студенти освітнього ступеня «магістр» можуть отримувати додаткові освітні послуги згідно навчального плану, але для студентів спеціальності «Бізнес адміністрування» не було складено навчального плану додаткових дисциплін, студенти навчались за звичайними навчальним планами магістрів вказаної спеціальності.

Відповідно до п. 2.1.3. Положення про Навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» Київського національного університету технологій та дизайну, затвердженого наказом від. 27.03.2014 № 95, особи, які навчаються за програмою «Бізнес-адміністрування» на освітньо - кваліфікаційний рівень «магістр», є студентами університету.

Відповідно до п. 3.12 Контракту проректор з науково-педагогічної роботи зобов'язаний здійснювати організацію та оцінку звітів роботи кафедр. Отже, позивач мала знати про невиконання кафедрою менеджменту сфери послуг планового навантаження як випускової кафедри.

У порушення зазначених норм НЦ «Школа бізнесу на Печерську» здійснювала підготовку магістрів спеціальності «Бізнес-адміністрування» за навчальними планами розробленими кафедрою менеджменту сфери послуг факультету економіки та бізнесу, якою в 2011 році було проведено ліцензування, а в 2012 році - акредитація вказаної спеціальності. Тобто, навчальний центр «Школа бізнесу на Печерську» в порушення Ліцензійних умов забрав на себе функції випускової кафедри: планове навантаження, яке повинно виконуватись на випусковій кафедрі виконувалось та було погодинно оплачено через «Школу бізнесу на Печерську».

Вказане є порушенням п. 3.9 Контракту - «Керівництво роботою навчально-науково-виробничого комплексу», п. 3.10 («Планування, організація, управління та контроль навчального процесу, забезпечення координації розробки планів та програм з навчальної роботи») та п. 3.11 Контракту («.Координація роботи по складанню навчальних та робочих навчальних планів зі спеціальностей та спеціалізацій, програм дисциплін, графіків навчального процесу, розкладу занять екзаменів, контроль їх виконання; контроль та виконання планів роботи кафедри, індивідуальних планів роботи викладачів»), яке допущене ОСОБА_1 внаслідок не забезпечення контролю за виконанням навчальних та робочих планів, планів роботи кафедр.

Таким чином, судом вірно встановлено порушення умов контракту з боку ОСОБА_1 та наявність законних підстав для його розірвання на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України.

Посилання позивача на п. 22 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті (найманні) на роботу працівників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170 відносно того, що у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов'язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 8 ст. 36 КЗпП України підставою для розірвання контракту є підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до п. 21 вищевказаного Положення затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 року № 170 у разі розірвання контракту з ініціативи роботодавця з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України, з урахуванням гарантій, встановлених чинним законодавством і контрактом.

Кодексом законів про працю України та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють спірні правовідносини не передбачено обов'язку роботодавця попереджати працівника про майбутнє розірвання контракту з підстав, передбачених у контракті та вони також не містять чітко встановлених вимог щодо оформлення наказу про розірвання контракту та звільнення працівників, зокрема щодо наявності чіткого формулювання, які саме норми контракту порушені.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Печерськогорайонного суду м. Києва від 23 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий : Судді: