Справа № 638/7446/16-ц
Провадження № 2/638/1183/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Харків Дзержинський районний суду м. Харкова в складі головуючого судді Штих Т.В., секретаря Чаленко Н.О., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 лютого 2015 року померла її мати ОСОБА_3 ОСОБА_3 належала квартира за адресою АДРЕСА_1. Після смерті позивачка звернулась до нотаріальної контори з метою отримання документи на спадщину, проте їй було відмовлено з причини відсутності правоустановлючих документів на вказану квартиру. Тому в позовних вимогах просить суд визнати за нею право власності на вказану квартиру.

В судове засіданні позивача зявилася, наполягала на задоволенні позовних вимог. Зазначила, що відповідач у справі не порушує її права, проте вона просить визнати право власності за нею на вказану квартиру. Зазначила, що в неї відсутні документи на вказану квартиру, проте відновити вона їх не може.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу за його відсутності.

Вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали провадження, суд вважає, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобовязані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

В судовому засіданні встановлено, що 27 лютого 2015 року померла ОСОБА_3, про що видане свідоцтво про смерть серії 1-ВЛ № 485525.

Вказаній особі належала квартира за адресою АДРЕСА_2.

Відповідно до листа від 01.09.2016 року наданого завідувачем шостої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори, після померлої спадкова справа відкрилася та за прийняттям спадщини звернулись ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Інших доказів у справі не надано, а ті які надані є копіями, про що стверджує і сама позивачка, зазначаючи, що в неї в наявності лише копії. Про витребування вказаних документів в копіях сторона позивача не зазначає.

Більш того сторона позивача не змогла довести родинні звязки з ОСОБА_3, так як до матеріалів справи надано лише копія свідоцтва про народження пані « Бубликової» та копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6Суду не доведено родинних звязків позивачки та ОСОБА_3, витяги ж з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища також надані в копіях.

Відповідно до відповіді від 19.04.2016 року наданої завідувачем шостої ОСОБА_2 нотаріальної контори нотаріус не міг вчинити відповідні дії для прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 по причині відсутності належних документів.

Аналізуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач зловживає своїми правами та в спосіб звернення до суду намагається вирішити питання без проходження належної процедури.

Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Останнє місце проживання ОСОБА_3 є Харків. Тобто позивач може звернутися до відповідної установи за місцем смерті ОСОБА_3, надати всі необхідні документи та оформити всі необхідні права на спадщину.

Згідно вимог ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування.

У частині 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України зазначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У позовній заяві позивач жодним чином не довела будь-які порушення, невизнання або оспорювання її права, свобод чи інтересів та не довела тих обставин, що у подальшому її право буде порушено протиправними діями відповідача.

Більш того в судовому засіданні позивач зазначила, що відповідачем її права не порушені,тобто підтвердила, що спору не існує.

Суд вивчивши надані документи вважає, що сторона позивача намагається в такий спосіб передчасно захищати свої права, які ніким та нічим не порушені.

Суд також звертає увагу на ті обставини, що крім позивача існують інші спадкоємці, які у подальшому також можуть претендувати на вказану квартиру. Суду не доведено той факт, що позивач проживав однією родиною з померлою ОСОБА_3, а в копії паспорта позивача взагалі міститься відмітка про зняття її з реєстрації та відсутність взагалі будь якої реєстрації за будь яким місцем мешкання.

На підставі вищевикладеного, ст. 1221 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,11,57,58,60,64,88,212-215 ЦПК України,- суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Рішення ухвалено та надруковано суддею в нарадчій кімнаті.

Суддя : Штих Т.В.