Справа № 300/729/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - Собослоя Г.Г.,

суддів - Кондора Р.Ю., Мацунича М.В.,

секретарі - Шукаль О.Я.,

з участю: позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 08 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до т.в.о. начальника СВ Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, т.в.о. начальника Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про визнання дій неправомірними та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 11.03.2016 року на підставі рапортів працівники поліції ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, інспектор поліції ОСОБА_7 склав відносного нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення з якого вбачається, що 11.02.2016 р. о 12 год. 00 хв. в адмінбудівлі Міжгірського відділення поліції ОСОБА_1 голосно викрикував різні слова та нецензурно висловлювався на адресу начальника СВ м-ра поліції ОСОБА_2, чим вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Постановою Міжгірського районного суду від 18.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 173 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності і оголошено усне зауваження. Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 15.04.2016 року скасовано вищевказану постанову, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні саме дрібного хуліганства, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Позивач просив визнати дії т.в.о. начальника СВ Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та т.в.о. начальника Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 неправомірними та стягнути з відповідачів на його користь 200 000 грн. завданої моральної шкоди та понесені ним витрати на надання правової допомоги в розмірі 7540 грн.

Рішенням Воловецького районного суду від 08.12.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до т.в.о. начальника СВ Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та т.в.о. начальника Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями - відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись із вказаним рішенням, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча повідомлялися своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення, однак їх неявка, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення позивача, який з'явився в судове засідання, перевіривши матеріали справи, й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що 11.03.2016 року на підставі рапортів працівників Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, інспектор поліції ОСОБА_7 склав відносного ОСОБА_1 протокол про вчинення адміністративного правопорушення з якого вбачається, що 11.02.2016 р. о 12 год. 00 хв. в адмінбудівлі Міжгірського відділення поліції ОСОБА_1 голосно викрикував різні слова та нецензурно висловлювався на адресу начальника СВ м-ра міліції ОСОБА_2, чим саме вчинив дрібне хуліганство, відповідальність за яке передбачена ст. 173 КУпАП.

Постановою Міжгірського районного від 18.03.2016 року ОСОБА_1 визнано винним за ст. 173 КУпАП та звільнено його від адміністративної відповідальності обмежившись усним зауваженням.

Постановою апеляційного суду Закарпатської області від 15.04.2016 року скасовано вищевказану постанову, а провадження в справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв'язку недоведеністю вини ОСОБА_1 у вчиненні саме дрібного хуліганства, передбаченого ст. 173 КУпАП.

ОСОБА_1 вважає, що спільними неправомірними діями відповідачів йому завдано моральну шкоду на суму 200 000 грн., яку він просить стягнути з відповідачів та витрати на правову допомогу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем не доведено факту порушення відповідачами його прав, яке б було підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки така підлягає відшкодуванню, внаслідок незаконного накладення штрафу у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення (ст.ст. 1, 2, 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду»), однак позивач визнаний винним за вчинення правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП і його звільнено від адміністративної відповідальності та оголошено усне зауваження, а не накладено стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Судом першої інстанції розглянуто позов ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди заподіяної незаконними діями та вирішуючи такі вимоги, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача підсудні суду у порядку цивільного судочинства.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися, виходячи з наступного.

Як слідує з прохальної частини позовної заяви, ОСОБА_1 просив визнати дії т.в.о. начальника СВ Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та т.в.о. начальника Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 неправомірними та стягнути з відповідачів солідарно на його користь моральну шкоду в розмірі 200 000 грн.

Стаття 15 ЦПК України регламентує, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КАС України визначено, що справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до Положення про Національну поліцію, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 року № 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Тобто, оскарження дій суб'єкта владних повноважень має публічний характер та підлягають оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Вирішуючи спір в порядку цивільного судочинства, суд першої інстанції не врахував вказані обставини та помилково дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За цих обставин рішення місцевого суду за позовними вимогами ОСОБА_1 про визнаня дії т.в.о. начальника СВ Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та т.в.о. начальника Хустського ВП Міжгірського ВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 неправомірними, підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п. 4, 309, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Воловецького районного суду від 08 грудня 2016 року скасувати, а провадження у справі за позов ОСОБА_1 провадженням закрити.

Роз'яснити ОСОБА_1 право зверненню в суд із даним позовом у порядку КАСУ.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти.

Головуючий:

Судді :