АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/2398/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л.
Провадження № 22-ц/789/119/17 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю позивачки ОСОБА_1, її представника Гавдяк І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засідані в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник - адвокат Гавдяк Ірина Богданівна, на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2016 р. за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Компаньйон Фінанс", товариства з обмеженою відповідальністю "КУА Прімоколект - Капітал" про визнання недійсним кредитного договору, додатку до договору відступлення права вимоги, заборони вчиняти дії, що принижують честь, гідність та ділову репутацію,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася в суд із вказаним позовом, який згодом уточнила, посилаючись на те, що з метою отримання кредитних коштів 17.11.2014 р. вона звернулась до ТОВ "Компаньйон Фінанс" із заявою (офертою) № 1-192-718 з пропозицією укласти договір кредиту.

Позивачка вказала, що підписана нею заява не може вважатися ні офертою, ні договором кредиту, оскільки за своєю формою і змістом не відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності договору кредиту, та всупереч ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та Закону України "Про захист прав споживачів" не містить усіх істотних умов, необхідних для укладення такого договору. Зокрема, позивачка вказала, що заява - оферта від 17.11.2014 р. не містить інформації про найменування та місцезнаходження юридичної особи, якій подана заява, у ній відсутня назва фінансової операції та детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, не визначено порядку повернення кредиту, сплати відсотків та припинення дії договору, відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці, не зазначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору, відсутня вказівка на умови дострокового розірвання договору. Позивачка також зазначила, що повноваження представника ТОВ "Компаньйон Фінанс", який підписав заяву, не були належно підтверджені і дії відповідача містять ознаки нечесної підприємницької діяльності, які виявились у введенні її в оману щодо умов договору.

Тому, ОСОБА_1 просила визнати недійсним кредитний договір, а також просила визнати недійсним додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги № 20121112 в частині ОСОБА_1, укладеного між ТОВ "Компаньйон Фінанс" та ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал", і заборонити ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал" вчиняти дії, що принижують її честь, гідність та ділову репутацію.

ОСОБА_1 зазначила, що при зміні кредитора новий кредитор повинен відповідати вимогам законодавства, тобто мати відповідну організаційно - правову форму та мати банківську ліцензію. Відповідач КУА "Прімоколект Капітал" не є банком, не має ліцензії на здійснення фінансових операцій, тому угода щодо відступлення права вимоги за кредитним договором є недійсною згідно вимог ст. 215 ЦК України.

Позивачка також вказала, що відповідач ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал" порушує її права, намагаючись повернути кредитні кошти, вимагає у повідомленнях завищену суму боргу, розповсюджує про неї конфіденційну інформацію, тому просила захистити її права шляхом заборони вчиняти дії, які принижують честь, гідність, ділову репутацію.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2016 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Компаньйон Фінанс», ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» про визнання недійсними кредитного договору № 1-192-718 від 17.11.2014 року, укладеного між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ОСОБА_1, додатку № 1 «Реєстр боржників від 12.11.2015 року» до договору відступлення права вимоги № 20151112-Ф, укладеного між ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» та ТОВ «Компаньйон Фінанс», в частині інформації щодо ОСОБА_1, та заборони вчиняти ТОВ «КУА Прімоколект-Капітал» будь-які дії, які принижують честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, в інтересах якої діє адвокат Гавдяк І.Б., просить рішення суду скасувати, посилаючись на те, що рішення не відповідає вимогам закону. Позивачка вказала, що спірний договір не містить усіх істотних умов, а саме: детального опису сукупної вартості кредиту для споживача, у ньому не визначено порядок припинення дії кредитного договору, не визначено порядок повернення кредиту та плати за кредит, відсутнє застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення, не визначена відповідальність кредитора при порушенні умов договору щодо видачі кредиту і його повернення, а також відсутні умови щодо дострокового розірвання договору.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що умови кредитного договору суперечать принципам добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на погіршення становища споживача, оскільки заборгованість стрімко зростає.

ОСОБА_1 вказала, що кредитний договір суперечить принципу справедливості, що передбачено у ст. 3 ЦК України, оскільки інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору споживача, не може надаватись у нечіткій, незрозумілій формі або у двозначний спосіб.

ОСОБА_1, посилаючись на Хартію захисту споживачів, що схвалена Резолюцією Консультативної Асамблеї Ради Європи від 17.05.1973 року, вказала, що надання товарів чи послуг, в тому числі і у фінансовій сфері, не має здійснюватись за допомогою прямого чи опосередкованого обману споживача.

Позивачка також вказала, що у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 р. у справі про захист прав споживачів кредитних послуг вказано, що держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб'єкта - споживача при здійсненні кредитних правовідносин, що не було враховано судом.

Крім того, позивачка вказала, що отримує від ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал" листи з погрозами про візит до неї представників компанії, про можливий опис майна та його реалізацію, примусове виселення з квартири та заборону виїзду за кордон.

Вказані обставини, на думку позивачки, суд невірно оцінив і безпідставно зазначив у рішенні про те, що вона не подала доказів протиправності дій ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал".

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1

З таким висновком суду слід погодитись, оскільки він відповідає вимогам закону і ґрунтується на матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Судом установлено, що 17.11.2014 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із підписаною заявою № 1-192-718, яка містить пропозицію(оферту) щодо укладення кредитного договору «Стандартний», предметом якого є надання кредитних коштів у розмірі 535,00 грн., зі строком дії до 01.12.2014 року, та сплатою разової комісії за користування кредитом у розмірі 35,00 грн.

Як вбачається із заяви(оферти) №1-192-718 від 17.11.2014 року, позивачка просила укласти з нею кредитний договір згідно істотних умов, викладених в частині першій даної заяви та на Умовах надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», затверджених наказом товариства №228 від 15.08.2014 року, в рамках якого надати їй кредитні кошти готівкою у національній валюті, з процентною ставкою та одноразовою комісією у розмірі, визначеному діючими тарифами Товариства на дату надання заяви, у розмірі та на строк, що вказані у розділі 2 заяви.

При цьому позивачка підтвердила, що складовими та невід»ємними частинами кредитного договору будуть частина 1 даної заяви, умови, тарифи товариства, які розміщені товариством в місці, в якому було оформлено дану заяву, в мережі інтернет на сайті товариства www.kf.ua, у відділеннях товариства, з якими позивачка ознайомлена, повністю згідна, зміст яких їй зрозумілий і положень яких вона зобов»язується неухильно дотримуватись (п. 1.2 заяви оферти).

Також ОСОБА_1 погодилась з тим, що протягом тридцяти календарних днів з дня отримання товариством заяви(оферти) ТОВ «Компаньйон Фінанс» має право акцептувати оферту про укладення договору.

Тобто, підписанням та поданням заяви(оферти) позивачка підтвердила свою згоду із запропонованими умовами кредитного договору, що свідчить про її волевиявлення, спрямоване на укладення договору.

Відповідно до п. 1.8 Умов надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», затверджених наказом №228 від 15.08.2014 року, заява -документ, що підписується Клієнтом та передається товариству, містить пропозицію (оферту) про укладення договору.

У відповідності з п.2.1 вказаних умов, договір укладається шляхом акцепту товариством пропозиції(оферти) клієнта про укладення договору, викладеного в заяві. Договір вважається укладеним з дати акцепту товариством пропозиції(оферти) клієнта. Акцептом товариства пропозиції(оферти) клієнта про укладення договору є дії товариства по наданню кредиту.

Відповідно до п.2.2 Умов надання та обслуговування кредитів , кредит надається на власні потреби клієнта, не пов'язані з підприємницькою діяльністю, на строк, зазначений у заяві, шляхом видачі готівкових коштів з каси товариства.

Клієнт має право звернутися до товариства з пропозицією(офертою) про продовження строку користування кредитом на термін, зазначений в заяві на продовження терміну користування кредитом (п.2.3.1 Умов)

Як установлено судом, ТОВ «Компаньйон Фінанс» прийняло (акцептувало) заяву - оферту ОСОБА_1, здійснивши передбачені для цього дії, а саме: сума, надана в кредит у розмірі 535 грн., була повністю виплачена 17.11.2014 року, що підтверджується видатковим касовим ордером №757 від 17.11.2014 року за підписом ОСОБА_1

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дійсно отримала кредитні кошти в сумі 500 грн., сплативши разову комісію в сумі 35 грн.

Отже, результатом вищевказаних дій позивачки та ТОВ «Компаньйон Фінанс» став факт укладання 17.11.2014 року кредитного договору №1-192-718 на умовах, зазначених в заяві (оферті) позивача, та умовах надання та обслуговування кредитів ТОВ «Компаньйон Фінанс», що є невід'ємною частиною заяви (оферти), та в цілому становлять договір, предметом якого є надання кредитних коштів.

Крім того, з матеріалів справи видно, що протягом дії договору сторони вчиняли дії на виконання його умов. Зокрема, позивачка після закінчення строку кредитного договору, 01.12.2014 року звернулась до ТОВ «Компаньйон Фінанс» із заявою(офертою) №1-192-718(а) в якій просила продовжити термін дії кредитного договору № 1-192-718, що закінчився 01.12.2014 року, на строк 15 днів, до 16.12.2014 року. Вказана заява була підписана позивачкою та представником товариства.

Дана обставина свідчить про те, що позивачці були відомі істотні умови кредитного договору, вона не зверталась до кредитора за роз'ясненням умов договору, тобто позивачка погодилась з усіма умовами кредитного договору та вчинила дії, спрямовані на його виконання.

Доводи апеляційної скарги, щодо відсутності у спірному договорі детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача є безпідставними.

Згідно п. 2, абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", на яку посилається ОСОБА_1, у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту.

В матеріалах справи міститься детальний розпис сукупної вартості кредиту, у якому наявна інформація про дату погашення кредиту - 01.12.2014 р., суму кредиту - 535,00 грн., суму процентів - 160,50 грн. та реквізити для здійснення оплати за кредитом. З інформаційного блоку заяви № 1 - 192-718 видно, що разова комісія за отримання коштів, становить 35,00 грн. (а.с. 5 зворот).

Розмір відсоткової ставки, програма кредитування та інші умови договору також відображені у додатку № 2 до умов та обслуговування кредитів "Тарифи", який згідно п. 1.2 заяви (оферти) є складовою і невід'ємнимною частиною кредитного договору.

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила про те, що отримавши кредит, вона також сплатила 160, 50 грн. процентів за користування коштами. Після закінчення строку дії кредитного договору, підписавши 01.12.2014 р. договір про продовження строку його дії до 16.12.2014 р., вона знову оплатила 160,50 грн. процентів за користування коштами.

Отже, у спірному договорі про надання споживчого кредиту наявна необхідна інформація, передбачена нормами ч. 4 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Також, ОСОБА_1 вказує на те, що у договорі кредиту не визначений порядок припинення дії кредитного договору згідно вимог п. 8 ч.1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"

Статтею 598 ЦК України (чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено підстави припинення зобов'язання. Зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно п. 7.13 умов надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом ТОВ "Компаньйон Фінанс" № 228 від 15.08.2014 р., передбачено, що договір набуває чинності з моменту його акцепту товариством та діє до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Отже, доводи апелянта у цій частині є безпідставними, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

ОСОБА_1 також посилається на те, що у договорі не визначений порядок повернення кредиту та порядок плати за кредит, як того вимагають п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг".

Разом з тим, інформація, на відсутність якої посилаються позивач, наявна у розписі сукупної вартості кредиту, зокрема інформація про загальну суму кредиту, суму процентів за кредитом, дату погашення зобов'язань та реквізити для оплати по кредиту, що також міститься у розділі 3 умов надання та обслуговування кредитів (а.с. 98).

Крім того, апелянт вказує на відсутність у договорі банківського застереження щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення.

Згідно вимог ч.1 ст. 61 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банки зобов'язані забезпечити збереження банківської таємниці шляхом: 1) обмеження кола осіб, що мають доступ до інформації, яка становить банківську таємницю; 2) організації спеціального діловодства з документами, що містять банківську таємницю; 3) застосування технічних засобів для запобігання несанкціонованому доступу до електронних та інших носіїв інформації; 4) застосування застережень щодо збереження банківської таємниці та відповідальності за її розголошення у договорах і угодах між банком і клієнтом.

Колегія суддів вважає, що доводи в цій частині є безпідставними, оскільки, згідно п. 5.2.3 умов надання та обслуговування кредитів, затверджених наказом № 228 від 15.08.2014 р. , які є невід'ємною частиною кредитного договору, товариство зобов'язується не розголошувати конфіденційну інформацію, отриману безпосередньо або опосередковано під час дії договору, і не використовувати її на свою користь чи на користь третіх осіб, крім випадків, передбачених чинним законодавством України. За незаконне розголошення або використання конфіденційної інформації клієнт несе відповідальність згідно чинного законодавства України.

Тобто, умови договору містять застереження, щодо збереження банківської таємниці.

Посилання ОСОБА_1 на відсутність в договорі умов щодо відповідальності кредитора при порушенні договору є необґрунтованими, оскільки у розділі 5 умов надання та обслуговування кредитів визначено права та обов'язки сторін, відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Відповідно до п. 5.5.1 умов надання та обслуговування кредиту, клієнт має право достроково погасити заборгованість (повністю або частково) у відповідності до порядку, наведеного в розділі 3 умов.

Тому, посилання апелянта на відсутність у договір умови про дострокове розірвання договору, згідно вимог Закону України "Про захист прав споживачів" є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів перевірила доводи ОСОБА_1 про те, що укладений нею кредитний договір суперечить принципу добросовісності, оскільки заборгованість стрімко зростає, однак вважає ці доводи безпідставними.

В матеріалах справи відсутній чіткий розрахунок заборгованості за договором, відповідачі не заявляли вимоги щодо стягнення заборгованості.

Колегія суддів вважає, що сама по собі наявність заборгованості не може бути підставою для задоволення позову ОСОБА_1

Доводи про те, що кредитний договір є несправедливим, і таким, що укладений під впливом обману, оскільки інформація про кредит надана у не зрозумілій формі, не чітко та двозначно, колегія суддів вважає необґрунтованими. При цьому слід врахувати те, що позивачка не подала доказів того, що її обманули при наданні коштів у кредит, не вказала, яка саме інформація щодо кредиту є незрозумілою та двозначно.

Оскільки ОСОБА_1 не подала доказів щодо порушення її прав як споживача фінансових послуг суд підставно відмовив у задоволенні позову.

12.11.2015 року між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 20151112-Ф, предметом якого стало відступлення права грошової вимоги по кредитних договорах, укладеними між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та боржниками, в тому числі за кредитним договором №1-192-718 від 17.11.2014 року, укладеним між ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ОСОБА_1

З метою належного виконання умов договору відступлення прав вимог, ТОВ «Компаньйон Фінанс» та ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» підписано реєстр боржників до договору відступлення права вимоги №20151112-Ф від 12.11.2015 року, що стверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 12.11.2015 року.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 12.11.2015 року, заборгованість позивачки ОСОБА_1 за кредитним договором №1-192-718 від 17.11.2014 року на момент відступлення права грошової вимоги становила 1380,30 грн.

Згідно ст. 6.3. договору № 20151112-Ф, ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» разом із правом грошової вимоги набуло усі інші, пов'язані з цим права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а саме: пред'явлення претензій боржникам щодо заборгованості, право на звернення до суду, право на всі суми, які відповідач одержить від боржників на виконання його вимог, та інші права (в т.ч. право нарахування відсотків та пені за договором, а також ті права, які забезпечують зобов 'язання боржника).

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що вимоги позивача щодо протиправності набуття ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» права грошової вимоги є безпідставними, оскільки ТОВ «КУА «Прімоколект - Капітал» зареєстроване в установленому законом порядку, що стверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 10.02.2015 року, і здійснює діяльність з управління активами, (в.т.ч. створення венчурного фонду) до складу яких відповідно до ч. 4 ст. 48 ЗУ «Про інститути спільного інвестування», в редакції, чинній на час укладення договору відступлення прав вимоги, можуть входити боргові зобов'язання. Такі зобов'язання можуть бути оформлені векселями, заставними, договорами відступлення прав вимоги, позики та в інший спосіб, не заборонений законодавством.

Суд також підставно відмовив у позові в частині зобов'язання ТОВ "КУА Прімоколект - Капітал" припинити дії, які принижують честь, гідність і ділову репутацію, оскільки позивачка не подала доказів щодо порушення її права відповідачем. Сам по собі факт направлення повідомлення з вимогою про погашення кредиту не може вважатися обставиною, яка свідчить про приниження честі, гідності та ділової репутації.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 28.11.2016 р. - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.Я. Міщій