Справа № 222/1781/16-ц
Провадження № 2/222/56/2017
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
13 лютого 2017 року Володарський районний суд Донецької області у складі:
судді Доценко С.І.
при секретарі Болбат Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нікольське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, однак надав суду письмову заяву в якій зазначив, що наполягає на своїх позовних вимогах та у разі неявки відповідача в судове засідання просить постановити по справі заочне рішення. Також просить розглянути справу у його відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що дає суду право розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення, про що не заперечує позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги підлягають задоволенню, тому що доводи позивача підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами:
Так, у відповідності до вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, підставою свого позову позивач зазначив порушення відповідачем грошових зобовязань, які оформлені договором позики, а саме згідно оригіналу розписки ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 6000 гривень та зобовязався повернути в строк до 31.12.2013 року.
Згідно із ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а згідно ч.1 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 1 ст.1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625ЦК України відповідно до якої боржник, який просрочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
За таких обставин, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, у рахунок погашення боргу за договором позики від 27.04.2013 року та інфляційних витрат, слід стягнути 11 748,35 гривень.
Також, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору сплачена ним при зверненні до суду в розмірі 551,20 гривень.
Керуючись ст.209,212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
На заочне рішення може бути подано заяву про перегляд протягом 10 /десяти/ днів з дня отримання його копії до Володарського районного суду Донецької області.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду Донецької області в м. Маріуполі через Володарський районний суд Донецької протягом 10 днів з дня його проголошення.
Суддя С.І. Доценко