АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/969/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2009 року публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра")звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 липня 2008 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ "КБ "Надра", та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 277/П/74/2008-840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 183 148,72 доларів США, зі сплатою 14,49 % річних строком до 30 червня 2028 року. У забезпечення виконання зобов'язань 1 липня 2008 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки, відповідно до якого остання поручилася за належне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором.

Взяті на себе зобов'язання позичальник належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 23 вересня 2009 року виникла заборгованість. Посилаючись на викладене, ПАТ "КБ "Надра" просило стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 205 407,84 доларів США, що еквівалентно 1644659 грн. 50 грн.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року у задоволенні позову ПАТ "КБ "Надра" відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 2 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ "КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 1644659 грн. 50 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Апеляційного суду міста Києва від 2 лютого 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "КБ "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра"Стрюкової І.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції не врахував, що згідно розрахунку заборгованості позичальник здійснював платежі на виконання умов кредитного договору у період з 10 липня 2008 року по 10 листопада 2008 року на загальну суму 2809,84 доларів США. Вказані дії свідчать про визнання ним свого обов'язку перед банком. Крім того, призначена у справі почеркознавча експертиза щодо належності підпису у заяві на видачу готівки ОСОБА_1 була проведена із порушенням вимог діючого законодавства, а тому висновок експерта не може вважати належним доказом у даній справі.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не з'явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 1 липня 2008 року між ВАТ КБ "Надра" та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 277/П/74/2008-840, за умовами якого банк на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 183 148,72 доларів США зі сплатою 14,49% річних строком до 30 червня 2028 року.

Згідно п. 1.2 кредитного договору цільовим використанням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим №2144 від 1 липня 2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_4, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Велика Стариця; проведення розрахунків по договору купівлі-продажу земельної ділянки за реєстровим №2150 від 1 липня 2008 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_5, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - земельну ділянку загальною площею 0,2499 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, село Велика Стариця.

У забезпечення вказаного договору того ж дня між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Через неналежне виконання грошових зобов'язань щодо своєчасного й повного погашення кредиту станом на 23 вересня 2009 року виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 205 407,84 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 644 659,50 грн.

Підпунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/ іноземній валюті - доларах США/Євро; видачі готівки позичальнику через касу Банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/ іноземній валюті - доларах США/Євро.

За положеннями ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК Україн суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Одним із документів, що підтверджує дійсність та наявність права грошової вимоги до боржника і який є обов'язковим для пред'явлення під час примусового стягнення заборгованості боржника за кредитом в судовому порядку, є оригінал заяви на видачу готівки та оригінал кредитного договору підписаний сторонами зазначеного договору.

Заперечуючи проти задоволення позовник вимог, ОСОБА_1 зазначав, що він мав намір скористатись пропозицією ПАТ "КБ "Надра" щодо отримання кредиту для побудови на земельній ділянці, яка нещодавно була придбана ним. Натомість, він відмовився від отримання грошових коштів, а попередні домовленості з банком вважав припиненими. Посилаючись на викладене, відповідач стверджував, що наявна в матеріалах справи заява на отримання готівки №566 від 1 липня 2008 року, містить не його підпис, оскільки грошові кошти ним не отримувались.

В ч. 1 ст. 143 ЦПК України зазначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Згідно Висновку експертів за результатом проведення судово-почеркознавчої експертизи № 17396/17397/14-32 від 6 травня 2015 року підпис від імені ОСОБА_1 в графі «(підпис отримувача)» у заяві на видачу готівки № 566 від 1 липня 2008 року, виконаний рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи технічних засобів та виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст.58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні.

За умовами кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом, зокрема, видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки (п. 3.1 кредитного договору).

Моментом надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника НОМЕР_3, відкритому у Відділенні №74 філії ВАТ "КБ "Надра" Київське РУ (п. 3.2 кредитного договору).

Всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів які б безспірно підтверджували факт підписання ОСОБА_1 заяви на видачу готівки та отримання, в зв'язку з цим відповідачем суми грошових коштів визначених в договорі кредиту.

При цьому колегія суддів враховує, що зі змісту п. 4 договорів купівлі-продажу земельних ділянок убачається, що продаж земельних ділянок за домовленістю сторін було вчинено за 505400 грн. та за 505200 грн., які покупець сплатив до підписання договору.

Установивши відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження отримання позичальником кредитних коштів, суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно розрахунку заборгованості позичальник здійснював платежі на виконання умов кредитного договору у період з 10 липня 2008 року по 10 листопада 2008 року на загальну суму 2809,84 доларів США, що свідчить про визнання ним свого обов'язку перед банком, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки розрахунок заборгованості, складений позивачем, в розумінні ст. 59 ЦПК України, не є належним доказом на підтвердження внесення позичальником коштів на погашення кредиту.

Так, п. 3.3.2 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит та сплачує відсотки банку, шляхом внесення мінімально необхідного платежу, передбаченого п. 3.3.1 цього договору, на поточний рахунок НОМЕР_5 тарифного пакету у порядку, передбаченому п. 3.3.3 цього договору, шляхом внесення готівкою через касу банку на зазначений поточний рахунок або безготівковим перерахуванням через транзитний рахунок НОМЕР_4 призначення платежу "Поповнення поточного (карт.) рахунку НОМЕР_5, ПІБ ОСОБА_6".

Згідно п. 3.3.3 позичальник вносить мінімально необхідний платіж по кредиту, визначений у п.п. 3.3.1 цього договору щомісячно до 10 числа кожного місяця, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця.

На підставі п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 254 від 18 червня 2003 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

З огляду на викладене належним доказом на підтвердження повернення ОСОБА_1 кредитних коштів, у відповідності до вимог п. 3.3.2 кредитного договору, шляхом внесення мінімально необхідного платежу на поточний рахунок НОМЕР_5, є виписка по вказаному поточному рахунку.

Натомість вказаних доказів ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду ПАТ "КБ "Надра" надано не було.

Твердження скаржника про те, що факт отримання та використання кредитних коштів позичальником підтверджується укладеними договорами купівлі-продажу земельних ділянок, без посилання на докази, надані позивачем за правилами ст. ст. 10, 60, ЦПК України на підтвердження достовірності цієї обставини, мають характер припущення, що заборонено в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги в частині невідповідності проведення почеркознавчої експертизи вимогам діючого законодавствавже були предметом перегляду під час розгляду справи в суді першої інстанції, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи викладене, підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційних скарг відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Стрюкової Ірини Олександрівни відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: І.М. Вербова

Л.Д. Поливач