АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Головачова Я.В., Вербової І.М.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт - майстер» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_6

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року частково задоволено позов ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт - майстер» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7009 грн. 55 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн., на користь ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 14638 грн. 20 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн., на користь ОСОБА_5 стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 6099 грн. 25 коп., моральну шкоду в розмірі 500 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Справа № 753/4711/15-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/2128/2017
Головуючий у суді першої інстанції: О.Р. Лужецька
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, невірну оцінку доказів, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування зазначила, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не взяв до уваги, що надані позивачами докази - акти, є неналежними доказами у справі, оскільки складені з порушенням вимог чинного законодавства України, а саме у її відсутність. Наголошувала, що розмір матеріальної шкоди визначений на підставі дефектного акту, що не може бути належним доказом у справі, оскільки складений через 4-ри місяці після складання акту про залиття від 14.10.2011 р. Складаючи акт від 14.10.2011 року не можливо було встановити причину залиття. Оскільки він складався лише в квартирі НОМЕР_3. Визнаючи той факт, що залиття квартири позивачів сталося з вини відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази обстеження квартири НОМЕР_1, що розташована між квартирами позивачів та відповідача, не дослідив того, що до ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт - майстер» з будь - якими заявами про несправність системи ЦО ні позивачі, ні відповідач не зверталися.

Вказала також на те, що встановити які саме пошкодження станом на 14.10.2011 року квартири АДРЕСА_1 виникли внаслідок залиття експерту під час проведення судової будівельно - технічної експертизи встановити не виявилось можливим. А тому вважає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження її вини в заподіянні шкоди позивачам, на думку відповідачки оскаржуване рішення ґрунтується лише на припущеннях.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з викладених підстав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засідання апеляційної інстанції просили відхилити апеляційну скаргу, рішення суду залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Інші позивачі, представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися у відповідності до вимог закону, причини неявки суду не повідомили, колегія суддів розцінила ці причини як неповажні та вважала за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності у відповідності до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України. Неявка зазначених осіб в судове засідання не унеможливлює встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Так, згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, заслухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності, зокрема встановивши факт заподіяння шкоди майну позивачів залиттям їх квартири з вини відповідача. Суд дійшов висновку, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало від'єднання приладів опалення в мережі будинкового опалення в ході проведення ремонтних робіт в квартирі НОМЕР_2, власником якої є відповідачка.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону, підтверджені зібраними у справі доказами виходячи з наступного.

Так, згідно зі ст.151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (квартиру), зобов'язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію.

Положеннями ст. ст. 319, 312 ЦК України передбачено, що власність зобов'язує, власник не може використовувати право власності на шкоду правам громадян, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов'язковому з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З системного аналізу норм чинного цивільного законодавства України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз'яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи 08.10.2011 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_1.

14.10.2011 року комісією у складі представників ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» та одного із власників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проведено обстеження квартири НОМЕР_2 на предмет залиття та складено відповідний акт, затверджений директором ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» ОСОБА_9

Так, актом від 14.10.2011 року встановлено втручання відповідача в систему центрального опалення, а саме стояки переобладнані на пластик. В даній квартирі ведуться будівельні роботи. Залиття вищезгаданої квартири сталося з тієї причини, що в квартирі НОМЕР_2 були зняті прилади опалення, внаслідок чого була затоплена квартира НОМЕР_3.

В результаті залиття в квартирі НОМЕР_3 в кухні та дитячій кімнаті пошкоджена частково стеля, шпалери та паркетна дошка, в коридорі біля ванної кімнати пошкоджена паркетна дошка, частково стеля та шпалери, в гостьовій кімнаті також пошкоджена стеля частково, шпалери та паркетна дошка.

07.02.2012 року комісією в складі представників ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» майстра ОСОБА_10, інженера ОСОБА_11 та мешканця квартири НОМЕР_3 ОСОБА_1, мешканця квартири НОМЕР_2 ОСОБА_3 складено дефектний акт на предмет обстеження квартири НОМЕР_2. Комісією зафіксовано наявні пошкодження, що підтверджується їх підписами. ОСОБА_3 у акті зазначив, що усі перелічені в ньому дефекти не мають характерних ознак залиття, встановити причину та час їх виникнення візуально неможливо.

З метою визначення вартості виконання робіт по ремонту квартири НОМЕР_3 між ОСОБА_1 та ПП «Імперія М» було укладено Договір про надання послуг № 10/02/12 від 10.02.2012 року.

Згідно з Зведеним розрахунком вартості ремонту квартири НОМЕР_3, розробленого ПП «Імперія М», загальна вартість робіт та матеріалів на проведення ремонтних робіт складає 24397, 00 грн. Згідно квитанції за визначення вартості матеріальної шкоди позивачем було сплачено 150, 00 грн.

02.11.2012 року між ПП ОСОБА_12 та ОСОБА_1 укладено договір № 02/11/12, відповідно до умов якого замовник передає, а підрядник приймає на себе виконання робіт з ремонту приміщень квартири (після затоплення) за адресою: АДРЕСА_1. Договірна ціна, складає 24866,52 грн., яка була виплачена ПП ОСОБА_12 05.11.2012 року.

Виходячи із встановлених обставин справи, доведеності факту залиття квартири позивачів із-за винних дій власника квартири НОМЕР_2, яка розташована над квартирою позивачів, колегія суддів дійшла висновку, що винними діями власника квартири НОМЕР_2 позивачам у справі завдано майнової шкоди, яка підлягає стягненню із власника квартири АДРЕСА_2.

У свою чергу, відповідачем не надано доказів на підтвердження відсутності її вини у залитті квартири позивачів.

Посилання ОСОБА_6 щодо відсутності її вини в заподіянні шкоди позивачам, оскільки така вина не була встановлена висновком експерта, колегія суддів відхиляє як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються наявними у матеріалах справи доказами, з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалі справи, залиття сталося 08.10.2011 року, судова будівельно - технічна експертиза була проведена на підставі ухвали суду через значний проміжок часу, а саме 22.06.2016 року, після того як в квартирі було зроблено ремонт.

За наслідками проведеної судової експертизи експерт прийшов до висновку, що встановити по результатах обстеження, що стало причиною залиття приміщень квартири НОМЕР_3 з приміщень вище розташованої квартири НОМЕР_2 не вбачається можливим. При цьому експертом зроблений висновок, що при візуальному обстеженні було встановлено причинно-наслідковий зв'язок між залиттям, що зафіксоване в акті від 14.10.2011 року та пошкодженням внутрішнього оздоблення квартири АДРЕСА_1.

А відтак обґрунтованим та законним є висновок суду першої інстанції про те, що залиття у квартирі АДРЕСА_1 сталося з вини відповідача ОСОБА_6 як власника квартири, в результаті залиття водою з системи опалення в квартирі НОМЕР_2.

Хибними є посилання відповідача щодо визнання неналежним доказом акту від 14.10.2011 року, оскільки він був складений у її відсутність. Зазначена обставина не може бути підставою для визнання його неналежним доказом, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, форма якого передбачена додатком № 4.

Згідно Додатку № 4 в акті повинні бути відображені: дата складання акту (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім'я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Як вбачається з акту 14.10.2011року, складеного ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт - майстер», він відповідає формі яка передбачена додатком № 4. За таких обставин, комісією було дотримано основні вимоги та акт про залиття квартири складений без порушення Закону.

Та обставина, що при складані акту про залиття не були присутні мешканці квартири НОМЕР_2, що належить відповідачу, та мешканці квартири НОМЕР_1, яка розташована на поверх нижче квартири ОСОБА_6, не спростовують висновків викладених в акті про залиття від 14.10.2011 року.

Джерело витікання води було встановлено одразу 08.10.2011 року, оскільки ключі від квартири були у консьєржа парадного, так як відповідач не проживала у належній їй на праві власності квартирі. Дана обставина також підтверджується наявною в матеріалах справи копією журналу диспетчера ТОВ «ЕК «Комфорт -Майстер», запис № 619 від 08.10.2011 року, інформація в якому не була спростована відповідачем.

Також таких висновків не спростовує і те, що до ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт - майстер» із заявами з приводу залиття не зверталися мешканці квартири НОМЕР_1, що розташована над квартирою позивачів.

Крім того, колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок суду щодо визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача на користь кожного з позивачів.

Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи наведені правові норми, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази та, дотримуючись вимог чинного законодавства, об'єктивно визначив розмір моральної шкоди.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 3200 грн., оскільки зазначена вимога підтверджується відповідним розрахунком, а її розмір відповідає вимогам встановленим Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідач пояснював та наполягав на тому, що залиття квартири позивачів відбулося не з вини відповідача, проте жодних належних та допустимих доказів на підтвердження цього колегії суддів не надано.

Отже, твердження заявника про незаконність ухваленого судом рішення, порушення норм процесуального та матеріального права, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, неповне з'ясування обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які посилається відповідач - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: