АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6162/17 Справа № 208/4575/16 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Камянської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ від 15 серпня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на гараж,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Дніпродзержинської міської ради з позовом, яким просив визнати за ним на підставі ст.376 ЦК України право власності на гараж біля будинку №23 по вул. Сировця в м.Дніпродзержинськ.

Рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 15.08.2016р. позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ним право власності на капітальний гараж площею 21,0 кв.м., розташований біля будинку №23 по вул.Сировця у м.Камянському. В апеляційній скарзі Дніпродзержинська місцева прокуратура в інтересах держави в особі Камянської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України просила скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про визнання за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудований гараж, суд першої керувався ст.376 ЦК України та посилався на те, що гараж побудовано на земельній ділянці між житловими багатоквартирними будинками №21 та №23 на земельній ділянці, якою ОСОБА_2 користувався багато років та на якій знаходився його сарай.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

За технічним паспортом, виготовленим станом на 17.02.2016р. на замовлення ОСОБА_2, гараж площею забудови 24,1кв.м розташований біля будинку №23 по вул.Сировця у м.Дніпродзержинськ та є самочинним будівництвом (а.с.21.22).

Згідно звіту про проведення технічного обстеження капітального гаражу, розташованого біля будинку №23 по вул.Сировця у м.Дніпродзержинськ, гараж зі слів замовника ОСОБА_2 побудований у 2012 році (а.с.5-17).

Відповідно до ч.1 ст. 122 Земельного кодексу України земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб передають сільські, селищні, міські ради. За ч.1,3 ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності та право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Відповідно до вимог ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Матеріали справи не містять відомостей про надання ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку земельної ділянки під фактично збудований капітальний гараж біля будинку №23 по вул.Сировця у м.Камянське (Дніпродзержинськ).

Як вбачається з відповіді наданої заступником міського голови Дніпродзержинської міської ради з питань діяльності виконавчих органів міської ради, начальника управління головного архітектора міської ради головного архітектора міста від 13.06.2012р. будівництво гаражу біля будинків №21 та №23 по вул.Сировця неможливе. Будівництво гаража для індивідуального автомобіля на території, прилеглій до вказаних житлових будинків не передбачено містобудівною документацією. Крім того, діючими будівельними нормами не передбачене розміщення гаражів на територіях прилеглих до житлових будинків. Згідно п.7.44 ДБН 360-92** «Планування забудова міських і сільських переселень» гаражі та автостоянки індивідуальних автомобілів необхідно розміщувати на периферії житлових районів, на магістральних територіях або в їх межах на ділянках, віддалених від міст передбачених для ігор дітей і відпочинку населення» (а.с.24).

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини про відсутність відведення земельної ділянки під збудованим гаражем, підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на вказаний гараж на підставі ст.376 ЦК України не вбачається. Сам по собі факт самовільного зайняття земельної ділянки та тривале користування нею не є підставою для виникнення на неї відповідного права, яке має набуватись у передбаченому законом порядку.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Відповідно до вимог ч.5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 у дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 606грн.32коп.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу керівника Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області в інтересах Камянської міської ради та Державної архітектурно-будівельної інспекції України задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м.Дніпродзержинськ від 15 серпня 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дніпродзержинської міської ради про визнання права власності на гараж.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь прокуратури Дніпропетровської області 606грн.32коп. на повернення судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.