АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/463/17 Справа № 185/3767/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Городничої В.С., при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Державної казначейської служби України з позовом про стягнення 50588грн. у порядку відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового розслідування, слідства, прокуратури і суду. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що 23.07.2013р. СВ Тернівського МВГУ МВС України в Дніпропетровській області відкрито кримінальне провадження, за яким 11.11.2013р. їй оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, за службову недбалість, допущену при виконанні службових обовязків головного спеціаліста відділу з призначення пенсій УПФ України у м.Тернівка по пенсійній справі ОСОБА_3 при корегуванні стажу, зарахування пільгового стажу, що призвело до безпідставної виплати йому пенсії у сумі 49359грн.71коп. та спричинення шкоди державі. У кримінальному провадженні 26.11.2013р. слідчим постановлено рішення про арешт її квартири, складено обвинувальний акт та справу направлено до суду. 19.09.2014р. суддею Тернівського міського суду постановлено ухвалу про призначення підготовчого судового засідання, 24.04.2015р. Апеляційним судом Дніпропетровської області справа направлена до місцевого суду для судового провадження, у період якого прокурор Тернівського відділу Павлоградського місцевої прокуратури відмовився від підтримання державного обвинувачення, вказана відмова 15.03.2016р. прийнята судом із закриттям кримінального провадження у звязку з відсутністю у її діях складу вказаного злочину. Спричинення моральної шкоди ОСОБА_2 обґрунтовувала оголошенням підозри, накладенням арешту на майно, тяганиною при розгляді справи та отриманням стресу, тривалого психологічного дискомфорту, перешкодами у звичному житті, погіршенням стану здоровя та відносин з оточенням, а також тим, що за весь час досудового та судового провадження була обмежена у вільному переміщенні, оскільки постійно побоювалась застосування арешту у випадку неявки як до слідчого, так і до суду.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 12.09.2016р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, на її користь з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України стягнуто 35588грн. на відшкодування моральної шкоди. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на необґрунтоване зменшення заявленого нею до стягнення розміру морального відшкодування.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає зміні в частині розміру присудженого до стягнення морального відшкодування за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

23.07.2013р. СВ Тернівського МВГУ МВС України в Дніпропетровській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис про кримінальне провадження відносно ОСОБА_2, а 11.11.2013р. повідомлено про підозру. 26.11.2013р. накладено арешт на належну ОСОБА_2 квартиру № 115 в будинку №6-а по б-р. Артема в м. Тернівка Дніпропетровської області. Згідно обвинувальних актів від 11.09.2014р. та 16.12.2013р. дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч. 1 ст.367 КК України, як службова недбалість, тобто, неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди державним інтересам. Зокрема, зазначалось, що обіймаючи посаду головного спеціаліста відділу з призначення пенсій УПФ України у м.Тернівка та виконуючи організаційно-розпорядчі функції, ОСОБА_2 при корегуванні стажу по пенсійній справі ОСОБА_3, зарахувала стаж його роботи у період з 23.09.1980р. по 29.09.1983р. у якості прохідника тунельного загону №16 УС «БАМтунельбуд» у м.Сєвєробайкальськ до пільгового стажу за «Списком №1 шахтарі», а не до пільгового стажу за «Списком №1», що призвело до виплати йому пенсії на підставі Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» у сумі 49359грн.71коп., на яку він не мав права, та спричинило істотної шкоди державі. (а.с.8-14,18,19).

Постановою від 14.03.2016р. прокурор Тернівського відділу Павлоградського місцевої прокуратури відмовився від підтримання державного обвинувачення відносно ОСОБА_2 за відсутністю складу злочину з посиланням на те, що вона не є субєктом передбаченого ч.1 ст.367 КК України кримінального правопорушення, так як на неї не покладалось виконання організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських функцій. Крім того, діями ОСОБА_2 істотної шкоди інтересам держави не завдано, оскільки істотна шкода за вказаним кримінальним правопорушенням має складати більш, ніж 57 350грн. (а.с.15-17).

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду від 15.03.2016р. кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ст.367 ч. 1 КК України закрито у звязку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с.22-24).

Відповідно до положень ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, дійми чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За ч. 1ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, зокрема, внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно ст.ст.1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю у діянні складу злочину або недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину.

Враховуючи встановлені обставини та зазначені вимоги закону, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст.ст.4,13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» ухвалив рішення про відшкодування моральної шкоди, спричиненої ОСОБА_2 внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності.

Однак при визначенні розміру морального відшкодування у сумі 35588грн. суд першої інстанції не врахував наступні обставини. Моральна шкода ОСОБА_2 завдана внаслідок незаконного притягнення її до кримінальної відповідальності за кримінальним провадженням, яке тривало більше двох років та було закрито внаслідок відсутності у її діях складу злочину, зокрема у звязку з тим, що вона не є субєктом вказаного злочину. Тобто, при своєчасному встановленні слідством вказаної обставини підстав для притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності взагалі не малось. Між тим, незаконне притягнення ОСОБА_2І до кримінальної відповідальності завдали їй моральних втрат, душевних страждань, почуття страху, призвели до порушення її нормальних життєвих зв'язків та звичного способу життя, вимагали від неї додаткових зусиль для його організації та відновлення погіршеного стану здоровя. Згідно довідки Комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги м.Тернівки» ОСОБА_2 у період з листопада 2013 року по липень 2014 року зверталась за медичною допомогою, потребувала амбулаторного та стаціонарного лікування за діагнозами: гіпертонічна хвороба ІІ ст., ризик 2 з постійно підвищеними цифрами артеріального тиску, ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний з порушеннями ритму по типу брадикардії, ГХ ІІ, гіпертензивне серце НІ, ризик 2, ДЄП ІІ ст. складного ґенезу (а.с.21).

Враховуючи зазначені обставини, розмір присудженого до стягнення ОСОБА_2 морального відшкодування підлягає збільшенню до 50588грн., а рішення суду першої інстанції відповідній зміні. Підстав для скасування рішення суду першої інстанції за доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 немає, а тому її скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 вересня 2016 року змінити, збільшивши розмір присудженого до стягнення на користь ОСОБА_2 морального відшкодування до 50588грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Городнича В.С.