Справа № 462/1174/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

14 лютого 2017 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Боровкова Д.О.

при секретарі Журавльовій А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Приватного підприємства «ТІМ Леополіс», Приватного підприємства «ТІМ», ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить стягнути в солідарному порядку з ПП «ТІМ» та ПП «ТІМ Леополіс» заборгованість по оплаті юридичних послуг згідно договору № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 року в розмірі, що становить 2500000 грн.; стягнути з ОСОБА_2 заборгованість по оплаті юридичних послуг згідно договору № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 року в розмірі 10000 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.01.2016 р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був укладений договір відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги до боржника ПП «ТІМ», що належить первісному кредитору у відповідності до договору № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 р. щодо оплати ПП «ТІМ» заборгованості за надані юридичні послуги на суму 2500000 грн. 28.08.2015 р. між ПП «ТІМ» та ОСОБА_3 був укладений договір № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 р. відповідно до якого ПП «ТІМ» доручає, а ОСОБА_3 приймає на себе зобов'язання по наданню юридичних послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів у Вищому господарському суді України по господарській справі № 914/4003/14 за позовом ТзОВ «Житлобуддизайн» до ПП «ТІМ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 22.02.2006 р. Відповідно до п. 3.1 договору № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 року за надання послуг, замовник сплачує виконавцю разову винагороду у розмірі 70000 грн. У випадку вирішення судового спору на користь замовника, останній зобов'язується сплатити виконавцеві винагороду у розмірі 2570000 грн., яка включає також суму передбачену абзацом 1 підпункту 3.1 даного договору. Відповідно до п. 3.3 договору № 28/08/2015 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 р. оплата здійснюється в термін зазначений в рахунку. Розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку замовника на банківський рахунок виконавця. Постановою Вищого господарського суду України від 02.11.2015 р. по справі № 914/4003/14 касаційну скаргу ПП «ТІМ» було задоволено, постанову Львівського апеляційного суду від 27.08.2015 р. скасовано, рішення господарського суду Львівської області від 06.05.2015 року по справі № 914/4003/14 залишено в силі, а відтак, судовий спір по справі № 914/4003/14 було вирішено на користь замовника. 07.12.2015 р. між виконавцем та замовником було підписано акт здачі-приймання наданих послуг № 07/12/15 відповідно до якого виконавець надав замовнику юридичні послуги, що передбачені договором № 28/08/15 від 28.08.2015 р. про надання юридичних послуг в повному обсязі, а також, виконавцем було вручено замовнику під розпис для оплати рахунок № 07/12/15 на суму 2570000 грн., який підлягав оплаті протягом 3 днів з моменту його отримання. Проте замовник не виконав перед виконавцем обов'язку по оплаті. Таким чином сума боргу ПП «ТІМ» перед ОСОБА_1, з урахуванням умов договору відступлення права вимоги від 05.01.2016 р. становила 2500000 грн. З метою врегулювання даного спору в досудовому порядку 25.01.2016 р. ОСОБА_1 звернувся до ПП «ТІМ» з претензією про оплату заборгованості у розмірі 2500000 грн. за надані юридичні послуги, проте ПП «ТІМ» листом від 29.01.2016 р. повідомило ОСОБА_1 про те, що власником ПП «ТІМ» було прийнято рішення від 20.11.2015 р. про проведення виліду з ПП «ТІМ» нової юридичної особи - ПП «ТІМ Леополіс» та згідно розподільчого балансу зобов'язання ПП «ТІМ» за договором № 28/08/2015 про надання юридичних послуг щодо сплати заборгованості передаються ПП «ТІМ Леополіс». Проте ПП «ТІМ Леополіс» не виконало свого обов'язку. 28.08.2015 р. між ОСОБА_3, ПП «ТІМ» та ОСОБА_2 укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання боржником зобов'язань згідно договору № 28/08/2015 від 28.08.2015 р. та всіх додаткових договорів до нього. Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 договору поруки, у разі невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань перед кредитором згідно основного договору, боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. П. 2.3 договору поруки передбачено, що поручитель згідно договору поруки відповідає перед кредитором за своєчасну оплату юридичних послуг з врахуванням обмежень відповідальності поручителя по сумі заборгованості в розмірі 10000 грн. У зв'язку із наведеним, просить суд позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні наведеним, просить суд позов задовольнити.

Суд ухвалив розглядати справу у заочному режимі без відповідачів та їх представників, які в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання, однак матеріалів справи достатньо для прийняття рішення.

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 553 ЦК України:

1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

2. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

3. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Судом встановлено, що 28.08.2015 р. між ПП «ТІМ» в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір № 28/08/2015 про надання юридичних послуг, відповідно до якого ОСОБА_4 доручає, а ОСОБА_3 приймає на себе зобов'язання по наданню юридичних послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів у Вищому господарському суді України по господарській справі № 914/4003/14 за позовом ТзОВ «Житлобуддизайн» до ПП «ТІМ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 22.02.2006 р., укладеного між ТзОВ «Житлобуддизайн» та ПП «ТІМ» та застосування наслідків недійсності правочину в частині оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 р. по справі № 914/4003/14, а ОСОБА_4 зобов'язується прийняти послуги та оплати їх /а.с.9-10/. Згідно із п. 3.1 вказаного договору за надання послуг, передбачених п. 2.1.1., п. 2.1.2 цього договору, ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_3 разову винагороду у розмірі 70000 грн. У випадку вирішення судового спору на користь ОСОБА_4, останній зобов'язується сплатити ОСОБА_3 винагороду у розмірі 2570000 грн., яка включає також суму передбачену абзацом 1 підпункту 3.1 даного договору.

Згідно із договором поруки від 28.08.2015 р. /а.с.21-23/, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ОСОБА_2 зобов'язується перед ПП «ТІМ» відповідати в повному обсязі за повне та своєчасне виконання ПП «ТІМ» зобов'язань згідно договору № 28/08/2015 від 28 серпня 2015 року та всіх додаткових договорів до нього, які будуть укладені після підписання цього договору, укладеного між кредитором /виконавцем/ та боржником /замовником/, за умовами якого ПП «ТІМ» доручає, а ОСОБА_3 приймає на себе зобов'язання по наданню юридичних послуг, пов'язаних із представництвом його інтересів у Вищому господарському суді України по господарській справі № 914/4003/14 за позовом ТзОВ «Житлобуддизайн» до ПП «ТІМ» про визнання недійсним договору купівлі-продажу будівлі від 22.02.2006 р., укладеного між ТзОВ «Житлобуддизайн» та ПП «ТІМ» та застосування наслідків недійсності правочину, в частині оскарження постанови Львівського апеляційного господарського суду від 27.08.2015 р. по справі № 914/4003/14, а ПП «ТІМ» зобов'язується прийняти послуги та оплати їх /п.1.1 договору поруки/. Відповідно до п. 2.2 договору поруки відповідальність ОСОБА_2 обмежується сумою 10000 грн.

Відповідно до акту здачі-приймання наданих послуг № 07/12/15 від 07.12.2015 р., замовник - ОСОБА_4 та виконавець - ОСОБА_3 засвідчили те, що виконавець надав юридичні послуги, що передбачені договором № 28/08/2015 від 28.08.2015 р. Послуги надані в повному обсязі. Претензій з боку замовника немає. Вартість наданих послуг складає 2570000 грн. /а.с.11/.

05.01.2016 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги /а.с.13-15/ первісний кредитор ОСОБА_3 відступає новому кредитору ОСОБА_1, а новий кредитор - ОСОБА_1 набуває право вимоги до боржника - ПП «ТІМ» та право вимоги до поручителя - ОСОБА_2, що належить первісному кредитору - ОСОБА_3 до договору № 28/08/15 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 р. щодо оплати ПП «ТІМ» заборгованості за надані юридичні послуги на суму 2500000 грн.; та договору поруки від 28.08.2015 р. щодо вимоги до ОСОБА_2 за вказаним договором поруки в межах обумовленої в договорі суми /п.1.1 договору щодо відступлення права вимоги/.

Щодо стягнення в солідарному порядку з ПП «ТІМ Леополіс» та ПП «ТІМ» боргу у розмірі 2500000 грн., суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язань.

Згідно із листа директора ПП «ТІМ» ОСОБА_4 № 29/01/16 від 29.01.2016 р., останній повідомив ОСОБА_1 про те, що 20.11.2015 р. рішенням власника ПП «ТІМ» було вирішено, з метою оптимізації ведення господарської діяльності, розмежування напрямків ведення бізнесу та диференціювання сфер діяльності, провести виділ з ПП «ТІМ» нової юридичної особи - ПП «ТІМ Леополіс», а відтак, вказана заборгованість у розмірі 2500000 грн. за договором № 28/08/15 про надання юридичних послуг від 28.08.2015 р. передається за розподільчим балансом ПП «ТІМ Леополіс».

Враховуючи наведене, а саме те, що між сторонами не укладався будь-який договір, який би передбачав ПП «ТІМ» та ПП «ТІМ Леополіс» солідарну відповідальність перед ОСОБА_3, який уступив право вимоги ОСОБА_1, а законом не передбачена солідарна відповідальність між зазначеними співвідповідачами, то і підстав для солідарного стягнення суми боргу немає.

Таким чином, суд вважає, що правових підстав для стягнення з ПП «ТІМ» немає.

Враховуючи наведене, суд, дослідивши докази у їх сукупності, вважає, що відповідачі ПП «ТІМ Леополіс» та ОСОБА_2 порушили взятті на себе зобов'язання відповідно до договору про надання юридичних послуг та договору поруки, а тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача ПП «ТІМ Леополіс» заборгованість за договором про надання юридичних послуг у розмірі 2500000 грн., а також стягнення з ОСОБА_2 заборгованість за договором поруки в межах 10000 грн.

Крім того, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір за подачу позовної заяви в порядку ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути 344 грн. 50 коп., що орієнтовно становить 5% /від 10000 грн./ від суми позову, а з ПП «ТІМ Леополіс» відповідно слід стягнути 6545 грн. 50 коп.

Керуючись ст.ст. 10,11,60,62,88,209,212-215,218,224-227 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «ТІМ Леополіс» на користь ОСОБА_1 2500000 гривень 00 коп. грошових коштів та 6545 гривень 50 коп. судового збору. Всього стягнути 2506545 (два мільйони п'ятсот шість тисяч п'ятсот сорок п'ять) гривень 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10000 гривень 00 коп. грошових коштів та 344 гривень 50 коп. судового збору. Всього стягнути 10344 (десять тисяч триста сорок чотири) гривні 50 коп.

У решті вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі в десяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Оригінал рішення.