Справа № 635/8512/16-ц
Провадження № 2/635/598/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року смт. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі

головуючого судді Назаренко О.В.,

за участі секретаря Житенькової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

УСТАНОВИВ:

13 грудня 2016 року до Харківського районного суду Харківської області подано зазначену позовну заяву, яка уточнена заявою від 30 січня 2017 року, в остаточних позовних вимогах позивач просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину житлової квартири загальною площею 45,5 кв. м., житловою площею 25,80 кв. м. за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачем та представником позивача підтримано позов, представник відповідача залишив вирішення зазначеного питання на розсуд суду, зазначивши, що на його думку відповідач є неналежним.

Вислухавши у судовому засіданні пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані суду докази, судом встановлено наступне.

29.01.2002 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір дарування житлової квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений державним нотаріусом другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим № 1-117.

29.03.2014 року позивач уклав договір дарування 1/2 частини житлової квартири доньці ОСОБА_4, в подальшому колишня дружина позивача ОСОБА_2 звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом, про визнання вищезазначеного договору дарування удаваним правочином.

Відповідно до наданої копії рішення Харківського районного суду Харківської області від 24.07.2014 року ОСОБА_2 було відмовлено в задоволенні позову, яке було в подальшому оскаржено та скасовано рішенням апеляційного суду Харківської області від 28 жовтня 2014 року та визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2, укладений 29 січня 2002 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 посвідчений державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області за реєстровим № 1-117 удаваним з моменту його укладення, визнати, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 був фактично укладений договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, визнано квартиру АДРЕСА_3, яка зареєстрована КП «ХРБТІ» на імя ОСОБА_1 обєктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1, визнано недійсним договір дарування 1/2 частини цієї квартири від 29 березня 2009 року їх доньки ОСОБА_4, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області реєстровим №1198, визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_4 як на спільне сумісне майно подружжя, зазначене рішення набрало законної сили.

Таким чином, за позивачем ОСОБА_1 було визнано право власності на 1/2 частину спірної квартири як спільне сумісне майно подружжя, договір дарування спірної квартири доньці ОСОБА_4 було визнано удаваним з моменту укладення.

30.12.2015 року позивач придбав у відповідача 1/2 частину спірної квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу ОСОБА_5 № 3585, про що свідчить договір та витяг з реєстру нерухомого майна від 30.12.2015 року.

Відповідно до наданих відомостей з реєстру прав на нерухоме майно, 1/2 частина спірної квартири досі зареєстрована за донькою позивача ОСОБА_4 за договором дарування від 29.03.2004 року, який був визнаний недійсним.

Враховуючи наведене суд вважає, що в результаті оспорювання відповідачем права власності позивача на спірну частину квартири позивач позбавився державної реєстрації свого права власності на 1/2 частину квартири, тому доводи відповідача про те, що позов пред?явлено до неналежного відповідача є безпідставними.

Відповідно до вимог ст. ст. 391, 392 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі і визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири.

За правилами ст. 88 КПК України судові витрати в вигляді сплаченого позивачем судового збору в сумі 551 гривня 20 коп. суд стягує з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,88, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 45,5 кв. м. житловою площею 25,80 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_5 як майно, що є спільною власністю подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 551 (п?ятсот п?ятдесят одну) гривню 20 коп.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: Назаренко О.В.

.