Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ 22-ц/778/768/17 Головуючий у 1 інстанції: Степаненко Ю.А.
Є.У.№ 311/540/16-ц Суддя-доповідач: Крилова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Онищенко Е.А.

Трофимової Д.А.

при секретарі: Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ерфольг-сервіс» на заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Приватного підприємства «Ерфольг-сервіс» до ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ПП «Ерфольг-сервіс» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 13.06.2007 року між ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» та ОСОБА_4 було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького нотаріального округу Бургазли І.І.

Відповідно до умов Договору (п. 1), позивач передав, а ОСОБА_4 прийняв 75 750,00 грн. (еквівалент 15 000 доларів США), зі строком виплати боргу до 13.12.2007 року.

Щомісяця, не пізніше п'ятого числа наступного місяця, ОСОБА_4 був зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 5% від суми позики.

Пунктом 4 Договору передбачено, що: «У разі, коли я, ОСОБА_4, не поверну позичені гроші до назначеного строку, ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» буде вправі пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.»

В пункті 5 Договору зазначено: «Цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_4 на підставі цього договору, укладеного ним із іпотекодержателем на суму 75 750 (сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень, із строком виплати боргу до 13 грудня 2007 року.»

Відповідно до п. 15 Договору «В разі невиконання позичальником в строк до 13.12.2007 року зобов'язання, сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України Про іпотеку». Сторони домовились про те, що вчинення виконавчого напису буде здійснюватись за рахунок іпотекодавця».

Крім того, умовами Договору (п. 3) передбачено, що у кожному випадку порушення терміну стати відсотків та основної суми боргу більш ніж на 5 банківських днів, ОСОБА_4 сплачує ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» штраф у розмірі 20% від суми основного зобов'язання.

Предметом іпотеки за Договором був диско-бар, розташований в будинку № 21 «б» по вул. Піонерський в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області.

У склад предмету іпотеки увійшли: А-1 - диско-бар, загальною площею 42,0 кв.м.; Б - підсобне приміщення, загальною площею 8,0 кв.м.; І - танцювальний майданчик, загальною площею -2.0 кв.м.; II - майданчик диско-бару, загальною площею 228,5 кв.м.; 1 - огорожа, загальною площею 2 "2.4 кв.м., а також 20 дерев'яних столів, 10 дерев'яних лавок, 20 металевих стільців з дерматину, 2 охонних столів.

На момент укладання Договору, право приватної власності на предмет іпотеки належало (та було зареєстроване) за ОСОБА_4, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 27.09.2006 року Малобілозерською сільською радою.

Протягом строку дії Договору, боржником ОСОБА_6 систематично порушувались взяті перед ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» зобов'язання. Так, всупереч умовам договору та ст.ст. 526, 530 ЦК України, боржником не дотримано строків повернення коштів, що призвело до формування за громадянином ОСОБА_6 значної суми заборгованості.

Сума боргу за Договором не була ним сплачена ані до 13.12.2007 року, ані пізніше.

На теперішній час за ОСОБА_4 існує заборгованість зі сплати штрафних санкцій в розмірі 45 450, 00 грн. (сорок п'ять тисяч чотириста п'ятдесят), виходячи з наступних розрахунків: 20% від суми основного боргу, що становить 15150,00 грн. - за кожний випадок порушення терміну сплати (в даному випадку позивач бере розрахунок 1 рік як 1 випадок), сума штрафу стягується за три роки. Заборгованість із сплати відсотків за користування кредитом (за три роки) складає 136 350, 00 грн. (виходячи із таких розрахунків: 5% від суми позики за кожен місяць - за рік складають 45450,00 грн.).

П. 17 Договору передбачає наступне: Договір іпотеки набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення і дія його припиняється на підставах, визначених cт. 17 Закону України Про іпотеку».

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в газі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Жодної із перелічених вище підстав припинення іпотеки за Договором не існує. В тому числі, не було припинено основне зобов'язання - позика, надана ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» громадянину ОСОБА_7, оскільки, не було жодних підстав припинення такого зобов'язання, передбачених ЦК України та іншими нормативно-правовими актами.

Також, позивачем в межах встановлених строків було вчинено виконавчий напис нотаріуса відповідно до законодавства України та своєчасно було пред'явлено його до виконання.

Керуючись ч.1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про виконавче провадження» та Закону України «Про нотаріат», ПП "ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС" в безспірному порядку здійснило спробу захисту своїх законних прав та інтересів: 27 липня 2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лучко Ніною Григорівною було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №, яким пропонувалось звернути стягнення на майно ОСОБА_6, яке було предметом іпотеки за Договором.

Позивачем неодноразово подавався цей виконавчий напис № 1567 до відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції для звернення стягнення на предмет іпотеки. Але, через сукупність несприятливих суб'єктивних обставин (ухиляння ОСОБА_6 від виконання не тільки обов'язків за Договором, але й обов'язків, передбачених для боржника законодавством про виконавче провадження; бездіяльність окремих державних виконавців та не направлення нам своєчасно належних документів до відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції) - не дозволили звернути стягнення на предмет іпотеки за Договором.

У намаганнях захистити свої законні майнові права, зокрема і в суді, позивач випадково дізнався про смерть боржника за Договором - ОСОБА_6, яка мала місце ще ІНФОРМАЦІЯ_224.12.2013 року до відділу державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції позивачем була направлена заява про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні разом з ухвалою по справі № 6/311/248/2013 року, виданою 03.12.2013 року Василівським районним судом Запорізької області, резолютивною частиною якої потрібно замінити сторону у виконавчому провадженні № 32475335 від 07.05.2013 року з примусового виконання виконавчого напису № 1567, а саме: змінити - померлого ОСОБА_4 (боржника), на його правонаступника - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка зареєстрована та мешкає в АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1.

26.12.2013 року заступником начальника відділу було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження.

Станом на 05.09.2014 року відділ державної виконавчої служби Василівського районного управління юстиції Запорізької області не мав змоги звернути стягнення на предмет іпотеки, що розташований в будинку АДРЕСА_2, який належить ОСОБА_4. ОСОБА_9 у зв'язку з тим, що за боржником ОСОБА_3 не зареєстрований вищезазначений об'єкт нерухомого майна в реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Виконавчий документ було повернено позивачеві через відсутність у боржника майна, на яке необхідно звернути стягнення, листом від 29.01.2015 року.

Таким чином, через ухилення ОСОБА_3 від державної реєстрації права на нерухоме майно: диско-бар у будинку АДРЕСА_2 у правовідносинах, передбачених Договором, не має можливості здійснення захист своїх майнових прав та інтересів шляхом пред'явлення до виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В умовах того, що до відповідачки перейшли всі обов'язки спадкодавця, позивач вважає, що відповідачка має належним чином виконати умови Договору, для чого є необхідним поновлення становища, коли за боржником за Договором зареєстровано право власності.

Оскільки право на захист особа здійснює на свій розсуд (ч. 1 ст. 20 ЦК України), ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС», використовуючи надане ч.3 ст. 8 Конституції України право, звертається до суду із передбаченою п. 4 ч.2 ст.16 ЦК України заявою про відновлення становища, яке існувало до порушення його права на отримання задоволення вимог до спадкоємців померлого боржника в зобов'язанні, забезпеченої іпотекою позики за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Початком порушення вказаного вище права позивач вважає прийняття ОСОБА_3 у спадщину прав та обов'язків ОСОБА_6, а точніше - початок строку існування нерухомого майна, яке було предметом іпотеки за Договором (диско-бару в будинку АДРЕСА_2 без належного оформлення відповідного титулу або підстави володіння ним, тобто, коли особа, за якою зареєстровано право власності у державному реєстрі померла, а інша особа - ОСОБА_3, яка фактично здійснює власницькі повноваження, а саме - користування та володіння цим майном, із врахуванням неможливості вільного розпорядження через накладені на нього обтяження, свої права на дане майно не реєструє у державному реєстрі, що не робить таку особу власником у юридичному розумінні, коли вона несе і зобов'язання (обтяження), пов'язані із власністю, та може відчужувати цю власність.

В умовах того, що відповідачка ухиляється здійснити реєстрацію права власності на нерухомість, розташовану у будинку АДРЕСА_2 вона автоматично ухиляється від виконання безспірних (визнаних спадкодавцем) обов'язків за Договором та за виконавчим написом приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Лучко Ніни Григорівни від 27 липня 2009 року, зареєстрованим в реєстрі за № 1567.

Відсутність здійсненої державної реєстрації права власності позбавляє ПП «ЕРФОЛЬГ- СЕРВІС» права подання позову до суду про стягнення із ОСОБА_3 предмета іпотеки в рахунок погашення боргу за Договором. При цьому, подання ОСОБА_3, в рамках можливого нового позову про стягнення на предмет іпотеки, заяви про відмову в задоволенні такого позову (про стягнення предмету іпотеки) могло б стати причиною відмови в задоволенні позову, якщо судом не буде поновлено строк позовної давності, а отже, відсутність реєстрації за боржником - відповідачкою права власності на диско-бар, розташований у будинку №21 «б» по вул. Піонерський в с. Мала Білозерка Василівського району Запорізької області, є прямою та фактично існуючою обставиною, яка заважає позивачу, в тому числі, реалізувати його законне право на захист своїх прав та інтересів у судовому порядку.

Позивач вважав, що рішення, винесене судом про стягнення предмета іпотеки, буде мати номінальний характер, оскільки не буде реальної можливості здійснити стягнення нерухомості з особи, якій право власності на нерухомість не належить, судячи з того, що право власності за законодавством України виникає лише з моменту державної реєстрації такого права.

Забезпечити виконання умов Договору, в тому числі, здійснення обов'язків відповідачки як боржника, також не є можливим в умовах відсутності реєстрації за відповідачкою, як правонаступником, права власності на дискобар, розташований у будинку АДРЕСА_2

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд, відновити правове становище, яке існувало до порушення права позивача на отримання задоволення своїх вимог до боржника ОСОБА_6 в зобов'язанні, забезпеченому іпотекою позики за Договором - шляхом зобов'язання спадкоємця померлого боржника - відповідачки ОСОБА_3 здійснити протягом обмеженого строку - 1 місяця, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що входить у предмет іпотеки за Договором: дискобару, в будинку АДРЕСА_2

Заочним рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПП «Ерфольг-сервіс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 308 ЦПК передбачає підстави для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. За її змістом Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_4 на праві власності належав дискобар, розташований за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 27.09.2006 року Малобілозерською сільською радою Василівського району Запорізької області та Витягом про державну реєстрацію прав, копії яких є в справі. 13.06.2007 року між ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» та ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бургазли І.І., копія якого є в справі. Відповідно до умов Іпотечного договору (п. 1), ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» передало, а ОСОБА_4 прийняв - 75 750,00 грн., що еквівалентно 15 000 доларів США, зі строком виплати боргу до 13.12.2007 року. Щомісяця, не пізніше п'ятого числа наступного місяця, ОСОБА_4 був зобов'язаний сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 5% від суми позики.

Пунктом 4 Іпотечного договору передбачено, що у разі, коли ОСОБА_4 не поверне позичені гроші до назначеного строку, ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» буде вправі пред'явити цей договір до стягнення в порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України.

Пунктом 5 Іпотечного договору передбачено, що цим договором забезпечується виконання зобов'язання, що виникло у ОСОБА_4 на підставі цього договору, укладеного ним із іпотекодержателем на сумму 75 750 (сімдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят) гривень, зі строком виплати боргу до 13 грудня 2007 року.

Пунктом 6 Іпотечного договору передбачено, що предметом іпотеки є: дискобар, розташований в будинку № 21 «б» по вул. Піонерський в с.Мала Білозерка Василівського району Запорізької області. Пунктом 15 Іпотечного договору передбачено, що в разі невиконання позичальником в строк до 13.12.2007 року зобов'язання, сторони домовились про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна в разі звернення стягнення на нього може бути здійснена шляхом, передбаченим Законом України Про іпотеку». Сторони домовились про те, що вчинення виконавчого напису буде здійснюватись за рахунок іпотекодавця.

27 липня 2009 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Лучко Н.Г. було вчинено виконавчий напис, копія якого є в справі, яким пропонувалось звернути стягнення на дискобар, розташований в будинку АДРЕСА_2 який належить ОСОБА_4, на користь ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» та за рахунок коштів, отриманих від реалізації дискобара, пропонувалось задовольнити вимоги ПП «ЕРФОЛЬГ-СЕРВІС» у розмірі 75 750 грн. - сума позики, 60 445 грн.- сума по процентам за користування кредитом, 40 677, 75 грн.- пеня від суми прострочення за зобов'язаннями, 305 570 грн. - штраф за порушення терміну сплати відсотків та основної суми боргу, а всього - 482 442,75 грн.

09.02.2013 року ОСОБА_4 помер. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 03.12.2013 року було замінено сторону у виконавчому провадженні з примусового виконання вищевказаного виконавчого напису з ОСОБА_4 - на його правонаступника - дружину ОСОБА_3, а 26.12.2013 року заступником начальника відділу ДВС Василівського РУЮ було винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження. Зазначені факти підтверджуються : ухвалою суду, актовим записом про смерть, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо запису про смерть, постановою від 26.12.2013 року, спадковою справою, копії яких є в справі.

Ухвала Василівського районного суду Запорізької області від 03.12.2013 року якою було замінено сторону у виконавчому провадженні не оскаржена.

Відповідач ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4. Вона належним чином та вчасно прийняла спадщину, не відмовилася від неї, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна, але спірне майно не було зареєстроване за нею.

Суд першої інстанції послався на те, що згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності зі ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Судом також зроблено посилання на ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", за якою державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав; нерухоме майно - земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких не можливе без їх знецінення та зміни призначення.

За ст. 3 цього ж Закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав проводиться за місцем розташування об'єкта нерухомого майна в межах території, на якій діє відповідний орган державної реєстрації прав.

У відповідності до ст. 4 цього ж Закону Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У заявленому позові, позивач просив встановити правове становище, яке існувало до порушення права позивача шляхом зобов'язання відповідачки здійснити протягом 1 місяця державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Верховний суд України в Постанові №6-33цс15 від 8 квітня 2015 року, зробив такі висновки.

Порядок прийняття спадщини, яка відкрилася після 1 січня 2004 року, визначений Главою 87 ЦК України.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно з частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Частиною третьою статті 23 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Таким чином, за змістом статті 23 Закону України "Про іпотеку" у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Проте якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, який є відмінним від боржника, такий спадкоємець не несе відповідальності перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимог іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до цих норм такими підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов'язання.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна,але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.

Виходячи зі змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у ст. 16 ЦК України.

Вимагаючи зобов'язати відповідача до вчинення немайнових дій - зобов'язання здійснити протягом місяця державну реєстрацію права власності, позивач не врахував неможливість примусового виконання рішення щодо вчинення таких дій немайнового характеру.

З огляду на викладене, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Ерфольг-сервіс» - відхилити.

Заочне рішення Василівського районного суду Запорізької області від 30 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: