Справа №295/9126/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі с/з ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Богунського районного суду м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду із указаним позовом, в якому зазначила, що є співвласником квартири № 1 будинку №45, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Червоноармійська (перейменована «ОСОБА_7 ОСОБА_8»). Разом із нею у квартирі зареєстровані і відповідачі, які проте вже тривалий час в належній позивачу квартирі не проживають, не оплачують комунальні послуги та не беруть участі у її утриманні. Посилаючись на положення ст.ст. 391, 405 ЦК України ОСОБА_3 просить суд визнати ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням за адресою м. Житомир, вул. Червоноармійська (ОСОБА_7 ОСОБА_8)АДРЕСА_1 та зняти їх з реєстраційного обліку за даною адресою.

ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. Додала, що приватний будинок по вул. ОСОБА_7ОСОБА_8, 45 складається із двох кімнат, які становлять квартиру №1, її син ОСОБА_9 проживає з невісткою в одній кімнаті, а вона (позивач) в другій кімнаті із чоловіком. За словами позивача, відповідач ОСОБА_4 проживає з дружиною ОСОБА_5 в самовільно побудованій на місці літньої кухні хаті, що знаходиться у дворі будинку №45 по вул. Митрополита ОСОБА_8. Інший співвідповідач ОСОБА_6 мешкає із сином ОСОБА_10 через стінку у квартирі №2.

Відповідачі та їх представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні. При цьому ОСОБА_4 звертав увагу суду на те, що є співвласником будинку по вул. ОСОБА_7ОСОБА_8, 45 в м. Житомирі. Раніше жив із позивачем разом, але потім зробив реконструкцію літньої кухні, що прилягає до основного житлового будинку, і в 2011 році перейшов туди жити із дружиною ОСОБА_5 Крім того відповідач ОСОБА_6 додала, що була співвласником будинку, але свою частину подарувала сину ОСОБА_11, а той, в свою чергу, заповідав її позивачу. Підтвердила слова позивача про те, що мешкає із меншим сином ОСОБА_10 у квартирі №2 будинку більше двох останніх років, приблизно із 1992 року.

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 пояснив суду, що є сином позивача та проживає останні два роки разом із нею та дружиною у квартирі №1. За словами свідка, будинок по вул. ОСОБА_7ОСОБА_8 має два ходи: він з дружиною та позивачем мешкають у двох кімнатах і ще дві кімнати є у бабусі ОСОБА_6 Натомість відповідач ОСОБА_6 живе у тому ж будинку через стінку у квартирі №2 останні 12 років. Свідок також зазначив, що інші співвідповідачі: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 протягом останніх пяти років проживають у двоповерховому будинку, що розташований на території будинковолодіння по вул. ОСОБА_7ОСОБА_8, 45. Свідок стверджує, що за комунальні послуги у квартирі №1 сплачує мати та останні два роки ніхто з відповідачів у вказаній квартирі ніяких робіт не проводив.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 пояснила суду, що неодноразово бувала в гостях у відповідачів та знає, що вони із 2010 року мешкають у будинку №45 по вул. Митрополита ОСОБА_8 в м. Житомирі. У сімї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двоє доньок, які проживають разом із батьками.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснив, що є сусідом сторін по справі і знає, що відповідачі проживають втрьох за адресою: м. Житомир, вул. Митрополита ОСОБА_8, 45 постійно. Зокрема, свідку відомо, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6 проживають у вказаному будинку із 1991 року, а ОСОБА_5 як мешканку будинку свідок памятає з 2010 року. Свідок додав, що за даною адресою розташовані два окремих будинки та позивач відокремилась від ОСОБА_4 та свекрові парканом.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно з довідкою КП «ВЖРЕП №14» від 24.06.2016 сторони по справі зареєстровані у квартирі № 1 будинку №45, що знаходиться по вул. Червоноармійській (ОСОБА_7 ОСОБА_8) в м. Житомирі. Дана обставина також підтверджується наявними в матеріалах справи відомостями адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України та копіями паспортів сторін (а.с. 4, 6-7, 13-15, 31).

Сторони в судовому засіданні визнали, що будинок №45 по вул. Митрополита Андрія Шептицького в натурі не поділений, відсутні нотаріально посвідчений договір про поділ нерухомого майна або рішення суду про поділ будинку.

Таким чином судом встановлено і слідує з наявних в матеріалах справи доказів, що співвласникам будинку належить на праві спільної часткової власності не окремі квартири, а ідеальні частки у будинку.

Так, ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.01.2015 є власником 105/200 ідеальних частин будинку №45 по вул. Митрополита Андрія Шептицького в м. Житомирі, а відповідач ОСОБА_4 є власником 15/200 ідеальних частин указаного будинку відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 07.08.2015 (а.с. 8, 22-24, 63-64).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно зі ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним.

За змістом статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд не вбачає законних підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_2, оскільки, як зазначалось вище, позивач є співвласником не указаної квартири, а ідеальної частини житлового будинку, у якому постійно мешкають відповідачі з 2011 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами та показаннями свідків.

З наведених у попередньому абзаці підстав суд критично оцінює акт КП «ВЖРЕП №14» від 17.06.2016 як доказ не проживання відповідачів у квартирі №1. Також судом звернуто увагу на те, що згідно зі змістом акту, одним із двох свідків, які підтвердили факт не проживання відповідачів за адресою: м. Житомир, вул. Митрополита ОСОБА_8АДРЕСА_3 із 2011 року була ОСОБА_15, яка підписала даний акт і як свідок, і як майстер КП «ВЖРЕП №14».

Крім того вимога щодо визнання співвласника будинку ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом є безпідставною і не може бути задоволена з огляду на належні власнику майнові права та непорушність права приватної власності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 29, 319, 321, 358, 360, 405 ЦК України, ст.ст. 1, 10, 11, 58-61, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.В. Кузнєцов