Справа № 159/4912/16-ц
Провадження № 2-к/159/1/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Ковель

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Бондар В.М. розглянувши клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь про стягнення коштів з ОСОБА_1, -

ВСТАНОВИВ:

23.12. 2016 року до Ковельського міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання інспекції Міністерства податків та зборів Республіки Білорусь по Малоритському району про визнання та виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь від 07 грудня 2015 року про стягнення державного мита в дохід держави з громадянина ОСОБА_1, який проживає за адресою: дачний масив «Дружба», будинок 263 м.Ковель, Волинської області.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 394 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається у письмовій формі і повинно містити імя (найменування) боржника, зазначення його місця проживання (перебування), його місцезнаходження чи місцезнаходження його майна в Україні.

Звертаючись до суду з клопотанням, заявник зазначив місце проживання (перебування) боржника ОСОБА_1 за адресою: дачний масив «Дружба», будинок 263 м. Ковель, Волинської області. Однак, судові повідомлення повернулися до суду з відміткою про відсутність ОСОБА_1 за цією аресою.

Крім того, з матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_1 27.03.2015 року засуджений Ковельським міськрайонним судом за ст. 121 ч.1 КК України до 7 років позбавлення волі та відбуває покарання в Цуманській виправній колонії № 84. Однак, згідно повідомлення начальника Цуманської виправної колонії № 84 ОСОБА_1 був етапований 07.10.2016 року згідно постанови Генеральної Прокуратури України про тимчасову видачу особи (екстрадицію) від 28.03.2016 року, на підставі наряду ДПтС України до Чернігівського СІЗО Чернігівської області.

Таким чином, зміст клопотання не відповідає доданим до нього документами.

Водночас, будь-яких відомостей про місцезнаходження в Україні майна ОСОБА_1 суду надано не було.

Згідно вимог ч. 4 ст. 394 ЦПК України, суд, встановивши, що клопотання і документи, що додаються до нього, не оформлено відповідно до вимог, передбачених цією главою, або до клопотання не додано всі перелічені документи, залишає його без розгляду та повертає клопотання разом з документами, що додано до нього, особі, що його подала.

Таким чином, оскільки зміст клопотання не відповідає доданим до нього документам суд приходить до висновку, що клопотання подане з порушенням положень ст. 394 ЦПК України, на підставі чого, приходить до висновку, що клопотання слід залишити без розгляду та повернути заявнику з усіма доданими до нього документами.

Керуючись ст. 394 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання інспекції Міністерства податків та зборів Республіки Білорусь по Малоритському району про визнання та виконання на території України рішення суду Республіки Білорусь від 07 грудня 2015 року про стягнення державного мита в дохід держави з громадянина ОСОБА_1 залишити без розгляду та разом з документами, що до нього додано повернути особі, яка його подала.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ковельського міськрайонного судуОСОБА_2