Справа № 545/3853/16-ц
Провадження № 2/545/198/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2017 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Цибізової С.А.,

при секретарі Розсоха Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 09 вересня 2015 року, їй завдано матеріальних збитків по відновленню первинного стану автомобіля, які відповідачем не відшкодовані та завдано душевних страждань.

Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та прохає задовільнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі, зобовязується виплачувати.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що 09 вересня 2015 року по вул.Центральній в с.Тахтаулове Полтавського району трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу на праві фінансового лізингу автомобіля марки ЗАЗ TF6950, номер державної реєстрації АА 2840 КЕ під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ВАЗ 21063, д.н.р. КО 924 ПО, яким керував відповідач.

Постановою Київського районного суду м.Полтави від 09.10.2015 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124,130 КУпАП.

Згідно з ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення що набрала законної сили є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09 вересеня 2015 року є ОСОБА_4.

На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки ЗАЗ TF6950, номер державної реєстрації АА 2840 КЕ перебував у договорі фінансового лізингу, укладеного між позивачем та КБ «Приватбанк».

Окрім того, між позивачем та СК «Інкгосстрах» укладено договір про страхування наземного транспорту.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, фактичні витрати понесені на ремонт автомобіля склали 15 500 грн, що підтверджується актом

виконаних робіт від 23.10.2015 року та сплачені чоловіком позивача ОСОБА_3 за довіренністію, згідно квітанції № 42 від 23.10.15 року

При цьому 6 654 грн. 27 коп на кредитний рахунок позивача виплатила СК «Інкгосстрах» згідно умов договору страхування від 26.10.2012 року №PLEMAX -129N3JK, та 2 436,27 грн - ПАТ «НАСК «Оранта» за договором обовязкового строахування цивільно-правової відповідальності забезпеченого ТЗ ВАЗ 2106 д.р.н. К0924 ПО, згідно страхового акту №ОЦВ-15-6057/2 (а.с. 14).

Отже, загальний розмір збитків, заподіяних ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 09 вересеня 2015 року, підлягають відшкодуванню позивачеві, складають 6 409, гривень 46 копійок. (15 500,00-6 654,27-2 436,27=6 409,46).

Проте відповідачем не відшкодувано позивачу решту завданих збитків, що полягають у відновленні первинного стану автомобіля ЗАЗ TF6950, номер державної реєстрації АА 2840 КЕ, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Ст.1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки з аналізу зазначених норм законодавства вбачається особа, яка винна у заподіяні шкоди, зокрема, у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб потерпілої особи отримав механічних пошкоджень, зобов'язана відшкодувати потерпілій особі всі витрати, які ця особа понесла у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню 6 409,46 грн. на відшкодування матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Ч.1 ст.23 ЦК України гарантоване право особи на відшкодування моральної шкоди. П.3 ч.2 ст.23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Враховуючи характер та обсяг душевних страждань, яких зазнав позивач, суд приходить до висновку про обгрунтованість моральної шкоди у розмірі 1500,00 грн, що було заявлено ОСОБА_1 та визнано відповідачем.

У відповідності до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею витрати і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь

ОСОБА_1 6 409 гривень 46 копійок. матеріальної шкоди та 1 500 гривень моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_5