УХВАЛА

іменем україни

8 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Яблуницької сільської ради Яремчанського району Івано-Франківської області до ОСОБА_3, ОСОБА_4, головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області, реєстраційної служби Яремчанського міського управління юстиції в Івано-Франківській області про скасування наказів, визнання недійсними свідоцтв про право власності на земельні ділянки, зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року заступник прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Яблуницької сільської ради звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив скасувати накази головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області від 27 грудня 2013 року та від 16 квітня 2014 року; визнати недійсним свідоцтв про право власності на земельну ділянку від 4 червня 2014 року; зобов'язати реєстраційну службу Яремчанського міського управління юстиції в Івано-Франківській області внести запис про скасування державної реєстрації права власності на землю за ОСОБА_3, зобов'язати ОСОБА_3 повернути у комунальну власність земельну ділянку.

Прокурор посилався на те, оспорюванні накази прийняті з порушенням норм чинного законодавства з перевищенням повноважень, наданих законом. На виконання рішення Яремчанської міської ради від 8 червня 1993 року актом погодження передачі земельних ділянок лісового фонду Ворохтянського держлісгоспу, розташованих на території Яблуницької сільської ради від 10 жовтня 1995 року, державне підприємство «Ворохтянський держлісгосп» передало Яблуницькій сільській раді 579,2 га земель, у тому числі 6,5 га пасовищ згідно плану сільгоспугідь, до площі яких увійшли спірні земельні ділянки. У зв'язку із цим земельні ділянки, які передані у власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 відносяться до земель комунальної власності та перебувають в межах населеного пункту. Даний факт підтверджується картографічними даними, зазначеними в генеральному плані с. Яблуниця с. Яблуниця Яремчанського району Івано-Франківської області, затвердженого рішенням Яблуницької сільської ради від 23 травня 2008 року.

Рішенням Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року, у задоволенні позову заступника прокурора Івано-Франківської області в інтересах держави в особі Яблуницької сільської ради відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, яка не брала участі у справі, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову прокурора.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог прокурора, суд першої інстанції виходив із того, що спірні земельні ділянки площею 0,9969 га та площею 0,7025 га передані у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на законних підставах, оскільки знаходяться поза межами с. Яблуниця Яремчанського району Івано-Франківської області і належить до земель державної власності, а тому Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області та реєстраційна служба Яремчанського міського управління юстиції діяли в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 не надала доказів того, що оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено її законні права, а прокурор рішення суду не оскаржував.

Зазначені висновки судів відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено, що на підставі наказу Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області від 27 грудня 2013 року на замовлення ОСОБА_3 ПП «Карпати-Інфо» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,9969 га (землі державної власності сільськогосподарського призначення), розташованої за межами с. Яблуниця в урочищі «Горішків».

Наказом Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області 16 квітня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 та передано їй у приватну власність, про що видано свідоцтво про право власності від 4 червня 2014 року.

На підставі наказу Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області від 27 грудня 2013 року на замовлення ОСОБА_4 ПП «Карпати-Інфо» виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,7025 га (землі державної власності сільськогосподарського призначення), розташованої за межами с. Яблуниця в урочищі «Горішків».

Наказом Головного управління Держземагенства в Івано-Франківській області від 16 квітня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_6 та передано йому у приватну власність, про що видано свідоцтво про право власності від 4 червня 2014 року.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 122 ЗК України визначено повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування.

Згідно із ч. 4 цієї статті центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність чи користування для всіх потреб.

Відповідно до п. 4.32. Положення про Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області, затвердженого наказом Держземагенства України від 12 вересня 2012 року № 432, головне управління передає відповідно до закону земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у власність або користування для всіх потреб. При цьому згідно із п. «г» п. 4 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності» у державній власності залишаються усі землі, розташовані за межами населених пунктів, із передбаченими законом винятками.

Суди наведене врахували та дійшли вірного висновку про те, що під час виготовлення відповідачами проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки геодезичною службою було встановлено, що за даними індексно-кадастрової карти земельні ділянки знаходяться за межами населеного пункту, а тому всі накази щодо розпорядження земельними ділянками приймались згідно з наданими законом повноваженнями Головним управлінням Держземагенства в Івано-Франківській області.

Також суди вірно вважали, що надане прокурором викопіювання з Генерального плану, на який землевпорядник Яблуницької сільської ради наніс спірну земельну ділянку, орієнтуючись на дані проекту землеустрою, виготовленого на замовлення відповідачів ПП «Карпати-Інфо», не є належним доказом у справі, оскільки зменшене в масштабі 1:10000 викопіювання із генплану не містить жодної вказівки на те, де саме знаходиться спірна земельна ділянка, а позначка на викопіюванні не розшифрована.

При цьому, ураховуючи положення ст. 50 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають (окрім іншого) викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки). Тобто таке позначення на витягу з генплану вказує на бажане (орієнтовне), а не на точне місце розташування земельної ділянки, що спростовує посилання касаційної скарги на те, що земельна ділянка знаходиться в межах с. Яблуниця Яремчанського району Івано-Франківської області.

Крім того, відповідно до положень, передбачених ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» індексна кадастрова карта (план) - це картографічний документ, що відображає місцезнаходження, межі і нумерацію кадастрових зон і кварталів і використовується для присвоєння кадастрових номерів земельним ділянкам і ведення кадастрової карти (плану).

Згідно з п. 12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

З врахуванням п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної і комунальної власності», згідно із існуючою земельно-кадастровою інформацією щодо спірної земельної, відомості про яку містить індексно-кадастрова карта с. Яблуниця, спірна земельна ділянка розташована поза межами населеного пункту.

Межі адміністративно-територіальних одиниць (в тому числі, села) встановлюються і змінюються за проектами землеустрою, які розробляються відповідно до техніко-економічного обґрунтування їх розвитку, генеральних планів населених пунктів (ст. ст. 173-174 ЗК України). Тобто генеральний план є тільки одним із передбачених законодавством документів, необхідних для встановлення меж адміністративно-територіальних одиниць. Основним документом, що підтверджує встановлені межі населених пунктів та розташування земельних ділянок відносно такої межі, є індексно-кадастрова карта. Тому, генеральний план с. Яблуниця (як і техніко-економічні обґрунтування розвитку села) не може бути належним та допустимим доказом для підтвердження встановленої межі та розташування спірної ділянки в межах села чи поза його межами.

Суди наведене врахували та дійшли до обґрунтованого висновку про те, що спірні земельні ділянки, передані у власність відповідачам на законних підставах, оскільки знаходяться поза межами с. Яблуниця і належать до земель державної власності, а, відтак, Головне управління Держземагенства в Івано-Франківській області та реєстраційна служба Яремчанського міського управління юстиції діяли в межах своїх повноважень, передбачених чинним законодавством України.

Також судами встановлено, що спірні земельні ділянки протягом тривалого часу використовувалися ОСОБА_7 для ведення особистого селянського господарства. Із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки ОСОБА_7 зверталася до Яблуницької сільської ради в 2012 році. Однак, сільська рада не розглянула дане звернення в зв'язку зі смертю заявника. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є родичами (онуками) колишнього користувача земельної ділянки ОСОБА_7, разом використовували вказану земельну ділянку.

Отже, апеляційний суд дійшов вірного висновку про те, що рішенням про відмову прокурору у позові, права ОСОБА_5 не порушувались. У разі, якщо ОСОБА_5 вважала, що її права порушені, вона не позбавлена права захистити свої права в суді, пред'явивши відповідний позов.

Під час розгляду справи судами не були порушені норми матеріального й процесуального права, а наведені в скарзі доводи є необґрунтованими та правильність висновків судів не спростовують, тому колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 30 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 6 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик