Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

До Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області звернулися ОСОБА_4, ОСОБА_5 з вказаним позовом про встановлення порядку користування жилим приміщенням. В позові зазначили, що у 1999 році ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9 (після одруження змінила прізвище Мазур)А.В., ОСОБА_10 і ОСОБА_7 приймали участь у приватизації квартири АДРЕСА_1. Згідно виданого 23.06.1999 року вказані особи набули право власності на вказану квартиру у рівних частках кожний (по 1/7 частці відповідно). 03 березня 2002 року померла ОСОБА_8 та після її смерті відкрилася спадщина о складу якої входила вищевказана 1/7 частка квартири АДРЕСА_2. Спадщину після неї прийняли ОСОБА_6 (чоловік померлої) та доньки: ОСОБА_2 і ОСОБА_4 Таким чином кожен з них успадкував після ОСОБА_8 по 1/21 частці квартири. На даний час співвласниками квартири є ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_11, яким належить по 4/21 частки помешкання; ОСОБА_5, якій належить 1/7 частка помешкання і ОСОБА_7, якій належить 2/7 частки помешкання. На даний час між ними та іншими співвласниками квартири склалася конфліктна ситуація й непорозуміння щодо користування спірним житлом. Зазначили, що їм, як співвласникам у сукупному належить право власності на 1/3 частину помешкання (4/21 + 1/7), що відповідає праву користування 12 кв.м житлової площі квартири. За таких обставин просили суд встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши їм у користування житлову кімнату площею 12,2 кв.м, яка максимально наближена до ідеальної частик у їх праві власності у цьому майні.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_11 ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що на даний час співвласниками квартири №12 у юуд.20 по вул.. Інститутській у м. Хмельницькому є ОСОБА_11, якій належить 4/21 частки, її донька ОСОБА_5, якій належить 1/7 частка та відповідачу: ОСОБА_6, якому належить 4/21 частки, ОСОБА_2, які належить 4/21 частки, та ОСОБА_7 (донька ОСОБА_2В.), якій належить 2/7 частки. Між позивачами з однієї сторони та відповідачами з іншої давно склалися неприязні стосунки в тому числі з приводу користування спірною квартирою. Добровільно вирішити цей конфлікт можливості не має. Фактично позивачі користуються кімнатою, площею 10 кв.м, хоча відповідно до належних їм часток мають право користуватися кімнатою, площею 12,2 кв.м. За таких обставин просив позов задовольнити та встановити порядок користування квартирою, виділивши у користування позивачам житлову кімнату площею 12,2 кв.м. Стосовно порядку користування відповідачами іншими житловими кімнатами, зазначив, що такий порядок останні можуть визначити за домовленістю між собою, проте виходячи із належних їм часток, та зважаючи на те, що ОСОБА_2 і ОСОБА_7 є матірю і донькою та користуються однією кімнатою, останні мають право користуватися найбільшою кімнатою (13,8 кв.м) а ОСОБА_6 найменшою 10 кв.м.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася. Надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, наполягала на його задоволенні. Просила справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах, а також як представник відповідача ОСОБА_6, позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що у 1996 році квартира АДРЕСА_3 була приватизована та її власниками були її батьки ОСОБА_8 і ОСОБА_6; вона разом з донькою (ОСОБА_7В.) та чоловіком ОСОБА_10 та її сестра ОСОБА_4 разом зі своєю донькою ОСОБА_5 Вона разом з донькою завжди проживали у кімнаті, площею 12,2 кв.м. Після того як ОСОБА_4 розлучилася, то вона разом з донькою у меншій кімнаті, площею 10,0 кв.м. ЇЇ батьки завжди жили у найбільшій кімнаті площею 13,8 кв.м. Такий порядок користування склався вже тривалий час. Після одруження ОСОБА_5 виписалася з вказаної квартири та вже понад 5 років в ній не проживає і нею не користується. Також зазначила, що дійсно між нею, батьком з однієї сторони та ОСОБА_4 з іншої дійсно наданий час складися неприязні стосунки, відбуваються судові тяжби з приводу поділу майна, існують непорозуміння з приводу користування спірною квартирою. У 2002 році померла її мати, та після її смерті, належну їй частку квартири у рівних частинах успадкували батько, вона та сестра ОСОБА_4. Належну частку квартири ОСОБА_10 подарував доньці ОСОБА_7 Зазначила, що на даний час її батько проживає у найбільшій кімнаті (13,8 кв.м), вона разом з донькою - у середній (12,2 кв.м), а ОСОБА_4 користувалася завжди найменшою (10,0 кв.м). Такий порядок користування кватирою склався вже протягом тривалого часу. За таких обставин, а також враховуючи, що ОСОБА_5 у цій квартирі не приживає і нею не користується, підстав для задоволення позову не має.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7 ОСОБА_3, позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Зазначив, що спірна квартира складається з трьох житлових кімнат площами 13,8 кв.м, 12.2, кв.м і 10,0 кв.м. Протягом 5 останніх років між співвласниками квартири склався наступний порядок її користуванням: ОСОБА_2 і ОСОБА_7 користуються кімнатою площею 12,2 кв.м; ОСОБА_6 проживає один і користується найбільшою кімнатою, а ОСОБА_4 користується найменшою кімнатою. При цьому у звязку з частими та тривалими (від 3 до 6 місяців) відїздами остання рідко буває к квартирі. Її донька ОСОБА_5 взагалі не проживає і не користується спірним житлом при цьому жодних перешкоду у користуванні помешканням їй ніхто не чинить. Зазначив, що при визначенні порядку користування жилим приміщенням слід враховувати належні частки у спільному майні. При цьому найбільша частка 2/7 належить ОСОБА_7, а з урахуванням частки її матері їх спільна частка у власності становитиме близько 50 %, і жодна з жилих кімнат за своєю площею не відповідає такій частці. За таких обставин вважав, що при задоволенні позову будуть порушені права ОСОБА_2 та ОСОБА_7 у праві користуванні спірним майном.

Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

Встановлено, що 23 червня 1999 року ВАТ «Катіон» було видане свідоцтво про право власності житло, яким посвідчено право спільної часткової власності ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_4 у рівних частках.

18 грудня 2002 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_2, яка діяла від імені та в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_7, був укладений договір дарування, згідно якого належну йому на праві власності 1/7 частку квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_10 подарував свої доньці ОСОБА_7 Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_12 (реєстровий номер 3466).

Також встановлено, що 03 березня 2002 року померла ОСОБА_8 Після її смерті відкрилася спадщина, яку прийняли ОСОБА_6 (чоловік померлої) та її діти: ОСОБА_4 і ОСОБА_2. Останні в прядку спадкування після смерті ОСОБА_8 набули право власності на належну померлій частку кватири у рівних частках відповідно до 1/21 частці кожний. Вказане підтверджено свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 (серія 1-БВ №189579), а також свідоцтвами про право на спадщину, які видані державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори.

Таким чином власниками квартири АДРЕСА_2 на час розгляду справи є: ОСОБА_6 - 4/21 частки, ОСОБА_4 - 4/21 частки, ОСОБА_5 1/7 частка (факт зміни прізвища з ОСОБА_9 на Мазур підтверджується свідоцтвом про одруження), ОСОБА_2 4/21 частки і ОСОБА_7 2/7 частки.

За приписами частин 1, 2, 3 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Положеннями ст..358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток.

Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.

Саме така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові №6-1500цс15 від 17 лютого 2016 року.

Згідно технічного паспорту квартира АДРЕСА_5 має загальну площу 56,6 кв.м та житлову 36 кв.м і складається з 3 житлових кімнат: 1-а площею 12,2 кв.м, 2-а площею 10,0 кв.м і 3-а площею 13,8 кв.м.

Отже відповідно до належних часток у праві спільної часткової власності ОСОБА_6 має право на 6,85 кв.м; ОСОБА_4 на 6,85 кв.м; ОСОБА_5 на 5,15 кв.м; ОСОБА_2 на 6,85 кв.м і ОСОБА_7 на 10,3 кв.м.

Отже, позивачі спільно мають право на користування 12 кв.м житлової площі; відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на 17,15 кв.м, а ОСОБА_6 на 6,85 кв.м.

На даний час, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 користуються кімнатою, площею 12,2 кв.м; відповідач ОСОБА_6 кімнатою площею 13,8 кв.м. На позивачів приходиться кімната житловою площею 10,0 кв.м.

Також встановлено, що між позивачами та відповідачами існує спір з приводу порядку користування цим жилим приміщенням.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що добровільно спір з приводу порядку користування сторони вирішити не можуть, суд приходить до висновку про можливість встановити порядок користування спірним приміщенням яким виділити у користування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 жилу кімнату площею 12,2 кв.м; ОСОБА_2 і ОСОБА_7 жилу кімнату площею 13,8 кв.м, а ОСОБА_6 жилу кімнату площею 10,0 кв.м. Кухню, площею 5,4 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, коридори площами 6,9 та 2,9 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, кладовку площею 1,4 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м залишити у спільному користуванні сторін.

Саме такий порядок користування на переконання суду найбільш враховує баланс інтересів кожного зі співвласників, максимально наближено відповідає належним їм часткам у праві спільної часткової власності у спірній квартирі.

Посилання відповідачів на те, що ОСОБА_5 не зареєстрована у спірній квартирі, в ній не проживає і цим житлом не користується, як підтвердження безпідставності заявлених позовних вимог, суд не приймає до уваги оскільки встановлення порядку користування приміщенням квартири між співвласниками відповідно до змісту статей 319, 358 ЦК України є складовою здійснення ними права спільної часткової власності і реалізація цього права не залежить від фактичної реєстрації у спірному приміщенні.

Також суд не приймає й до уваги посилання відповідачів на те, що при такому визначенні порядку користування будуть порушені права ОСОБА_2 і ОСОБА_7 у користуванні квартирою, оскільки житлова площа, яка їм визначається за таким порядком користування (13,8 кв.м), є більшою ніж житлова площа, якою вони фактично користуються на даний час (12,2 кв.м).

Стосовно доводів відповідачів про те, що на даний час між сторонами фактично склався порядок користування квартирою, як на підставу відмови у задоволенні позову, суд зазначає, що нотаріально посвідченого договору, яким би встановлювався порядок користування між сторонами, укладено не було, та за наявності спору між сторонами, фактичне користування жилими приміщеннями сторін саме по собі не може бути підставою для відмові у позові.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_4 з відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 слід стягнути судовий збір у сумі по 183,73 гривень з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст. 319, 358 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Встановити порядок користування квартирою 12 у будинку 20 по вул.. Інститутській у м. Хмельницькому виділивши у користування ОСОБА_4, ОСОБА_5 житлову кімнату площею 12,2 кв.м; ОСОБА_2 та ОСОБА_7 житлову кімнату площею 13,8 кв.м, а ОСОБА_6 житлову кімнату площею 10,0 кв.м. Кухню, площею 5,4 кв.м, ванну кімнату площею 1,9 кв.м, туалет площею 1,0 кв.м, коридори площами 6,9 та 2,9 кв.м, вбудовану шафу площею 0,4 кв.м, кладовку площею 1,4 кв.м та балкон площею 0,7 кв.м залишити у спільному користуванні.

Стягнути з ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 судовий збір у сумі по 183,73 (сто вісімдесят три гривні сімдесят три копійки) гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: