Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2017 Справа №607/944/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняк В.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 24 січня 2017 року звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій з врахуванням уточненої заяви, просить встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03 січня 1997 року за № 20517 ОСОБА_2.

Обґрунтовує заяву тим, що при видачі зазначеного свідоцтва про право власності на житло помилково записано прізвище одного із співвласників ОСОБА_3 замість ОСОБА_2. ОСОБА_2, який є батьком заявниці, помер 13 квітня 2014 року. З метою спадкування за законом, заявниця звернулася до Першої Тернопільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак постановою державного нотаріуса Першої Тернопільської державної нотаріальної контори заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з розбіжностями у прізвищі померлого спадкодавця ОСОБА_2 у свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності на житло. Через вказані розбіжності в документах заявниця не може реалізувати своїх спадкових прав.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 подала заяву, згідно якої просила розглядати справу за її заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа без її участі, заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Як вбачається з свідоцтва про смерть серії І-ИД № 172528 від 14 квітня 2014 року, 13 квітня 2014 року у віці 67 років помер ОСОБА_2.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 03 січня 1997 року, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації за № 20517, квартира за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної сумісної власності громадянам: ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7.

Таким чином судом установлено невідповідність прізвища батька заявниці, який помер 13 квітня 2014 року, зазначеного у свідоцтві про право власності на житло, тому прізвищу, яке зазначене в свідоцтві про смерть.

Як слідує з заяви ОСОБА_1, у звязку із наявністю розбіжностей в написані прізвища батька заявника у свідоцтві про право власності на житло з даними, які містяться у свідоцтві про смерть його батька, в нього виникають труднощі при реалізації його спадкових прав.

Так, як вбачається з постанови державного нотаріуса Першої тернопільської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 № 3847/02-31 від 17 грудня 2014 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, 13 квітня 2014 року помер ОСОБА_2, який проживав та був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. 29 липня 2014 року Першою Тернопільською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 506/2014. Відповідно до матеріалів спадкової справи, спадкоємцями за законом є діти спадкодавця - ОСОБА_9 та ОСОБА_1, які спадщину прийняли. Дружина спадкодавця ОСОБА_10 у встановлений законом строк подала заяву про відмову від прийняття спадщини за законом на користь ОСОБА_1. У зв'язку з розбіжностями у прізвищі спадкодавця у свідоцтві про смерть та свідоцтві про право власності на житло, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_9 та ОСОБА_1 відмовлено.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, які встановлені на підставі досліджених у судовому засіданні доказів, беручи до уваги, що у всіх документах, виданих на імя батька заявника його імя ОСОБА_2 та по батькові - Васильович є ідентичним, суд вважає, що запис прізвища «Грішин» у свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03 січня 1997 року за № 20517, вчинений помилково. Наявність помилки у записі прізвища батька заявниці є очевидною.

При цьому в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03 січня 1997 року за № 20517, згідно якого власником 1/5 частки квартири є ОСОБА_3, а необхідність його встановлення зумовлена вагомістю поновлення порушення спадкових прав заявника. Тому, з метою недопущення порушення спадкових прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту належності правовстановлюючого документа, а саме свідоцтва про право власності на житло, батьку заявниці, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом.

Встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 234 та ст. 256 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав, в тому числі справ про встановлення фактів, які мають юридичне значення, зокрема факту належності особі правовстановлюючого документу.

Керуючись 10, 60, 212, 213, 215, 256, 259, 294, п. 4 ст. 295 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на житло, виданого та зареєстрованого Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації 03 січня 1997 року за № 20517, згідно якого власником 1/5 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1, є ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопіль ський міськрайонний протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_11