Справа № 211/659/16-ц
Провадження № 2/211/115/17
Р і ш е н н я

і м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.

при секретарі Польчик Л.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5

у відсутності третіх осіб приватного нотаріуса ОСОБА_6, представника сектору патрульної поліції КВП ГУНП у Дніпропетровскій області ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_6, сектор патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області, про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 в лютому 2016 року звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_3, треті особи приватний нотаріус ОСОБА_6, сектор патрульної поліції Криворізького відділу поліції про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення.

В обгрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що їй на підставі договору купівлі продажу № А-401/516307 від 16 липня 2014 року, належав автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова JTNBK40К403036229, який був зареєстрований в Криворізькому МРЄО та отримала реєстраційний номер АЕ 9299НМ. Автомобілем користувався син ОСОБА_7, який помер в 2014 році. Після поховання сина, вона домовилася зі знайомим сина, ОСОБА_3, який мешкав в м. Одеса, що останній, за винагороду, продасть її автомобіль. Довіряючи ОСОБА_3, вона йому передала автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля. Тривалий час вона розмовляла з ОСОБА_3 за телефоном, останній казав, що автомобіль не продав, а потім вона з донькою приїхали до ОСОБА_8, так як останній сказав, що в цей день будуть продавати автомобіль. Вона разом з донькою приїхала до ОСОБА_8, однак ОСОБА_3 покупця автомобіля не запросив. Після цього вона зрозуміла, що її обманули та звернулася до Довгинцівського районного відділення міліції. Слідчим 24.03.2015 року було порушено кримінальне провадження. В процесі досудового слідства було встановлено що ОСОБА_3, 21.03.2015 року звернувся до ВРЄР №4 ДАЇ в м. Роздільне Одеської області з заявою про зняття автомобіля з реєстрації, для подальшого продажу, надавши до ДАЇ підроблену довіреність, від 25.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 Однак такої довіреності вона ніколи не видавала, у вказаного нотаріуса взагалі не була. В подальшому ОСОБА_3 на підставі підробленої довіреності, таємно, без її волі, продав її автомобіль, за продаж автомобіля грошових коштів їй не дав. Автомобіль продавався декілька разів, на теперішній час автомобіль належить ОСОБА_4. Просить суд витребувати автомобіль у добросовісного набувача та повернути автомобіль їй у власність, так як автомобіль вибув з її власності поза її волею.

Позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2, кожний окремо, в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, з підстав, викладених в позові.

Відповідач по справі ОСОБА_4, належним чином повідомлена в залі судового засідання присутня не була, її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти позову заперечував.

Відповідач по справи ОСОБА_3 в судовому засіданні проти позову заперечував .

Треті особи в судовому засіданні не були присутніми, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засідання було встановлено наступне:

Позивач по справі ОСОБА_1 в залі судового засідання пояснила, що вона на підставі договору купівлі-продажу від 16 липня 2014 року, є власником автомобіля TOYOTA CAMRY, який був зареєстрований в МРЄО за номером АЕ 9299НМ. Вказаним автомобілем користувався її син ОСОБА_7. який помер в 2014 році. Після поховання сина, вона домовилася зі знайомим сина, ОСОБА_3, який мешкав в м. Одеса, що останній, за винагороду, продасть її автомобіль. Довіряючи ОСОБА_3, вона йому передала автомобіль, технічний паспорт та ключі від автомобіля. Тривалий час, з питання продажу автомобіля вона розмовляла з ОСОБА_3 за телефоном, останній казав, що поки автомобіль не продав, а потім вона з донькою приїхали до ОСОБА_8, так як останній сказав, що в цей день будуть продавати автомобіль. Вона разом з донькою приїхала до ОСОБА_8, однак ОСОБА_3 покупця автомобіля не запросив. Після цього вона зрозуміла, що її ввели в оману звернулася до Довгинцівського районного відділення міліції. Слідчим 24.03.2015 року було порушено кримінальне провадження. При проведені слідства було встановлено, що ОСОБА_3, 21.03.2015 року, надавши до ДАЇ підроблену довіреність серії ВТВ № 753208 від 25.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №4113, звернувся до ВРЄР №4 ДАЇ в м. Роздільне, з заявою про зняття автомобіля з реєстрації, для подальшого продажу, Вказану довіреність вона ніколи не підписувала, у вказаного нотаріуса взагалі не була. В подальшому ОСОБА_3 на підставі підробленої довіреності, без її волі, продав її автомобіль, за продаж автомобіля, гроші їй не надав. В продовж 2015 року автомобіль продавався декілька разів, на теперішній час автомобіль належить ОСОБА_4.

Представник позивача ОСОБА_2 надав суду аналогічні пояснення, та додав, що автомобіль ОСОБА_3 продав спочатку членам своєї сімї. Автомобіль від ОСОБА_9 вибув на підставі підробленої довіреності, по за волею власниці.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем, а також що їй відомо, про те, що ОСОБА_1 продала ОСОБА_3 автомобіль, отримавши від нього 10000 доларів США. Проти позову заперечує.

Відповідач по справі ОСОБА_3 пояснив, що знає ОСОБА_1 та її сина. Після смерті сина, ОСОБА_9 продала йому автомобіль. На початку січня 2015 року, він разом з друзями приїхали до м. Кривого Рогу, в гаражі оглянули автомобіль. Після цього ОСОБА_9 передала йому автомобіль, ключі від автомобіля, технічний паспорт та довіреність. Він передав їй 10000 доларів США. Все це бачили його друзі. Він фактично купив автомобіль, а ОСОБА_1 для того, щоб він мав можливість розпорядитися автомобілем, також надала йому довіреність. На підставі цієї довіреності він розпорядився автомобілем. Довіреність він не підробляв. Проти позову заперечує.

Допитані в режимі відеоконференції , в якості свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10, кожен окремо показали, що знають ОСОБА_3. В січні 2015 року, вони разом з ОСОБА_3 приїхали до м. Кривого Рогу, для купівлі автомобіля. Після того, як був оглянутий автомобіль, ОСОБА_3 купив у ОСОБА_1 автомобіль Тойота, передавши їй гроші в розмірі 10000 доларів США. ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 автомобіль, ключі від автомобіля, технічний паспорт на автомобіль та довіреність, щоб останній міг управляти та розпоряджатися автомобілем.

В залі судового засідання також були досліджені наступні документи:

-договір купівлі-продажу від 16 липня 2014 року, відповідно до якого ОСОБА_1 набула у власність автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова JTNBK40К403036229 ( л.с. 11 ) .

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова JTNBK40К403036229, реєстраційний номер АЕ 9299НМ, на імя ОСОБА_1 виданий МРЄО від 17.07.2014 року серії СХХ № 191780 ( л.с. 12 );

- довіреність ВТВ № 753208 від 25.09.2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровану в реєстрі за №4113, відповідно до якої ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_3 вчинити дії, що до зняття з реєстрації та продажу автомобіля TOYOTA CAMRY, реєстраційний номер АЕ 9299НМ ( л.с. 19 );

- заява ОСОБА_3 від 21.03.2015 року до ВРЄР №4 ДАІ м. Роздільне Одеської області, про зняття автомобіля з реєстрації для подальшого продажу. В цій заяві вказано, що ОСОБА_3 діє на підставі довіреності ВТВ 753208 від 25.09.2014 року, на підставі цієї заяви автомобіль був знятий з реєстрації для продажу ( л.с. 18 );

-повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей, відповідно до якого довіреність на нотаріальному бланку ВТВ № 753208 не видавалася ( л.с. 14 );

-інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів бланк серії та номера ВТВ № 753208 07.12.2012 року був отриманий приватним нотаріусом м. Києва ОСОБА_11 та використаний 26.12.2012 року на інші договори ( л.с. 16 ) ;

- довідкою приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, відповідно до якої нотаріус довіреності від імені ОСОБА_1 ніколи не вчиняла. 25.09.2014 роком посвідчувала нотаріальні дії з реєстрованими номерами 1458-1462, за реєстровим номером 4113 не вчинялися ( л.с. 25 );

- відповідно до довідки з МРЄО ДАІ 24.03.2015 року, автомобіль TOYOTA CAMRY, номер кузова JTNBK40К403036229, був проданий ОСОБА_12. 22.09.2015 року ОСОБА_12, зняла автомобіль з реєстрації та 24.09.2015 року продала автомобіль ОСОБА_13. 02.10.2015 року ОСОБА_13 продала належний автомобіль ОСОБА_4, був отриманий реєстраційний номер ВН 8448СО. ОСОБА_4 є власником автомобіля й по теперішній час.

Таким чином матеріалами цивільної справи встановлено, що ОСОБА_3Л зняв з реєстрації та продав належний позивачеві ОСОБА_1 автомобіль, на підставі довіреності, яку вона ніколи не надавала, та не уповноважувала останнього вчиняти дії по відчуженню її автомобіля, а тому суд приходить до висновку, що автомобіль із власності ОСОБА_1 вибув по за її волею. Суд також приходить до висновку, що ОСОБА_4 є добросовісним набувачем.

Суд також не може взяти до уваги обставини, які засвідчили у справі ОСОБА_3 та свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_10, що до передачі ОСОБА_1 грошових коштів в розмірі 10000 доларів США, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст. 208 ЦК України, вказаний правочин та передача грошей повинна вчинятися в письмовій формі, оскільки, у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Окрім того, суд враховує вимоги ст. 1051 ЦК України, відповідно до якої, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

На підставі цієї правової норми суд також вважає, що факт передачі 10000 доларів США, повинен доводитися допустимим, письмовим доказом, а не показами свідків.

У відповідності до ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд також не бере до уваги покази ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10, щодо передачі ОСОБА_1 довіреності ОСОБА_3, оскільки вказана довіреність приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 не посвідчувалася.

Суд також не може дійти висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був вчинений договір купівлі продажу автомобіля, так як торгівля транспортними засобами в Україні здійснюється відповідно до Постанови КМ України від 11 листопада 2009 р. № 1200 «Про затвердження Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери», яка регламентує порядок купівлі транспортних засобів, а тому передача транспортного засобу без укладання відповідного договору купівлі-продажу та його реєстрації не можна вважати договором, який допускає перехід права власності.

Статтею 387 ЦК України, передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

В п.10 Постанови №9 від 06.11.2009 року Пленуму Верховного суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вказано, що реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК України застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину.

Норма частини першої статті 216 ЦК України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.

У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами.

Згідно до ч.5 ст. 202 ЦК України, до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов'язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Відповідно до ч.1, ч. 3 та 5 ст. 203 ЦК України, Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ч.1-3 ст.. 215 ЦК України, Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що довіреність ОСОБА_1 на імя ОСОБА_3 від 25 вересня 2014 року посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_14, зареєстрованої в реєстрі за № 4113, вчинена по за її волевиявленням позивача та не відповідала її внутрішній волі, так як правочин вона не вчиняла, довіреність не підписувала, довіреність на підставі якої ОСОБА_3 зняв з реєстрації та продав належний ОСОБА_1 автомобіль, ніколи ніяким нотаріусом не посвідчувалася, то вказана довіреність судом може бути визнана недійсною.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги, крім того відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір на користь держави, оскільки позивач не сплачувала судовий збір при зверненні з позовом до суду у відповідності до ст. 5 ч 1 п 6 Закону України " Про судовий збір ".

На підставі наведеного, та керуючись ст. ст. 202-203, 208, 215-216, 321, 387-388, 1051 ЦК України, ст. ст. 10,11,58-60, 62-65, 84, 179, 208, 209, 212-215, 218, 256, 259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення - задовольнити у повному обсязі.

Визнати довіреність від 25.09.2014 року, посвідчену Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6, виконаної на бланкові серії ВТВ № 753208 та зареєстрована в реєстрі за № 4113, виданої ОСОБА_1 на імя ОСОБА_3, недійсною.

Витребувати від ОСОБА_4, як у добросовісного набувача, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова JTNBK40К403036229, номер двигуна НОМЕР_1, чорного кольору та повернути його у власність ОСОБА_1.

Відновити становище, яке існувало до порушення та визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб, автомобіль TOYOTA CAMRY, 2008 року випуску, номер кузова JTNBK40К403036229, номер двигуна НОМЕР_1, чорного кольору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати повязані з оплатою правової допомоги у розмірі - 6000 ( шість тисяч) гривень .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з кожного окремо, судовий збір у розмірі по 2582 ( дві тисячі вісімдесят дві ) грв. 02 коп. на користь держави.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_15