22-ц/775/28/2017(м)

Категорія 50 Головуючий у 1-й інстанції Томілін О.М.
Суддя-доповідач: Ткаченко Т.Б.
Р і ш е н н я

Іменем України

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ткаченко Т.Б.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

секретар - Герасимова Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2016 року,

В с т а н о в и л а:

В жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання на час навчання в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача, але не більш ніж досягненням нею двадцятитрирічного віку, починаючи з 11 жовтня 2015 року . В обґрунтування позову вказувала, що ОСОБА_2 є її батьком. Вона з 01 вересня 2015 року продовжує навчання у Маріупольському державному університеті з денною формою навчання та строком до 2019 року. У зв`язку з навчанням позивач не має самостійного заробітку, знаходиться на утриманні матері та потребує матеріальної допомоги відповідача, який має можливість надавати їй допомогу у розмірі 1/6 частини його доходів щомісячно на період навчання, однак не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 11 жовтня 2015 року, Також просила стягнути з відповідача понесені витрати на правову допомогу.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2015 року, за умови продовження навчання у Маріупольському державному університеті до його закінчення, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 300 гривень 00 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Зокрема зазначає, що матеріалами справи не доведено, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу її надати.

Судом не прийнято до уваги ті обставини, що позивач проживає разом зі своє матір`ю та вітчимом, які працюють, отримують доходи та утримують ОСОБА_1 . На утриманні матері позивача немає неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків. Позивач забезпечена житлом, безпосередньо не несе ніяких зобов`язань по оплаті кредитних договорів, комунальних послуг, не здійснюються податкові відрахування.

Дохід відповідача, який складається із пенсії і заробітної плати не дозволяє надавати допомогу позивачу на час її навчання, оскільки відповідач щомісячно виплачує комунальні платежі, виконує зобов`язання по виплаті двох кредитів, на його на утриманні знаходяться двоє неповнолітніх дітей, дружина та він надає допомогу матері.

Відповідно до положень ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, про що свідчить запис в книзі телефонограм апеляційного суду під № 264 (а.с. 133-134). Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли заяви про розгляд справи без їх участі (а.с. 136, 141-142).

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає зміні з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду повністю не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, у зв`язку з чим не в змозі офіційно працювати та отримувати доходи, слід вважати встановленим, що вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання. Відповідач будь-яких відомостей про свій стан здоров`я чи неможливість сплачувати аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 на період навчання суду не надав, тому, враховуючи розмір його доходів, прийшов до висновку щодо можливості відповідача сплачувати аліменти на користь позивача у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу).

Однак повністю з таким висновком суду погодитись не можна.

Як встановлено судом першої інстанції і це підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).

Згідно з довідкою від 30.09.2015 року № 15.687 року, виданою Маріупольським державним університетом, ОСОБА_2 є студентом денної форми навчання першого курсу Маріупольського державного університету за спеціальністю «Практична психологія». Термін закінчення навчального закладу 2019 рік (а.с. 17).

Відповідно до довідки від 16.06.2016 року № 2405, виданої ЖКП «Жилкомплекс», ОСОБА_1 , 1997 року народження, одна проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 червня 2016 року (а.с. 73).

Відповідно до договору дарування квартири, посвідченого державним нотаріусом Другої маріупольської державної нотаріальної контори 27.11.2010 року, ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_2 . (а.с 69-70)

Відповідно до довідки про доходи від 13.06.2016 року № 357, виданої Маріупольським державним університетом, ОСОБА_1 з вересня 2015 року по травень 2016 року отримала загальну суму доходу в розмірі 7425,00 гривень (а.с. 68).

Згідно з довідкою про доходи фізичної особи за 2015 рік № 1, виданою 29.02.2016 року ТОВ «Юридичні послуги», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має щомісячну суму доходу в розмірі 7000 рублів. Загальна сума доходу за 2015 рік склала 84000,00 рублів, податкова база 14400,00 рублів, сума податку відрахована 1872,00 рублів, сума податку утримана 1872,00 рублів, сума податку перерахована 1872,00 рублів (а.с. 45).

Згідно з довідкою по доходи фізичної особи за 2016 рік № 2, виданою 29.02.2016 року ТОВ «Юридичні послуги», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має щомісячну суму доходу в розмірі 7000 рублі. Загальна сума доходу за 2016 рік склала 14000,00 рублів, податкова база 2400,00 рублів, сума податку відрахована 312,00 рублів, сума податку утримана 312,00 рублів, сума податку перерахована 156,00 рублів (а.с. 46).

Відповідно до довідки військового комісаріату Курської області Міністерства оборони Російської Федерації від 25.02.2016 року № НОМЕР_2 , ОСОБА_2 отримує пенсію Міністерства оборони Російської Федерації за вислугу років в розмірі в розмірі 19829,70 рублів щомісяця (а.с.47).

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим відділом ЗАЦС Адміністрації Сеймського округу м. Курська, батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 48).

Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим відділом Управлінням ЗАЦС адміністрації центрального округу м. Курська, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с. 49).

Відповідно до пенсійного посвідчення НОМЕР_3 , виданого 30.05.2006 року Військовим комісаріатом Курської області, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , з 01.06.2006 року призначена пенсія. (а.с. 50).

Згідно зі свідоцтвом про смерть НОМЕР_4 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 2042 (а.с. 51).

Згідно з направленням на госпіталізацію ОБУОЗ «Курська міська поліклініка № 7» від 26.02.2016 року ОСОБА_8 направлено на госпіталізацію ОБУОЗ «Шпиталь для ветеранів війн». (а.с. 52)

Відповідно до кредитного договору від 09.06.2015 року № 70491, укладеного між ВАТ «Сбєрбанк Росії» та ОСОБА_2 , сума кредиту складає 376000,00 рублів, під 20,511% річних, щомісячний платіж складає 10066,59 рублів. (а.с. 53-55)

Відповідно до кредитного договору від 20.10.2015 року № 179383, укладеного між ВАТ «Сбєрбанк Росії» та ОСОБА_2 , сума кредиту складає 90000,00 рублів, під 22,503% річних, щомісячний платіж складає 2511,36 рублів. (а.с. 56-59)

Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною першою ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності з роз`ясненнями, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч.1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Таким чином, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції правильно встановив наявність у позивача потреби у матеріальній допомозі батьків, оскільки ОСОБА_1 навчається з денною формою навчання та не працює, та наявності можливості у відповідача надавати таку допомогу, який працює та отримує пенсію, а тому суд прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача на період навчання, але не більше ніж до досягненням останньою двадцяти трьох років, правильно визначив з якого часу необхідно стягувати аліменти, вірно обрав спосіб присудження аліментів у частці від заробітку (доходу).

Разом з тим, з висновком суду про визначення щомісячного розміру аліментів погодитись не можна виходячи з наступного.

ОСОБА_1 є повнолітньою працездатною особою, яка навчається у Маріупольському державному університеті на безоплатній системі та отримувала на час винесення рішення суду першої інстанції стипендію з вересня 2015 року по травень 2016 року у розмірі 7425,00 грн. (а.с. 68), та має можливість працювати за неповним робочим днем.

Відповідно до довідки від 16.06.2016 року № 2405, виданої ЖКП «Жилкомплекс», ОСОБА_1 , 1997 року народження, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з 16 червня 2016 року одна, зобов`язань по оплаті комунальних послуг не несе, оскільки власником вказаної квартири є її мати (а.с. 73).

ОСОБА_2 отримує щомісяця заробітну плату у ТОВ «Юридичні послуги» у розмірі 7000 рублів, а також отримує щомісяця пенсію у розмірі 19829 рублів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є батьком двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яких за законом зобов`язаний утримувати (а.с. 48,49).

Таким чином, враховуючи, що відповідач має постійний стабільний дохід, однак на утриманні знаходяться дві неповнолітні дитини, розмір доходів відповідача, стан здоров`я як позивача так і відповідача, загальновідомий розмір вартості підручників, канцелярського приладдя, вартості проїзду до навчального закладу, можливість позивача працевлаштуватися на роботу з неповним робочим днем, а також отримувати допомогу матері, судова колегія приходить до висновку про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача з 1/6 частини до 1/10 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Апеляційний суд не приймає до уваги докази щодо відсутності роботи у матері позивача ОСОБА_10 (а.с.138, 139), оскільки остання є працездатною особою та, як передбачено положеннями ст. 199 Сімейного кодексу України, відсутність роботи не позбавляє її від обов`язку утримувати дитину на період навчання, так само як і відповідача.

Погодитися з доводами апеляційної скарги щодо відсутності у відповідача можливості утримувати позивача на період її навчання , з посиланням на те, що на його утриманні знаходиться непрацездатні дружина та мати, колегія суддів не вбачає підстав, оскільки сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання. Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу, на підтвердження чого відповідачем доказів не надавалось.

Як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і апеляційному суду не надано доказів знаходження дружини відповідача на його утриманні.

Апеляційний суд не приймає до уваги надану довідку про відсутність у позивача стипендії за серпень 2016 січень 2017 року, оскільки відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

При цьому, вирішуючи питання щодо стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення зазначених вимог.

Згідно до ч.1, п.2 ч.3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Витрати на правову допомогу документально підтверджені звітом про правову допомогу на підставі договору від жовтня 2015 року, укладеного між адвокатом Орєховим М.В. та ОСОБА_1 , розмір яких складає 300 грн. (а.с.25).

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного та вимог положень ст. 309 ЦПК України апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2016 року в частині розміру аліментів змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , аліменти на її утримання на період навчання у розмірі 1/10 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2015 року, за умови продовження навчання у Маріупольському державному університеті до його закінчення, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_1 двадцяти трьох років.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Б.Ткаченко

Судді: І.П.Мироненко

Є.Є.Мальцева