Справа № 202/7891/16-ц
Провадж.4-с/202/7/2017
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

в складі:судді - ОСОБА_1,

при секретарі Скляр А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_2 на дії відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2016 року заявник звернулася до суду зі скаргою на дії відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва.

В обґрунтування даної скарги заявник зазначила, що Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська 01.06.2013 року було видано виконавчий лист № 202/23400/13-ц про звернення стягнення на рухоме майно за договором застави автотранспорту № 07-02-233А, а саме автомобіль марки «BMW», модель 535, 1991 року випуску, що належить їй на праві власності для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором у розмірі 53 938,60 грн. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції м. Києва від 06.11.2013 року відкрито виконавче провадження № 40546515 з виконання вказаного виконавчого листа та накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна боржника. Постановою державного виконавця вказаного відділу ДВС від 05.12.2014 року виконавчий лист № 202/23400/13-ц було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», однак арешт з майна знято не було. 18.01.2016 року стягувачем було повторно предявлено вказаний виконавчий лист до виконання, 20.01.2016 року державним виконавцем ВДВС було відкрито виконавче провадження № 49856746, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження. Заявник зазначає, що вказаний автомобіль «BMW 535», 1991 року випуску нею був відчужений та знятий з обліку ще 27.10.2010 року, а про наявність рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська про звернення стягнення на вказаний автомобіль їй відомо не було. Звернувшись до ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва із заявами про зняття арешту з майна, їй, заявникові, було відмовлено у звязку із відсутністю підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 938,60 грн. та сплати судового збору у розмірі 539,39 грн., а тому відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження та звільнення майна з-під арешту.

Заявник просила суд зобовязати ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва зняти арешт (заборону на відчуження) з майна, яке належить їй, який був накладений постановою від 06.11.2013 року, ВП № 40546515 та постановою від 20.01.2016 року, ВП № 49856746 з виконання виконавчого листа № 202/23400/13-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 01.06.2013 року.

Заявник в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій заявлені в скарзі вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу розглянути за її відсутності (а.с. 27).

Представник заінтересованої особи, ПАТ КБ «ПриватБанк» та представник ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва в судове засідання не зявилися, про розгляд справи повідомлені (а.с. 33, 34).

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2013 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 202/23400/13-ц про звернення стягнення на автомобіль «BMW», модель 535, 1991 року випуску, як на предмет застави, що належав ОСОБА_2 на праві власності, для задоволення грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором у розмірі 53 938,60 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва від 06.11.2013 року відкрито виконавче провадження № 40546515 з виконання виконавчого листа № 202/23400/13-ц, накладено арешт на вказаний автомобіль та оголошено заборону на відчуження будь-якого майна боржника (а.с. 6).

Постановою державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва від 05.12.2014 року виконавчий лист № 202/23400/13-ц було повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції на час виникнення спірних правовідносин (не виявлено майно боржника) (а.с.7-8).

18.01.2016 року стягувачем було повторно предявлено вказаний виконавчий лист до виконання. 20.01.2016 року державним виконавцем ВДВС було відкрито виконавче провадження № 49856746, накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження (а.с. 14).

Як встановлено судом, автомобіль «BMW», модель 535, 1991 року випуску було відчужено заявником 27.10.2010 року та знято з реєстраційного обліку, що підтверджується довідкою Регіонального сервісного центру м. Києва МВС України № 321/Д (ТСЦ 8044) від 25.11.2016 року на а.с. 18.

Відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно статті 50 вказаного Закону, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до частини другої цієї статті, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Як встановлено судом, виконавчий лист № 202/23400/13-ц було повернуто стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», тобто виконавче провадження не закінчено, підтвердження погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 938,60 грн. та сплати судового збору у розмірі 539,39 грн. відсутнє.

За таких обставин, суд вважає, що немає законних підстав для зобовязання ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва знімати арешт з майна, накладений постановою від 06.11.2013 року, ВП № 40546515 та постановою від 20.01.2016 року, ВП № 49856746 з виконання виконавчого листа № 202/23400/13-ц, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 01.06.2013 року.

Зазначене дає суду підстави вважати, що дії державного виконавця ВДВС Деснянського районного управління юстиції м. Києва щодо накладення арешту на автомобіль та інше майно заявника як боржника є правомірними та відповідають вимогам діючого на час виникнення спірних правовідносин Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, як встановлено, на час звернення ОСОБА_2 до суду зі скаргою автомобіль «BMW», модель 535, 1991 року випуску 27.10.2010 року було знято з реєстраційного обліку та відчужено, тобто заявник вже не є власником указаного автомобілю.

У пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» розяснено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Із зазначеного випливає, що з позовом до суду про зняття арешту з автомобілю «BMW», модель 535, 1991 року випуску може звернутися новий його власник.

Таким чином суд не вбачає законних підстав для задоволення скарги ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 386-388 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», постановою № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Л.А. Бєльченко