Провадження № 2/761/1324/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О..,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 (далі - відповідачі), третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.01.2009 року. Відповідно до довідки форми №3 від 29.07.2016 року власником особового рахунку є ОСОБА_1, а відповідачі зареєстровані, як сусіди по квартирі. З моменту реєстрації права власності, а саме 18.02.2009 року відповідачі не з'являлись, особистих речей в квартирі немає, участі в утриманні житла не приймають, місце фактичного проживання не відомо. Тому позивач просив суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що він є рідним братом позивача, з відповідачами знайомий, але останній раз їх бачив в 2008 році, в квартирі АДРЕСА_1 буває що місяця, але жодного разу відповідачів в даній квартирі не бачив.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечень на позовну заяву не надавали.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, на адресу суду надав клопотання про розгляд справи у без участі їх представника, при винесенні рішення покладались на розсуд суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 27.01.2009 року.

Згідно до довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 29.07.2016 року власником особового рахунку квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1, а також в даній квартирі зареєстровані ОСОБА_2 з 06.02.2007 року, ОСОБА_3 з 14.02.2008 року та ОСОБА_4 з 14.02.2008 року без родинних відносин.

Відповідно до актів від 28.07.2016 року, 28.09.2016 року, 28.11.2016 року у квартирі АДРЕСА_2 громадяни ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проживають.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України).

Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою ( п. 2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідачі не проживають в АДРЕСА_3 з 2009 року, суд дійшов висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право користування квартирою.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 174, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-228, 294 ЦПК України; ст.ст. 317, 329, 321, 383, 391, 405 ст.ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Відділ з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб Шевченківської районної державної адміністрації в м. Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_4

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_4

Визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою АДРЕСА_4

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя