АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/304/17 Справа № 187/40/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Соловйов І. М. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Демченко Е.Л., Макарова М.О.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 за участю третіх осіб: Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, відділу Державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №DNUHGK, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 29 554 доларів США зі сплатою 12,48 процентів річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2023 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладений іпотечний договір, за умовами якого остання передала в іпотеку банку будинок № АДРЕСА_1.

Державним виконавцем державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції неодноразово відкривалося виконавче провадження та неодноразово було накладено арешт на все майно боржника і оголошено заборону його відчуження.

У зв'язку із вищезазначеним, просить суд: звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 23 листопада 2010 року нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2, а саме будинок № АДРЕСА_1.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Заводського

відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, від 25 жовтня 2011 року, нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2

будинок № АДРЕСА_1.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу

державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції від 06 квітня 2012 року нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2, а саме будинок будинок АДРЕСА_1.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця відділу Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 11 серпня 2012 року нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_2 будинок № АДРЕСА_1.

Заборонити органам Державної виконавчої служби вчиняти будь-які дії, пов'язані з обмеженням ПАТ КБ «Приватбанк» прав іпотекодержателя щодо вказаного майна.

Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.125-127).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог (а.с.133-136).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №DNUHGK, за умовами якого остання отримала грошові кошти у розмірі 29 554 доларів США зі сплатою 12,48 процентів річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 04 квітня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 04 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, за умовами якого остання передала в іпотеку іпотекодержателю будинок № АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу будинку, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Прожуган М.А.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна від 02 грудня 2015 року, на будинок № АДРЕСА_1, власником якого є відповідач ОСОБА_2 накладено заборону, арешт (постановами Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції від 23 листопада 2010 (ВП №22809640), 25 жовтня 2011 (ВП №29509091) та 11 серпня 2012 (ВП №33940752) та постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Петриківського районного управління юстиції від 06 квітня 2012 року (ВП №32055537) (а.с. 19-22).

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про виконавче провадження», у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Згідно правового висновку Верховного Суду України (справа № 6-124 цс-13) відповідно до частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виходячи з положень частини другої статті 16 ЦК України, частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку» не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

За таких обставин, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, та прийшов до обгрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги про порушення права банку як стягувача на підставі рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2012 року, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок № АДРЕСА_1, та порушення права банка, як іпотекодержателя за договором іпотеки у забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором від 04 квітня 2008 року, за умовами якого передано в іпотеку банку будинок № АДРЕСА_1, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки позивач не є власником нерухомого майна, що є предметом іпотеки, тому не є власником чи володільцем арештованого майна, а лише іпотекодержателем, а тому права позивача як іпотекодержателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому вимоги про звільнення майна з-під арешту є безпідставними.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 02 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова Е.Л. Демченко М.О. Макаров