АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-463/2008 Номер провадження 22-ц/786/351/17Головуючий у 1-й інстанції Стрельченко Т.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Одринської Т.В.,

секретар: Діхтяр Т.В.

за участі адвоката ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2008 року

по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2008 року позивач ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського районупро визнання права власності на земельні частки (пай).

В позовній заяві посилавсь на те, що 14.11.2006 року померла ОСОБА_7. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельних ділянок, які розташовані на території ОСОБА_6 сільської ради. Він є єдиним спадкоємцем після померлої ОСОБА_7 згідно заповітів, завірених ОСОБА_6 сільською радою .

В зв'язку з тим, що він вчасно не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщиги, змушений звернутися з позовом до суду.

У позові ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай), площею 4,39 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради в с.Мала Перещепина, згідно державного акту ІІ-ПЛ №001455, виданого 03.09.2002 року, зареєстрованого за №171, як за спадкоємцем після померлої ОСОБА_7 Також просив визнати за ним право власності на земельну частку (пай), площею 4,39 га, яка знаходиться на території ОСОБА_6 сільської ради в с.Мала Перещепина, згідно державного акту серії ПЛ №000733, виданого 16.04.2004 року, як за спадкоємцем після померлої ОСОБА_7

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2008 року позовну заяву ОСОБА_5до ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку розміром 4,39 га, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №001455, що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району для товарного сільськогосподарського виробництва, як за спадкоємцем після померлої 14 листопада 2006 року ОСОБА_7.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на земельну ділянку розміром 4,39 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку розміром 4,39 га, згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія ПЛ №000733, що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, як за спадкоємцем після померлої 14 листопада 2006 року ОСОБА_7.

ОСОБА_4оскаржила рішення суду, в апеляційній скарзі вказувала, що є донькою померлої ОСОБА_7, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити в повному обсязі. Вважає, що судом неповно зясовані обставини, що мають значення для справи, рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просив апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2008 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №001455 ОСОБА_7 передана у приватну власність земельна ділянка, площею 4,39 га, що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району для товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.8).

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №000733 вбачається, що ОСОБА_7 є власником земельної ділянки площею 4,39 га , що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради , Новосанжарського району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с.9).

Згідно заповіту від 16 квітня 2004 року, посвідченого ОСОБА_6 сільською радою Новосанжарського району, ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_5 земельну ділянку, розміром 4,39 га., що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №000733. ( а.с.6).

Згідно заповіту від 28 січня 2003 року, посвідченого ОСОБА_6 сільською радою Новосанжарського району ОСОБА_7 заповіла ОСОБА_5 земельну ділянку розміром 4,39 га., що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ІІ-ПЛ №001455. ( а.с.7).

Згідно запису акта про смерть № 102 від 15 листопада 2006 року ОСОБА_7 померла 14.11.2006 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями ст.328 ЦК України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Проте, з таким висновком суду не можна погодитися з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч.2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч.ч.1,3 ст. 1272 якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 3 ЦПК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України).

У Постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» (п. 11) Верховним Судом України викладена правова позиція, відповідно до якої, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував вимоги ст. 15 ЦПК України, оскільки зі змісту позовних вимог не вбачається, що цивільні права, свободи чи інтереси позивачів якимось чином порушено, не визнано або оспорено відповідачем ОСОБА_8 міською радою Полтавської області.

Зокрема, колегією суддів встановлено, що позивач у позовній заяві та при розгляді справи не обґрунтував та не надав доказів порушення, невизнання або оспорювання свого права зі сторони відповідача ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району Полтавської області.

При цьому, також колегія суддів звертає увагу, що донька померлої ОСОБА_7 ОСОБА_4, як можливий спадкоємець її майна до участі у справі залучена не була, заперечує щодо визнання за позивачем права власності на майно. Окрім того, ОСОБА_4 надала докази того, що на момент смерті проживала із спадкодавицею, а також копію заповіту від 28.10.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_9 (складений пізніше, ніж заповіти надані позивачем), відповідно до якого все належне майно ОСОБА_7 заповідала саме своїй доньці ОСОБА_4, який скасував попередні заповіти складені ОСОБА_7

Крім того, з матеріалів даної цивільної справи слідує, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини, але вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду не заявляв. Не встановивши причини пропуску строку для прийняття спадщини, місцевий суд безпідставно визнав за позивачем право власності на земельні частки на загальних підставах, помилково застосувавши ст. 328 ЦК України, а не норми закону, що регулюють спадкові відносини.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суду неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

А тому з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 446,19 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 4640 грн. витрат за надання юридичної допомоги адвокатом ОСОБА_2, згідно наданого розрахунку у акті прийому-передачі до договору б/н від 18.11.2016 року про надання адвокатських та консультаційних послуг.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.п 3,4 ч.1 ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 30 травня 2008 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 сільської ради Новосанжарського району про визнання права власності на земельну ділянку по праву спадкування за заповітом відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 446,19 грн. судового збору за подання апеляційної скарги та 4640 грн. за надння юридичної допомоги.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підписи) ОСОБА_10

ОСОБА_11

З оригіналом вірно: ОСОБА_1