У х в а л а

іменем україни

13 лютого 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Васильківського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України до ОСОБА_4, треті особа: ОСОБА_5, Управління Держземагентства у Васильківському районі Київської області, Реєстраційна служба Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, Васильківська міська рада Київської області, про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, що існувало до порушення речового права, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року Васильківський спортивно-технічний клуб Товариства сприяння оборони України звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що згідно з державного акта на право постійного користування землею від 24листопада 1998 року Васильківському РК Товариства сприяння оборони України Васильківською міською радою надано в постійне користування 1, 3 га землі по АДРЕСА_1 для розміщення виробничої бази відповідно до рішення Васильківської міської ради народних депутатів від 16 липня 1998 року.

Рішенням Васильківської міської ради Київської області 28 грудня 2007 року ОСОБА_5 надано земельну ділянку площею 0, 100 га по АДРЕСА_2, на підставі якого було видано державний акт на право власності на вищезазначену земельну ділянку.

Зазначав, що 06 липня 2010 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу зазначеної вище земельної ділянки.

Посилаючись на те, що спірна земельна ділянка вибула з його користування поза його волею та на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року визнано недійсним та скасовано рішення, на підставі якого ОСОБА_5 передано земельну ділянку, із урахуванням уточнених позовних вимог, просив витребувати у ОСОБА_4 на свою користь земельну ділянку площею 0, 100 га по АДРЕСА_2.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Витребувано у ОСОБА_4 на користь Васильківського спортивно-технічного клубу Товариства сприяння оборони України земельну ділянку площею 0, 100 га по АДРЕСА_2.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням апеляційним судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд обґрунтовано виходив із того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2012 року встановлено, що земельна ділянка ОСОБА_5 накладається на земельну ділянку позивача, відтак порушено право позивача на постійне користування землею, що підтверджується державним актом від 24 листопада 1998 року.

Судом апеляційної інстанції правильно зазначено й те, що спірна земельна ділянка вибула з володіння позивача поза його волею, відтак підлягає витребування на його користь.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

М.К. Гримич

І.М. Фаловська