Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" лютого 2017 р. Справа № 608/1956/16-ц

Номер провадження2/608/74/2017

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду судді Парфенюка В. І.

з участю секретаря Южди Л.С.

позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Андрунишина С.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, третьої особи служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,--

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, третьої особи служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В позовній заяві позивач вказав, що є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1. ОСОБА_3 була зареєстрована у вказаному житловому будинку, проте згідно рішення Чортківського районного суду від 7 жовтня 2014 року її визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Її малолітній син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишився зареєстрованим у житловому будинку, однак за цією адресою він ніколи не проживав. Реєстрація малолітньої дитини в домоволодінні ОСОБА_1 обмежує його в праві розпорядження своєю власністю, тому він просить визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4, в судове засідання не з'явилася повторно, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник третьої особи - служби в справах дітей Чортківської районної державної адміністрації ОСОБА_2 не має заперечень щодо задоволення позову.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори 30 жовтня 2009 року, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 10 листопада 2009 року та Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим державним нотаріусом Чортківської районної державної нотаріальної контори 26 жовтня 2015 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № НОМЕР_2 від 26 жовтня 2015 року.

Згідно рішення Чортківського районного суду від 7 жовтня 2014 року відповідачку ОСОБА_3 визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням в житловому будинку по АДРЕСА_1.

З довідки Білівської сільської ради Чортківського району № 1967 від 18 жовтня 2016 року вбачається, що в житловому будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та належить на праві власності ОСОБА_1 зареєстрована дитина ОСОБА_4 (дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року).

Згідно актів обстеження умов проживання від 5 травня 2016 року, 1 серпня 2016 року та 17 жовтня 2016 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в АДРЕСА_1 зареєстрований, але не проживає, на даний час проживає за іншою адресою.

Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків.

Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з вимогами ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом, що передбачено ст. 319 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 жодного дня у житловому будинку позивача з часу народження не проживав, оскільки постійно проживає з матір'ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Факт реєстрації малолітньої дитини у житловому будинку позивача ОСОБА_1 негативно впливає на його права володіти, користуватись та розпоряджатись своїм житлом, а тому у нього є всі законні і обґрунтовані підстави вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права користування і розпоряджання житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами.

При вирішенні спору суд виходить з того, що згідно норм ст. 405 ЦК України малолітня дитина ОСОБА_4 втратив право на користування житлом позивача у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік, будь-яких об'єктивних даних встановити поважними причини відсутності або наявність інших домовленостей між матір'ю і власником житла немає, права дитини не порушуються, оскільки він фактично проживає з матір'ю, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 29, 317, 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в житловому будинку по АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги апеляційному суду Тернопільської області через Чортківський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: В. І. Парфенюк