Категорія 50Доповідач Міхасішин І. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

Головуючого: Міхасішина І.В.

Суддів: Стадника І.М., Войтка Ю.Б.

За участю секретаря: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів за минулий час, -

встановила:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частки доходу щомісячно за минулий час, а саме за три роки до пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_5 Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір'ю, при цьому відповідач коштів на її утримання не надавав. 30.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області було задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто із ОСОБА_4 аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно з 02.08.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Після цього позивач разом з сином виїхали на місце проживання до Польщі. Будучи впевненою, що рішення суду буде виконуватися відповідачем, не зверталася до виконавчої служби для примусового виконання рішення. Згодом їй стало відомо, що рішення суду від 30.08.2013 року скасовано та призначено новий розгляд справи, що стало підставою для звернення до суду з новим позовом та стягненням аліментів за минулий час.

В судовому засіданні в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_3 уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини доходу позивача за минулий час, а саме за три роки до пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за три роки до пред'явлення позову - відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20грн. та на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 1500,00 гривень.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, які мають значення для розгляду справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими , невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується та не переглядається судом апеляційної інстанції.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала з підстав, зазначених в ній, просила її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечив, просив суд її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, пред'явлених в суді першої інстанції дійшла висновку, що скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 16.04.2010 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано. Місце проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. визначено постійне місце проживання його матері ОСОБА_2 (а.с.6).

ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 02.01.2013 року (а.с.8).

На даний час ОСОБА_2 разом із сином ОСОБА_5 проживають в м. Катовіце Республіка Польща, де дитина відвідує початкову школу №12 ім. Ігнація Яна Падеревського, а також позашкільні заняття з карате та волейболу (а.с. 32-38).

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2013 року у цивільній справі №127/18471/13-ц задоволено позов ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000грн., щомісячно, з 02.08.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.09.2013 року заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.08.2013 року скасоване та призначено справу до судового розгляду.

23 жовтня 2013 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, в зв'язку з повторною неявкою позивача.

Згідно з довідкою ПП «КомфортБудСервіс» №2 від 11.11.2016 року ОСОБА_4 працює на підприємстві та отримує зарплату за останні десять місяців в розмірі 12 075,00грн. (а.с.44).

Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

В частині 3 статті 181 СК України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Згідно положень ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 СК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стягнення аліментів за час, що передує пред'явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліментів не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов'язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати.

На обґрунтування вимог про стягнення аліментів за минулий час, а саме за три роки до пред'явлення позову, позивач вказує наявність рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 30.08.2013 року.

Проте, до виконавчої служби для примусового виконання вказаного рішення позивач не зверталася, що не заперечується сторонами, а саме рішення було скасовано за заявою про перегляд заочного рішення від 27.09.2013, а позовну заяву залишено без розгляду від 23 жовтня 2013 року.

Надана позивачем розписка ОСОБА_4 від 29 квітня 2010 року, про те, що останній зобов'язується сплачувати аліменти у сумі 1000 грн. щомісячно, до 01.06.2010 року погасити борг у розмірі 3000 грн.; до 01.07.2010 року погасити борг у сумі 300 дол. США , про те, що надалі буде намагатися регулярно надавати кошти на утримання дитини, розраховуватиметься з усіма своїми кредитами особисто і про те, що колишня дружина не буде надавати йому ніяких звітів не приймається колегією суддів до уваги (а.с. 51).

Така розписка не є належним та допустимим доказом наявності договірних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо сплати аліментів.

В розумінні ст. 59 ЦПК України зазначена розписка не є доказом вжиття ОСОБА_2 заходів щодо отримання аліментів за попередні три роки до дня пред'явлення позову 21 жовтня 2016 року та ухилення відповідача від сплати аліментів.

Вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий час позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами, виходячи з чого суд першої інстанції, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.292, 307, 308, 314, 315, 318, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2017 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення аліментів за минулий час залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/ І.В. Міхасішин

Судді: /підпис/ І.М. Стадник

/підпис/ Ю.Б. Войтко

Згідно з оригіналом: