Справа № 2-о/331/33/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2017 року місто Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого - судді Скользнєвої Н.Г.,

при секретарі Постарнак М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

В С ТА Н О В И В:

У лютому 2017 року ОСОБА_1, в порядку окремого провадження, звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року, заінтересована особа: Олександрівський районний у м. Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

В обґрунтування заяви зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 8 від 16.01.2017р., виданим лікарем Центральної міської лікарні № 14 м. Донецьк.

У лютому 2017 року вона звернулася до Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Проте, у реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року, та видачі відповідного свідоцтва їй було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про смерть № 8 від 16.01.2017р., видане лікарем Центральної міської лікарні № 14 м. Донецьк, не створює юридичних наслідків, оскільки видане на території, яка не підконтрольна органам державної влади України та розяснено право на звернення з відповідною заявою до суду.

На підставі вищевикладеного, просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк; місце смерті: м.Донецьк, яка настала 15 січня 2017 року.

Заявник надав суду заяву, зазначивши, що заяву підтримує та просила суд її задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що заперечень відносно заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 не має.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги заяви заявника та представника заінтересованої особи по справі, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що заявниця є рідною донькою ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 8 від 16.01.2017р., виданим лікарем Центральної міської лікарні № 14 м. Донецьк.

У лютому 2017 року заявниця звернулася до Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою щодо державної реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року в м. Донецьк Донецької області.

Проте, у реєстрації смерті ОСОБА_2, яка померла 15 січня 2017 року, та видачі відповідного свідоцтва заявниці було відмовлено з посиланням на те, що свідоцтво про смерть № 8 від 16.01.2017р., видане лікарем Центральної міської лікарні № 14 м. Донецьк, не створює юридичних наслідків, оскільки видане на території, яка не підконтрольна органам державної влади України та розяснено право на звернення з відповідною заявою до суду.

Порядок державної реєстрації смерті регулюється Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01.07.2010 року та Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 18.10.2000 року, зареєстрованого в Міністерства юстиції України 18.10.2000 року за № 719/4940.

Згідно статті 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається:

1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій;

2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України;

3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Відповідно до частин 1-3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014р. № 1207- VIІ, державні органи і органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та Законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк; місце смерті: м.Донецьк, яка настала 15 січня 2017 року., що передбачено ст. 257-1 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 257-1, 258 ЦПК України, частинами 1-3 ст. 9 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 р. №№ 1207-VІІ, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження: м. Донецьк; місце смерті: м.Донецьк, яка настала 15 січня 2017 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання проголошення рішення апеляційної скарги. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

16.02.2017