15 лютого 2017 року м. Словянськ Єд. унік. № 243/289/17-ц
Провадження № 2/243/671/2017
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючий суддя Мінаєв І.М.,
при секретарі судового засідання Кобець О.М.,
за участю: позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснення надала аналогічні викладеним у заяві.
Представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі договору на представництво інтересів у суді від 02.08.2016 року (а.с.17), у судовому засіданні наполягав на задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у заяві.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомила, клопотання про розгляд справи у її відсутність не надала.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона особисто знала ОСОБА_5 та спілкувалася з ним,оскільки вони були сусідами. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_4 був рідним братом ОСОБА_5 та рідним дядьком ОСОБА_1 В 2016 році ОСОБА_5 помер, його похованням займалися дружина померлого сина ОСОБА_5 та племінниця ОСОБА_1
Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є рідною сестрою ОСОБА_1, їх батько ОСОБА_4 помер у 90-х роках. Їй достовірно відомо, що ОСОБА_5 був братом її батька, вони з ОСОБА_1 знали його з народження та завжди сприймали їх як рідних братів.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Відомості про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Заслухавши позивача та її представника, свідків, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб розглядаються в судовому порядку.
У відповідності до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Якщо вбачається спір про право, то розгляд справи проводиться в позовному порядку.
Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлого 20.01.2016 року рідного дядька ОСОБА_5, однією з підстав зазначено: відсутність документів, які підтверджують родинні звязки спадкоємця зі спадкодавцем (а.с.5).
Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЯР №498948, виданого 16.11.1956 року Словянським бюро РАЦС Сталінської області, ОСОБА_9 народилася 04.11.1956 року, в графі батько зазначено ОСОБА_4 (а.с.7).
Як вбачається зі свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-НО №441386, виданого 12.01.1978 року Відділом РАЦС Словянського міського виконкому Донецької області, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4, уклали шлюб 12.01.1978 року, після чого дружині присвоєно прізвище: ОСОБА_10 (а.с.7).
Згідно свідоцтва про народження серії ІІІ-НО №275031, виданого 03.03.1976 року міським відділом РАЦС м.Красноармійськ Донецької області, ОСОБА_4 народився 27.11.1928 року, його батьками зазначені ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.8).
05.05.1984 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-НО №483990, виданого 07.05.1984 року Відділом РАЦС Словянського міського виконкому (а.с.9).
З копії свідоцтва про народження №63, виданого 14.10.1934 року вбачається, що ОСОБА_5 народився 13.10.1934 року (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №932893, виданого 21.01.2016 року ВДРАЦС по м.Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_5 помер 20.01.2016 року (а.с.11).
Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що померлий ОСОБА_5 є рідним братом батька позивача померлого ОСОБА_4, а відповідно рідним дядьком ОСОБА_9, яка 12.01.1978 року змінила своє прізвище на ОСОБА_10.
Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення (зі змінами) відповідно до п.1 ст.273 ЦПК, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для реалізації спадкових прав, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин між нею та її дядьком ОСОБА_5 обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання за нею, в порядку спадкування за законом, права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м., суд виходить з наступного.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності ( статті 13,41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.07.2016 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлого 20.01.2016 року рідного дядька ОСОБА_5, однією з підстав зазначено: відсутність документів, які підтверджують право власності спадкоємця на майно (а.с.5).
Згідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23.11.2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 12.01.2017 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до неї про встановлення факту проживання однією сімєю з спадкодавцем, про зміну черговості одержання права на спадщину відмовлено. Рішення набуло законної сили 12.01.2017 року (а.с.60-64).
Відповідно до відповіді КП «БТІ» на адвокатський запит №320-4/0.45/01 від 07.02.2017 року, надати дублікат реєстраційного посвідчення на квартиру, що належала ОСОБА_5 не є можливим (а.с.70).
У відповідності до звіту про незалежну оцінку від 14.02.2017 року (а. с. 71), ринкова вартість оцінюваного нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2, складає 190 338 грн.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обовязків ( спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємцям).
Ст. 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права й обовязки спадкодавця, які не припинилися в момент його смерті.
Згідно ст. 216 Інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, нотаріусові для одержання свідоцтва про право на спадщину необхідно надавати правовстановлюючий документ на імя спадкодавця й витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.
У відповідності до ч.3 ст.1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).
За змістом нормстатей 1268-1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 є рідною племінницею померлого ОСОБА_5
Зважаючи на те, що родичів спадкодавця ближчого ступеня споріднення немає, позивач має право на спадкування за законом у другу чергу.
Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є правом, а не обовязком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі ( п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»). Тому спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за одержанням свідоцтва в будь-який час після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Неодержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права на спадкування.
В той же час, згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 Про судову практику у справах про спадкування при розгляді справ даної категорії слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи, наявність в матеріалах спадкової справи обґрунтованої відмови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії (п. 24).
Згідно правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 3.3 листа за № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути предявлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який посвідчує його право власності.
Відповідно до абзацу третього пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що квартира АДРЕСА_1, належала ОСОБА_5 і це майно входить до складу спадщини після його смерті, а тому в порядку спадкування, повинно відійти спадкоємцям, тобто позивачу у справі, як єдиному спадкоємцю другої черги за законом, за відсутності спадкоємців за законом першої черги.
Таким чином позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 174, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст. ст. 509, 524-526, 530, 532, 533, 536, 546, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити повністю.
Встановити, що ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2, який помер 20.01.2016 року, є рідним братом ОСОБА_4, який помер 05.05.1984 року та рідним дядьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, в порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 60,9 кв.м., житловою 47,8 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення складене та підписане у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.
Суддя
Словянського міськрайонного суду ОСОБА_13