Провадження № 2/752/966/17
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03.02.2017 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Овдій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Голосіївський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2, про стягнення надмірно виплачених коштів та внесення змін до актового запису про народження дитини,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів у вигляді допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 19732,20 гривень, адресної матеріально допомоги в сумі 800 гривень, зобов»язання Голосіївського районного у м.Києві відділу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 428 від 18.03.2010 р. про народження ОСОБА_3 із зазначенням правильних відомостей про батька дитини, а саме - ОСОБА_2, та стягнення судових витрат у справі.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що відповідач звернулась до Управління з заявою про призначення допомоги на дітей одиноким матерям, а саме на малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При поданні заяви відповідач не повідомила про те, що дитина народилась до сплину десяти місяців після розірвання шлюбу, що відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України визначає походження дитини від подружжя. Подання відповідачкою неправдивих відомостей призвело до виплати їй безпідставно державної допомоги на дитину, як одинокій матері, в розмірі 19732,20 гривень за період з 01.03.2010 р. по 31.12.2015 р. та адресної допомоги за програмою «Турбота» в сумі 800 гривень.

Відповідач в добровільному порядку кошти не повернула, в зв»язку з чим вони підлягають стягненню в судовому порядку.

Крім того, позивач зазначає, що оскільки дитина була зареєстрована відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, виникає необхідність внесення змін до актового запису про народження дитини із зазначенням правильних відомостей про батька - ОСОБА_2.

Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила його задовольнити, посилаючись на те, що відповідач при реєстрації народження дитини, а також при оформленні виплат соціальної допомоги, як одинокій матері, не повідомила про те, що дитина народилась до сплину десяти місяців після розірвання шлюбу, а тому вважається народженою у шлюбі. Неподання цих відомостей стало підставою для безпідставного призначення і виплати позивачу соціальної допомоги, як одинокій матері, та адресної допомоги за програмою «Турбота».

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відповідач при реєстрацій народження дитини подала всі необхідні відомості для здійснення реєстрації, а тому не повинна нести відповідальність за дії працівників органу державної реєстрації актів цивільного стану щодо невнесення відомостей про батька дитини.

Представник третьої особи - ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вимоги щодо внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 і внесення до нього відомостей про батька, із зазначенням в графі «батько» ОСОБА_2, оскільки нормами Сімейного кодексу України визначений порядок встановлення батьківства, і в даному випадку органи соціального захисту не є належними позивачами за даними вимогами. Крім того, представник третьої особи посилалась на висновок експертизи щодо встановлення біологічного батьківства, який не підтвердив батьківство ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3.

Представник третьої особи - Київського міського центру по нарахуванню і здійсненню соціальних виплат, підтримала заявлений позов і просила його задовольнити.

Представник третьої особи - Голосіївського районного в м.Києві відділу реєстрації актів цивільного стану в судове засідання не з»явився, надіславши клопотання про розгляд справи у відсутність представника Відділу.

Вислухавши представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що до Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації 29.03.2010 р. звернулась ОСОБА_1 із заявою про призначення державної допомоги на дітей одиноким матерям, а саме на малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Крім заяви відповідачем були подані наступні документи: оригінал Витягу від 18.03.2010 № 3 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, оригінал Витягу від 18.03.2010 № 9 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження згідно з ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України для отримання допомоги, копію свідоцтва про народження малолітньої дитини ОСОБА_3, копію паспорта, виданого Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві 03.03.2010, оригінал довідки «Комунального підприємства» «Голосіївприватсервіс» Голосіївської районної м. Києва ради від 26.03.2010 № 171 про склад сім'ї, ідентифікаційний номер платника податків, а також пояснення, яке написано власноруч, від 29.03.2010 щодо втрати документів (паспорта та медичного документа на дитину) та їх відновлення.

Крім того, при поданні заяви відповідач зазначила. що у шлюбі не перебуває, з особою від якої має дитину не проживає, пенсію по втраті годувальника не отримує, а також зобов»язалась повідомляти про обставини, які впливають на виплату допомоги протягом 10 днів, що підтверджується особистим підписом відповідача.

При перевірці Управлінням наданих документів Управлінням було встановлено, що Відповідач отримала новий паспорт, який виданий 03 березня 2010 року Голосіївським РУ ГУМВС України в м. Києві, однак з пояснень, які було надано разом із заявою від 29.03.2010, останньої новий паспорт було отримано внаслідок втрати попереднього. Також з довідки «Комунального підприємства» «Голосіївприватсервіс» Голосіївської районної м. Києва ради від 26.03.2010 №171 про склад сім'ї вбачалося, що Відповідач та її малолітня дитина за місцем своєї реєстрації є наймачем квартири, а ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 є її власником з 11.07.2009 року.

Відповідно до ст. 18-1 Закону України « Про державну допомогу сім»ям з дітьми» (в редакції, яка чинна на момент подання заяви) право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини.

Згідно з п.п. 33, 36 Порядку призначення та виплати державної допомоги сім ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1751, право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини (рішенні про усиновлення дитини) відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку державним органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини та така допомога призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами, та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною 18-річного віку.

30.03.2010 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації ОСОБА_1 призначено допомогу на дитину, як одинокій матері, а саме на малолітню ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, на період з 01.03.2010 по ІНФОРМАЦІЯ_6 включно, тобто до досягнення дитиною 18- річного віку.

Виплата зазначеної допомоги здійснюється Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів» від 24.12.2015 № 911-УІІІ, який набрав чинності з 01.01.2016, було внесено зміни до ст. 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми»,а саме що допомога на дітей одиноким матерям, одиноким усиновлювачам, матері (батьку) у разі смерті одного з батьків, які мають дітей^віком до 18 років (якщо діти навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, а також вищих навчальних закладах І-ІУ рівнів акредитації, - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років), надається у розмірі, що дорівнює різниці між 100 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім 'ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців.

Судом встановлено, що після внесення змін до законодавства України, що регламентує порядок призначення та розмір допомоги одиноким матерям, відповідач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення із заявою від 24.02.2016 про поновлення допомоги як одинокій матері на її малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з урахування доходів Відповідача, надавши до заяви копію паспорту, копію трудової книжки, довідку Голосіївського районного центру зайнятості в м. Києві від 05.02.2016 № 149 про розмір доходів за період з 01.07.2015 по 07.12.2015 включно.

Також відповідачем було надано довідку Комунального концерну «Центр комунального сервісу» м. Київ від 05.03.2016 № 1551 про склад сім'ї, де зазначено, що за місцем реєстрації (АДРЕСА_1) відповідач та її дочка проживає як колишня дружина та дочка колишньої дружини власника квартири ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 з 11.07.2009 року.

Для встановлення факту розлучення відповідачем було надано копії свідоцтв про одруження та розлучення, з гр. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 виданого 28.03.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 304 від 28.03.2008 та свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 виданого 04.04.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 241 від 04.04.2008) та копії свідоцтв про одруження та розлучення з гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про шлюб виданого 17.06.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 639 від 17.06.2009 та свідоцтво про розірвання шлюбу виданого 27.10.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 577 від 27.10.2009).

За даних обставин позивачем було встановлено, що малолітня ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. була народжена до сплину десяти місяців з моменту розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до положень ч.2 ст.122 Сімейного кодексу України дитина, яка народжена до сплину десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до сплину десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини.

Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір»ю дитини заяви про визнання батьківства.

Згідно з інформацією Голосіївського районного у м.Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 24.01.2017 №290/16.3-9 актовий запис про народження № 428 від 18.03.2010 р. ОСОБА_3 був здійснений на підставі медичного свідоцтва про народження № 985 від 16.03.2010 р., виданого Київським міським пологовим будинком № 2 та заяви матері.

При цьому ОСОБА_1 було пред»явлено паспорт серії НОМЕР_3, виданого Голосіївським РУ ГУ МВС України у м.Києві 03.03.2010 р., тобто після здійснення реєстрації розірвання шлюбу з ОСОБА_2, яке відбулось 27.10.2009 р., і в якому не містилось відомостей, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі.

Крім того, в даному листі Голосіївський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє, що ОСОБА_1 не було повідомлено, що дитина народилась до спливу 10 місяців після припинення шлюбу.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.

Здійснення перевірки працівниками відділів державної реєстрації актів цивільного стану достовірності поданих заявником документів, чинним законодавством не передбачено.

Тобто, судом встановлено, що в зв»язку з ненаданням ОСОБА_1 під час здійснення реєстрації народження дитини відомостей про народження дитини до сплину десяти місяців після припинення шлюбу, і відсутністю можливості встановити дані обставини з документів, поданих для реєстрації, оскільки паспорт відповідача не містив відмітки про її перебування у шлюбі і його розірвання, реєстрація народження ОСОБА_3 була проведена на підставі ст..135 Сімейного кодексу України, за заявою матері і відсутністю інших заяв при здійсненні державної реєстрації.

Зазначені обставини стали в подальшому підставою для призначення ОСОБА_1 органами соціального захисту допомоги на дитину, як одинокій матері, хоча в силу положень ст.122 СК України остання не є такою за встановлених судом обставин.

Враховуючи виниклі обставини, беручи до уваги те, що відповідач ні при здійсненні реєстрації новонародженої дитини - ОСОБА_1, ні при зверненні до Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації не повідомила обставини, що впливають як на порядок проведення реєстрації дитини, в частині зазначення даних про батька, так і на наявність підстав для призначення соціальної допомоги на дитину одинокій матері, і самостійно зазначені обставини не могли бути встановлені уповноваженими органами на підставі поданих відповідачем документів, суд вважає, що саме внаслідок недобросовісних дій ОСОБА_1, що виразились у ненаданні інформації, яка впливає на наявність підстав для отримання соціальної допомоги, органами соціального захисту безпідставно були виплачені кошти відповідачу у вигляді допомоги на дитину одинокій матері та адресна допомога за програмою «Турбота».

Судом встановлено, що 14.04.2016 р. Управлінням праці та соціального захисту населення Голосіївської районної у м.Києві державної адміністрації було прийнято рішення про припинення з 01.03.2010 р. виплати відповідачу допомоги на дітей одиноким матерям в зв»язку з поданням останньою неправдивих відомостей, а саме приховання факту народження дитини до спливу 10 місяців після припинення шлюбу.

За період з 01.03.2010 р. по 31.12.2015 р. відповідачу було надміру виплачені кошти адресної матеріальної допомоги по програмі «Турбота» у сумі 800 грн. 00 коп. та допомоги на дітей одиноким матерям) останній було надміру виплачено кошти у сумі 19 732 грн. 20 коп. Загальна сума надміру виплачених коштів державних допомоги складає 20 532 грн. 20 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч.І ст. 1215 ЦКУ заробітна плата і платежі, які прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми надані фізичній особі як засіб до існування підлягають поверненню набувачем, якщо при проведенні виплати мала місце недобросовісність з боку набувача.

Судом встановлено, що відповідач була повідомлена про її обов»язок повідомляти органи соціального захисту про зміну обставин, які впливають на виплату державної допомоги, однак, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у визначений спосіб повідомила про народження дитини до сплину 10 місяців після припинення шлюбу.

Позивачем було надіслано відповідачу повідомлення від 23.05.2016 № 4932, від 26.05.2016 № 5028 про підстави припинення виплати допомоги на дітей одиноким матерям та необхідність повернення надміру виплачених коштів на розрахунковий рахунок Київського міського центру по здійсненню соціальних виплат.

Однак, на день розгляду справи суду не надано доказів, що відповідач в добровільному порядку повернула кошти.

Відповідно ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім»ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом.

З огляду на викладені обставини, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача безпідставно виплачених коштів у вигляді соціальної допомоги на дитину одинокій матері та адресної допомоги за програмою «Турбота» є обґрунтованими і доведеними в ході судового розгляду, а тому підлягають задоволенню.

Однак, на думку суду, не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов»язання Голосіївського районного у м.Києві відділу реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису № 428 від 18.03.2010 р. про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1., із зазначенням правильних відомостей про батька дитини, а саме ОСОБА_2, з наступних підстав.

Порядок походження дитини регламентується положенням глави 12 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ст.122 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно з ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Статтею 125 СК України встановлено, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини.

Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:

1) за заявою матері та батька дитини;

3) за рішенням суду.

За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Тобто, закон чітко регламентує порядок встановлення походження дитини та встановлення батьківства, а також визначає суб»єктів звернення з заявами про встановлення батьківська.

Управління праці та соціального захисту населення не є визначеним законом суб»єктом звернення з даними вимогами.

Крім того, вимог щодо внесення змін до актового запису про народження дитини заявлені до третьої особи, що суперечить ст. 11 ЦПК України.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про зобов»язання внести зміни до актового запису про народження дитини не можуть бути задоволені, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, що регулюють даний вид правовідносин.

Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.. 88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації до ОСОБА_1, третя особа: Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, Голосіївський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_2, про стягнення надмірно виплачених коштів та внесення змін до актового запису про народження дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації надмірно виплачені кошти в розмірі 19732 гривні 20 копійок і перерахувати на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат р/р 4086, КФК- 090306, КЕКВ 2730, код 22886300 УДК в м. Києві.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації судовий збір в сумі 1378 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя