КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/41/17
Провадження №2/319/121/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2017 року смт.Більмак

Куйбишевський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Валігурського Г.Ю.,

при секретарі судового засідання Шипко А.В.,

за відсутності осіб, що приймають участь у справі,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особа-1 приватний нотаріус Більмацького районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа-2 Смирновська сільська рада Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа-1 приватний нотаріус Більмацького районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа-2 Смирновська сільська рада Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_4.

В позові зазначала, що 04 липня 2016 року помер батько позивача та відповідача ОСОБА_2 Відповідач, яка є рідною сестрою позивачки, заву про прийняття спадщини не подавала, у зв'язку з чим вона є єдиною спадкоємицею, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на житловий будинок розташований в селі Смирне по вулиці Абрашина №29, Більмацького району Запорізької області (далі Будинок), оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вказаний будинок.

Посилаючись на те, що хоча і правовстановлюючі документи на будинок відсутні, проте у відповідності до погосподарських книг він за життя був його власником і тому цей будинок входить до складу спадщини, просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с. Смирнове, Більмацького району Запорізької області по вулиці Абрашина, будинок №29, а саме житловий будинок літ. А, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., надвірні будівлі та споруди: а прибудова, Б погріб, В сарай, Г гараж, Д- сарай, Е вбиральня, Ж колодязь, №1 ганок, І замощення.

В судове засідання ОСОБА_1 не прибула, надавши до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, заявлені вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання також не прибула, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надіслала заяву від 06.02.2017, в якій повідомила про відсутність заперечень щодо розгляду справи без її участі.

Третя особа-1 в судове засідання не з'явилась, про дату час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує.

Третя особа-2 в судове засідання також не з'явилась, про дату час і місце судового засідання повідомлена належним чином, надала заяву, якою просить розглянути справу без участі її представника, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до вимог частини другої статті 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Згідно п.п. 2, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; справедливість, добросовісність та розумність.

За ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Судом встановлено, що 04 липня 2016 року помер ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №356991, виданим 06 липня 2016 року Куйбишевським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи №62/2016, наданої суду приватним нотаріусом Більмацького районного нотаріально округу Запорізької області ОСОБА_3 спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є його дочки ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Відповідач зави про прийняття спадщини не подавала. В свою чергу позивач 27 вересня 2016 року подала заяву про прийняття спадщини, а 10 січня 2017 року подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок.

Згідно з положеннями ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Сторонами визнається і підтверджено матеріалами справи, що спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 є позивач.

Постановою приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 10 січня 2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначений Будинок в зв'язку з тим, що правовстановлюючих документів на житловий будинок не надано.

Згідно довідки виконавчого комітету Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області №1847 від 19 вересня 2016 року спадкодавець ОСОБА_4 з дня народження по день своєї смерті був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області. На момент смерті проживав сам.

Довідкою виконавчого комітету Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області №1925 від 03 жовтня 2016 року встановлено, що згідно погосподарським книгам (починаючи з книги 7 за 1967-1970 рр, особовий рахунок 442) головою домогосподарства по вул. Абрашина, 29 с. Смирнове Більмацького (Куйбишевського) району Запорізької області записаний ОСОБА_4, який проживав до дня своєї смерті. Рік забудови житлового будинку 1964, земельна ділянка надана в користування становить 0,40 га в т.ч. під будівлями 0,01 га.

Згідно архівного витягу №1378/01 виданого державним архівом Запорізької області протоколом №12 від 06.11.1964 засідання правління колгоспу «40 років Жовтня» ОСОБА_4 наділили присадибною ділянкою с. Смирнове під забудову будинку по вул. Абрашина, 29.

Відповідно до 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ.

Розяснено, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації..

Відповідно до ч. 3 ст. 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обовязкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Наявність запису у погосподарській книзі, підтвердженого довідкою виконавчого комітету Смирновської сільської ради суд оцінює у сукупності з іншими доказами: технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок; довідкою виконкому Смирновської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області про реєстрацію та проживання ОСОБА_4 у Будинку та протоколом №12 від 06.11.1964 засідання правління колгоспу «40 років Жовтня», яким ОСОБА_4 наділили присадибною ділянкою с. Смирнове під забудову будинку по вул. Абрашина, 29.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на житловий будинок в с. Смирнове, Більмацького району Запорізької області по вулиці Абрашина, будинок №29 за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті 04 липня 2016 року ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 3, 15, 16, 177, 181, 182, 392, 1216-1218, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особа-1 приватний нотаріус Більмацького районного нотаріального округу ОСОБА_3, третя особа-2 Смирновська сільська рада Більмацького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований в с. Смирнове, Більмацького району Запорізької області по вулиці Абрашина, будинок №29, а саме житловий будинок літ. А, загальною площею 53,1 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., надвірні будівлі та споруди: а прибудова, Б погріб, В сарай, Г гараж, Д- сарай, Е вбиральня, Ж колодязь, №1 ганок, І замощення в порядку спадкування за законом після померлого 04 липня 2016 року ОСОБА_4.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.Ю.Валігурський