Справа № 344/7598/16-ц
Провадження № 4-с/344/36/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Польської М.В.

при секретарі с/з/ ОСОБА_1,

за участю представників скаржника ОСОБА_2, ОСОБА_3, державного виконавця Раковецького М.С., заінтересованої особи ОСОБА_4С

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області скаргу ОСОБА_5, субєкта оскарження головний державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6, заінтересована особа ОСОБА_4, про поновлення строку подання скарги, визнання неправомірними дії головного державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р., скасування постанови про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р., зобовязання державного виконавця виконати виконавчий лист Апеляційного суду від 18.01.2013р. за №0907/5844/2011, зобовязати головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 усунути порушене право ОСОБА_5 на належне виконання виконавчого листа за №0907/5844/2011 від 18.01.2013р.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся в червні 2016р. в суд з скаргою на дії ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції, у звязку з закінченням ВП №43898832 постановою головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції від 03.02.2016р..

22.11.2016р. представник скаржника доповнила вимоги скарги та просила зобовязати головного державного виконавця ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції раковецького М.С. усунути порушене право ОСОБА_5 на належне виконання виконавчого листа за №0907/5844/2011 від 18.01.2013р.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 24.11.2016р. до участі у справі залучено заінтересовану особу ОСОБА_4

Представники скаржника вимоги скарги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник суб'єкта оскарження заперечив подану скаргу, надав на вимогу суду копію матеріалів ВП.

Залучена заінтересована особа та його представник вважають скаргу необґрунтованою, просили відмовити у її задоволенні.

Заслухавши пояснення представників скаржника, суб'єкта оскарження, заінтересованої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу дій та рішення державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення за виконавчим листом №0907/5844/2011, який виданий Івано-Франківським міським судом 18.01.2013р.

В судовому засіданні встановлено, що 18.01.2013р. Івано-Франківським міським судом був виданий виконавчий лист №0907/5844/2011 про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в буд.42 по вул.Софіївська в м.Івано-Франківську, шляхом передачі ключів від зовнішніх дверей та до коридору, демонтажем металевої огорожі для доступу до спільного коридору та горища, на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 17.08.2012р. та рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012р. (а.с.81-85, 97-98).

03.02.2016р. головним державним виконавцем ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 було винесено постанову про закінчення ВП №43898832, оскільки рішення суду виконане боржником (а.с.2).

Як стверджує представник скаржника у змісті скарги, поясненнях в засіданнях та долучених до скарги доказів, у жовтні 2015р., у звязку з невиконанням добровільно рішення Апеляційного суду від 18.12.2012р., боржником ОСОБА_4, представником стягувача (скаржника) ОСОБА_5 було самостійно демонтовано металеві двері боржника, встановивши свої деревяні двері, зрізано металеву огорожу встановлену боржником, натомість зведено нову цегляну огорожу. Це також зафіксовано і фото які виконані державним виконавцем, що знаходяться в матеріалах ВП (а.с.3). Проте, 02.02.2016р. боржник ОСОБА_4 зруйнував встановлену нею цегляну огорожу, встановивши знову свою металеву, а також забрав деревяні двері, встановивши уже металеві (а.с.3-7), внаслідок чого виник конфлікт, що спонукав до звернень цього ж дня в правоохоронні органи як зі сторони стягувача, так і боржника.

Після таких дій боржника ОСОБА_4, ОСОБА_3 неодноразово зверталася до правоохоронних органів, а саме 02.02.2016р., 26.02.2016р., 25.04.2016р., 16.06.2016р., 01.08.2016р., 11.08.2016р., 15.09.2016р. (а.с.8-10, 21, 22, 30, 39-42, 50-51, 61-67).

Про закінчення ВП №43898832, скаржник та його представник, як вони ствердили, дізналися з поданої до суду 15.02.2016р. заяви боржника ОСОБА_4 про визнання таким що не підлягає виконанню виконавчого листа (а.с.23-24), яка перебуває ще на даний час на розгляді суду.

Представник скаржника звернув увагу суду на те, що працівники правоохоронних органів (ВП ГУНП) органом ДВС для забезпечення присутності останніх при здійсненні виконавчих дій 30.09.2014р. щодо гр..ОСОБА_4 за постановою державного виконавця від 18.09.2014р., не залучались (а.с.25, 52-54), отже на думку скаржника дії ДВС на місці не вчинялися або ж вчинялися без належного залучення правоохоронних органів.

Однак, такі доводи представників скаржника щодо відсутності працівників МВ УМВС, є на переконання суду, не вірними, оскільки їх неявка не перешкоджала складанню Акта державного виконавця 30.09.2014р., а окрім того, предметом спору за даною скаргою є постанова органу ДВС від 03.02.2016р.

В додаткових поясненнях до скарги, представник скаржника зазначила і те, що рішення Івано-Франківського міського суду від 09.10.2015р. про розподіл будинку, не може скасувати рішення про зобовязання ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_5 в користуванні спільним коридором, сходовою кліткою та горищем в буд.№42 по вул.Софіївська в м.Івано-Франківську, по якому і тривало ВП.

Щодо цього слід зазначити те, що дійсно рішенням Івано-Франківського міського суду від 09.10.2015р., яке було набрало законної сили за рішенням Апеляційного суду 14.04.2016р. 9змінено в частині розподілу судових витрат), було вирішено провести реальний розподіл житлового будинку №42 по вул.Софіївська в м.Івано-Франківську (дане рішення відсутнє в матеріалах скарги, однак на нього є посилання в ухвалі ВССУ від 21.09.2016р.- а.с.71-73 та ухвалі ВССУ від 30.11.2016р. 93-96), згідно якого трьохквартирний будинок, що належить двом співвласникам: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, виділено ідеальними частками 42/100 та 29/100 частин ОСОБА_4 та 29/100 частини - ОСОБА_5

Дійсно, доводи про те, що вищевказане рішення не скасовує попереднє, є вірним, проте, після такого рішення статус приміщень загального користування фактичного змінювався, а такі приміщення виділялися кожному власнику у ідеальних частках із зобовязанням вчинення певних дій щодо такого розподілу.

Проте, ухвалою ВССУ від 30.11.2016р. рішення суду першої та апеляційної інстанції було скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд ( гол.суддя Мелещенко Л.В.). Отже, реального розподілу часток будинку, на час розгляду даної скарги немає.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив факт реалізації реального розподілу часток спірного житлового будинку за рішенням суду, надавши копію технічного паспорту, та відсутність такого виконання про реальний розподіл часток зі сторони ОСОБА_5

Натомість, головний державний виконавець ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 заперечуючи вимоги скарги вказав на те, що на час складання ним Акту на місці 29.01.2016р. з фото фіксажем, рішення суду боржником було виконано.

Щодо цього, суд зазначає те, що постанова яка оскаржується про закінчення ВП від 03.02.2016р. була складена на пятий день після складання Акту, не пересвідчившись у факті наявності виконання рішення боржником на час її постановлення. При цьому, в суді встановлено те, що саме на час винесення оскаржуваної постанови про закінчення ВП від 03.02.2016р., боржник створював перешкоди всупереч рішенню рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.12.2012р., що підтверджено зібраними доказами долученими до скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України Про виконавче провадження (далі Закон). Вказаний нормативний акт є спеціальним по відношенню до інших нормативних актів при вирішенні питання щодо оцінки дій державного виконавця.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» (діючого на час винесення оскаржуваної постанови до 02.06.2016р.), частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження» (втратив чинність згідно із Законом України від 2 червня 2016 року N 1404-VIII).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про державну виконавчу службу» дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до вищестоящої посадової особи або до суду у порядку, встановленому законом. Незважаючи на те, що в цій статті не зазначено можливість оскарження рішення державного виконавця, іншими статтями цього Закону та інших законодавчими актами передбачено можливість оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця.

Так, згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до частини першої статті 12 цього Закону сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статей 383, 384 ЦПК та статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або начальника відділу державної виконавчої служби, державних виконавців і посадових осіб Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та відділів державної виконавчої служби (далі ВДВС) Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласного, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, що стосуються виконання судових рішень, подаються до суду, який видав виконавчий документ.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Завданнями державної виконавчої служби є примусове виконання рішень, своєчасне, повне і неупереджене його виконання (ст.1,2 даного Закону).

За вимогами п.8 ч.1 ст..49 Закону України «Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У випадках, передбачених пунктами 1-6, 8, 9, 11-13 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної

процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ст..50 цього ж закону).

Всі докази, долучені скаржником до скарги щодо невиконання рішення суду боржником ОСОБА_7 стосуються різних днів та періодів, проте на час винесення оскаржуваної постанови, а саме на 03.02.2016р., рішення суду, як встановлено судом виконане не було, а дії державного виконавця щодо прийняття саме оскаржуваної постанови були передчасними. Тому, доводи представників скаржника про безпідставність винесення постанови про закінчення ВП, є доведеними суду. Слід також поновити строк оскарження даної постанови скаржнику, пропущеного з поважних причин.

Щодо інших вимог, то оскільки обовязок органів ДВС вчиняти дії спрямовані на забезпечення та належне виконання рішень судів, згідно вищевказаних норм, а дії субєкта оскарження проведені в межах норм законодавства (проте сама постанова визнана судом передчасною), тому в задоволенні їх слід відмовити.

Зважаючи на вищенаведене, суд прийшов до переконання що рішення субєкта оскарження щодо винесення постанови головного державного виконавця ВДВС Івано_Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р. є передчасними без перевірки стану виконання рішення суду на день її прийняття, а тому постанову слід скасувати.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі наведеного, відповідно до Закону України „Про виконавче провадження, ст. ст. 60, 209-210, 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу задовольнити частково.

Поновити строк подання скарги.

Скасувати постанову головного державного виконавця ВДВС Івано_Франківського міського управління юстиції ОСОБА_6 про закінчення ВП №43898832 від 03.02.2016р.

У задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Польська М.В.