АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/322/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 34 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційні скарги представника публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_7, публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" (далі ПАТ «НАСК «Оранта», страхова компанія) про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_8 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_7, ПАТ «НАСК «Оранта», посилаючись на те, що 27.07.2012 року близько 13 години на автошляху Ківшувата-Шушкувка Моринці - Шевченкове водій ОСОБА_7, керуючи автомобілем Opel Kadett реєстраційний номер CA9592АО, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 реєстраційний номер CA0676АМ, яким керував позивач ОСОБА_8 Останній отримав тілесні пошкодження середньої тяжкості, внаслідок чого визнаний інвалідом третьої групи, його автомобіль не придатний для подальшого використання і відновленню не підлягає.

Позивач вважає, що причиною дорожньо-транспортної пригоди стало грубе порушення відповідачем вимог п.2.3. Правил дорожнього руху України, яким передбачено обовязок останнього перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу. У звязку з цим під час руху відбулося відокремлення задньої балки автомобіля, що спричинило зіткнення із автомобілем ВАЗ 21043 під керуванням ОСОБА_8

За даним фактом слідчим відділенням Звенигородського PB УМВС Черкаської області було відкрито кримінальне провадження №0000048 відносно ОСОБА_7, відомості про що внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2013 року. Кримінальне провадження закрито постановою слідчого СВ Звенигородського РВ ОСОБА_9 від 26.05.2013 року на підставі ч. 1 п. 2 ст. 284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

На момент звернення до суду з позовом вищевказана постанова була скасована, розслідування по справі поновлено і рішення до цього часу не прийнято.

У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями внаслідок ДТП ОСОБА_8 витратив на лікування 13 561 грн. 72 коп. Також в результаті ДТП був фактично знищений його автомобіль ВАЗ 21043 н/з СА 0676АМ, який він придбав за 34 973 грн. 14 коп.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта».

Остаточно уточнивши свої вимоги в судовому засіданні 11.10.2016 року, ОСОБА_8 просив суд стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» суму страхового відшкодування в розмірі 90 748 грн. 72 коп. (затрати на лікування 13 561 грн. 72 коп., відшкодування за шкоду, повязану із стійкою втратою працездатності 13 224 грн, відшкодування за знищення автомобіля в сумі 63 963 грн.).

Також позивач просив стягнути з ОСОБА_7 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 49 490 грн. 00 коп., витрати на лікування у розмірі 13 561 грн. 72 коп. та судові витрати в сумі 353 грн, а всього 63 404 грн 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн, судовий збір в розмірі 353 грн, а всього 10 353 грн. 00 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «НАСК «Оранта», вважаючи рішення незаконним і необґрунтованим, просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог до ПАТ «НАСК «Оранта», ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом не доведено наявність цивільно-правової відповідальності ОСОБА_7

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 посилаючись на неправомірність застосування норм матеріального та процесуального закону, просить рішення першої інстанції скасувати, по справі ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову та стягнути на його користь понесені судові витрати. В обґрунтування скарги вказує на те, що судом неправильно здійснено розподіл судових витрат, а рішення суду ґрунтується на неналежних доказах.

Заслухавши ОСОБА_7 та його представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що задоволенню підлягає лише апеляційна скарга ОСОБА_7 і лише в частині стягнення судових витрат.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення в цілому відповідає зазначеним вище вимогам.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд виходив з того, ОСОБА_7 порушив п. 12.3 ПДР України, не забезпечив належного технічного стану автомобіля НОМЕР_1, а тому в силу ст. ст. 1166 та 1187 ЦК України повинен відшкодувати ОСОБА_8 завдану останньому шкоду.

Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами наступні обставини справи.

27.07.2012 року близько 13 години на автошляху Ківшувата-Шушкувка Моринці Шевченкове ОСОБА_7, керуючи автомобілем Opel Kadett н/з CA 9592АО виїхав на зустрічну смугу і допустив зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 н/з CA 0676АМ під керуванням ОСОБА_8, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду №9043889 (а.с. 6-7).

За даним фактом слідчим відділенням Звенигородського PB УМВС Черкаської області було відкрите кримінальне провадження №0000048, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.01.2013 року.

05 грудня 2014 року слідчим СВ Звенигородського PB (з обслуговування Звенигородського p-ну та м. Ватутіне) УМВС України в Черкаській області ОСОБА_9 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000048, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.01.2013 року, на підставі ст. 284 ч. 1 п. 2 КПК України (а.с. 63-64, 127,197-198).

Під час розслідування кримінального провадження проводилися декілька експертиз. Згідно висновку експерта від 08.04.2013 року № 4/85 до моменту зіткнення робоча гальмівна система, ходова частина та рульове керування автомобіля НОМЕР_2, перебували в працездатному стані.

Відповідно до висновку експерта від 15.04.2013 року № 4/86 до моменту зіткнення в автомобілі НОМЕР_1 рульове керування перебувало в працездатному стані, робоча гальмівна система ймовірніше за все перебувала в працездатному стані.

Повне відокремлення задньої балки автомобіля Opel Kadett настало в результаті зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 під час ДТП. При цьому часткове зміщення балки з місця свого конструктивного розташування, а саме її правової частини, настало до моменту зіткнення. В свою чергу зміщення правової частини задньої балки назад (проти руху транспортного засобу) під час руху могло призвести до втрати керування, характерним для даного випадку буде зміщення автомобіля ліворуч по напрямку руху.

Згідно висновку експерта від 15.05.2013 року № 4/126 у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 повинен був діяти у відповідності до вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху України.

У дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ВАЗ-21043 д.н.з. СА 0676АМ під керуванням водія ОСОБА_8

Висновком експерта від 27.01.2014 року №4/409 встановлено, що у дорожній обстановці, яка склалася на момент ДТП, за обставин, зазначених у постанові слідчого про призначення додаткової судово-автотехнічної експертизи, у причинному звязку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, знаходився виїзд автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 на смугу руху автомобіля НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8, який міг бути викликаний зміщенням правої частини задньої балки назад.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової авто-технічної експертизи від 31.10.2014 № 6525/14-52 водій автомобіля НОМЕР_1 не мав можливості виявити шляхом простого огляду перед виїздом ослаблення задніх лонжеронів кузова, які призвели до відокремлення балки задньої підвіски.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про те, які саме несправності були наявні на автомобілі НОМЕР_1 до моменту ДТП, дати відповідь на питання про можливість його експлуатації до ДТП не виявляється можливим.

В ході проведення вказаної експертизи також було встановлено: «Наявність значних слідів корозії вказує на те, що перерізи лонжеронів були ослабленими…»

Внаслідок ДТП автомобілю НОМЕР_4 спричинено механічні пошкодження. Відповідно до висновку експерта від 27.07.2016 року № 4/723 (а.с. 178-182) матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_5 станом на 09.06.2016 року складає 63 963 грн.

Проаналізувавши всі обставини справи, колегія суддів відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги ПАТ «НАСК «Оранта» про те, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 не встановлена, оскільки постановою слідчого СВ Звенигородського РВ УМВС України від 05.12.2014 року кримінальне провадження закрито на підставі відсутності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення.

При цьому розмір стягнутих сум страхова компанія не оспорювала.

Як правильно вирішив районний суд, відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК установлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Отже, за змістом зазначеної норми закону володілець джерела підвищеної небезпеки несе відповідальність за шкоду, яка є наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини володільця джерела підвищеної небезпеки у її заподіянні. На володільця джерела підвищеної небезпеки не може бути покладено обов'язок з відшкодування такої шкоди лише в разі, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобовязаннях передбачає презумпцію вини, тому колегія суддів погоджується з висновком районного суду про необхідність стягнення з відповідачів заподіяну потерпілому шкоду.

Встановлено, що цивільна-правова відповідальність ОСОБА_7 на момент ДТП була застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта», згідно полісу обовязкового страхування №АА/7387036 (а.с. 35, 154), відповідно до якого страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 50 000 (пятдесят тисяч) грн, франшиза - 510 (пятсот десять) грн, за заподіяння шкоди життю і здоровю 100 000 (сто тисяч) грн.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Статтею 20 цього ж Закону передбачено обовязок страховика здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 року «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Отже необхідно прийти до висновку, що в даному випадку встановлена цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7, а тому вказані вище суми страхового відшкодування стягнуті обґрунтовано.

З цих же підстав колегія суддів відмовляє в задоволенні апеляційної скарги самого ОСОБА_7 в частині стягнення з нього моральної шкоди. Розмір стягнутої шкоди він не оспорював.

Що стосується доводів апелянта в частині стягнення судових витрат, то колегія суддів виходить з того, що, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що позов задоволено частково, колегія суддів вважає, що судовий збір, стягнутий з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 необхідно зменшити пропорційно задоволеного позову з 353 грн. 00 коп. до 63 грн. 75 коп.

Що стосується витрат на правову допомогу, як складову судових витрат (відповідно до ст. 79 ЦПК України), то суд апеляційної інстанції вважає доведеною та обґрунтованою суму витрат на правову допомогу відповідача в розмірі 4 000 грн. Отже, в звязку з частковим задоволенням позову до ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди йому присуджуються судові витрати в частині відмовлених позовних вимог.

Дослідивши всі обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що, розглядаючи даний спір, районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Рішення підлягає зміні лише в частині стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" - ОСОБА_6 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 листопада 2016 року змінити в частині стягнення судових витрат.

Зменшити розмір судового збору, стягнутого з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 з 353 грн. 00 коп. до 63 грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 2 000 грн. 00 коп. судових витрат.

В іншій частині - рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :