Провадження № 22-ц/779/402/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Васильковський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Проскурніцького П.І., Ясеновенко Л.В.,

секретар Шемрай Н.Б.,

з участю: позивачки ОСОБА_2

представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали у справі за позовом ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 грудня 2016 року про забезпечення позову, -

в с т а н о в и л а :

у листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про забезпечення її позову до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 29 грудня 2016 року в задоволенні заяви про забезпечення позову ОСОБА_2 до Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на порушення судом при постановленні ухвали норм процесуального права. Зазначає, що вона звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з Російської Федерації моральну шкоду в розмірі 1 693 002 грн, що згідно курсу НБУ становить 60 000 Євро, яку вона зазнала внаслідок загибелі сина ОСОБА_4 при виконанні ним військового обов'язку в зоні проведення АТО. Суд не врахував, що загальновідомим є факт укладення 24.12.2013 Україною трастового договору з компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», довірчого власника держателя зобов'язань Міністерства фінансів Російської Федерації. За цим договором Україна отримала 3 000 000 000 доларів США з 5-відсотковим зобов'язанням та видала Міністерству фінансів РФ зобов'язання на вказану суму. 16.02.2016 Міністерство фінансів Російської Федерації через компанію «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c» звернулося до Високого Суду Правосуддя Відділення Королівської Лави м. Лондон з позовом до України про повернення основної суми та нарахованих відсотків, наданих на умовах вказаного трастового договору. Зазначає, що задоволення таких вимог матиме наслідком повернення зазначених грошових сум і виникнення можливості у Російської Федерації розпорядження цими коштами. Суд не врахував, що право вимоги за указаним трастовим договором є майном, на яке можна звернути стягнення у випадку задоволення її позову. Отже існують об'єктивні підстави вважати, що невжиття відповідних заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_2 Також, 04.12.2015 Державною Думою Російської Федерації внесені поправки, згідно яких Конституційному суду Росії надано право визначати, чи виконувати чинні вердикти міждержавних органів щодо захисту прав і свобод людини, насамперед Європейського суду з прав людини, винесених за скаргою проти Росії. Тому просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою її заяву про забезпечення позову задовольнити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали. Представник відповідача, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не з'явився, що згідно ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає її розглядові.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб і застосовується судом як гарантія реального виконання рішення суду на випадок його прийняття.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного процесуального кодексу України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, урахував наведені норми закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, дані у постанові від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" щодо відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати заявник, позовним вимогам.

Як видно з матеріалів справи, у заяві про забезпечення позову позивач вказує на необхідність накладення арешту саме на права вимоги в межах державного зовнішнього запозичення України перед Російською Федерацією за трастовим договором, укладеним 24.12.2013 року між Україною та компанією «The Law Debenture Trust Corporation p.l.c», довірчого власника держателя зобов'язань Міністерства фінансів Російської Федерації. Однак, предметом спору є не право вимоги чи правовідносини між Україною та Російською Федерацією, а завдання моральної шкоди ОСОБА_2 однією із сторін міждержавних правовідносин.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати принципу змагальності та процесуального рівноправ'я сторін.

Заява ОСОБА_2 не містить обґрунтувань та наведення доказів наявності утруднення чи неможливості виконання рішення суду у випадку задоволення її позову.

За таких обставин суд першої інстанції правильно застосував процесуальну норму та обґрунтовано відмовив у вжитті зазначеного заходу забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Проскурніцький П.І.

Ясеновенко Л.В.