Справа № 182/770/17
Провадження № 2/0182/1764/2017
У Х В А Л А

Іменем України

16.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого - судді Тихомирова І.В.

при секретарі - Рахуба О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі заяву Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову, -

встановив:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Одночасно ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулися з належним чином оформленою заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_1.

В обґрунтування своїх вимог посилаються на те, що 22 листопада 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу в кредит кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом.

Однак відповідач не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, у звязку з чим у неї склалась заборгованість за кредитом в сумі 40 661 грн. 61 коп., яка до цього часу не погашена.

З метою запобігання подальшого відчуження квартири на користь третіх осіб, що ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду, що може ускладнити або зробить неможливим виконання рішення суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» просили суд задовольнити їх заяву про забезпечення позову.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вбачається з позовної заяви, 22 листопада 2012 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та відповідачем ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № б/н, згідно якого позивач надав відповідачу в кредит кошти у вигляді встановленого ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом.

ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором, відносно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, у звязку з чим у неї склалась заборгованість за кредитом в розмірі 40 661 грн. 61 коп.

Згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 19 жовтня 2016 року № 70868518 за відповідачем ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд оцінює обґрунтованість доказів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наявності звязку між конкретними заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог; ймовірності ускладнення виконання або невиконання судового рішення у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у звязку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які є учасниками даного судового розгляду.

Однак позивачем не надано суду жодних доказів, які б доводили той факт, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому якимось чином ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В своїй заяві про забезпечення позову ПАТ КБ «ПриватБанк» просять суд накласти арешт на належну відповідачу 1/6 частину квартири АДРЕСА_2, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

З позовної заяви вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 22 листопада 2012 року, яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь становить 40 661,61 грн.

За таких обставин, суддя проходить висновку, що обраний позивачем вид забезпечення позову в даному випадку є не співмірним із заявленими позивачем вимогами, а тому вважає доцільним відмовити ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 151, 152, 209-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: ОСОБА_2