Справа № 183/4921/16
№ 2/183/336/17
18 січня 2017 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Дубовенко І.Г., при секретарі Петрієнко В.О., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Новомосковську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -
ОСОБА_1 звернулась до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд поділити спільне майно з відповідачем, визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 14 червня 1997 року. Від даного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_2, яка оформлена на відповідача. Враховуючи, що угоди про поділ спільного майна ними не досягнуто просила на підставі ст.ст.. 69, 70, 71 СК України поділити спільне сумісне майно подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частину за кожним квартири АДРЕСА_2.
В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.
Ухвалою суду встановлений заочний розгляд справи.
В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи в їх сукупності, приходить до наступних висновків, а саме.
Судом по справі встановлено, що 14 червня 1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, від якого сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
04 листопада 2002 року між ОСОБА_5, ОСОБА_6, як продавцями та ОСОБА_2, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.
Зазначена квартира була придбана за спільні кошти сторін, в шлюбі сторони дбали про матеріальне забезпечення сім'ї та дбали про спільне майно, не витрачали його на шкоду інтересам сім'ї, що не заперечується сторонами, а тому, відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.
Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).
Таким чином, суд вважає встановленим той факт, що квартира АДРЕСА_2 являється спільною сумісною власністю сторін, як подружжя.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
За таких обставин, суд вважає, що не буде помилкою визнання ідеальних часток подружжя в спільному майні без його реального поділу і залишення майна у спільній частковій власності і приходить до висновку, що за позивачкою необхідно визнати право власності на ? частину спірної квартири, залишивши іншу ? частину вказаної квартири у власності відповідача.
На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі задоволених вимог, а саме в розмірі 275,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.5-8, 10, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 60, 69, 70, 71 СК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м..
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 37,00 кв.м..
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 275 (двісті сімдесят пять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя І.Г. Дубовенко