АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 22-ц/791/142/17 Головуючий у першій інстанції Іванищук А.А
Єдиний унікальний номер справи: 666/6226/15-ц Доповідач Базіль Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Базіль Л.В.

Суддів: Воронцової Л.П

Полікарпової О.М

Секретар Пісоцька Т.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.12.2015 року в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3. В обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що 05.04.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач своє зобов'язання за кредитним договором не виконувала належним чином, внаслідок чого, станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 41165 грн.78 коп., з яких: 14995 грн.75 коп. заборгованість за кредитом; 23733 грн.56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1936 грн.47 коп. штраф (процентна складова).

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» вказану заборгованість.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 23 грудня 2015 року позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.04.2011 року у розмірі 41165 грн. 78 коп., яка існує станом на 31.08.2015 року та складається з: 14995 грн.75 коп. заборгованість за кредитом; 23733 грн.56 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1936 грн. 47 коп. - штраф (процента складова). Вирішено питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15 листопада 2016 року заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 звернулася з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення є незаконним, необґрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Вислухавши доповідь - судді, пояснення представника позивача, ОСОБА_4, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції ґрунтовно виходив з того, що ОСОБА_3 отримала кредитні кошти та використовувала їх на свій власний розсуд, однак в порушення вимог ст.1054 ЦК України не повернула кредит та не сплатила проценти, а тому правильно стягнув з відповідачки суму основного боргу, проценти, а також штрафи за користування кредитом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони обґрунтовані та відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 05.04.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого остання отримала початковий кредитний ліміт на платіжну карту у розмірі 300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Апеляційним судом встановлено, що кредитний ліміт на платіжну картку відповідачки збільшувався 05.04.2011 року до 4900.00 грн., 22.07.2011 року до 15000,00 грн., та був використаний відповідачкою, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором, випискою по картці/рахунку за період 01.01.2010 - 28.09.2016 рік.

При укладанні кредитного договору сторони встановили як строк дії договору - 12 місяців з моменту підписання, якщо в цей час ні одна із сторін не проінформує іншу про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той же строк (п.1.1.7.12 Умов), так і строки виконання зобов`язань за щомісячним погашенням платежів.

Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» наданої представником позивача до апеляційного суду, на виконання умов кредитного договору ОСОБА_3 була видана платіжна картка № 348728, строк дії якої закінчувався в останній день січня 2015 року.

Відповідач, власним підписом, підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. (а.с.9).

За таких обставин, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_3 на те, що між сторонами у справі не укладався письмовий договір. Не заслуговують на увагу і посилання представника відповідача на не дотримання позивачем форми наданої довідки про строк дії платіжної картки, оскільки такі твердження не спростовують зазначеної в довідці інформації.

При укладанні договору про надання банківських послуг сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, якою визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів та визначенні умов з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, вимог розумності та справедливості .

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Отже, ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 627 ЦК України обрала для себе фінансову установу, яка надавала відповідні фінансові послуги, і уклала договір на запропонованих вказаним банком умовах. Сторони погодили між собою умови договору, відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, про що свідчать їх підписи у заяві.

Таким чином, волевиявлення сторін було вільним і направленим на отримання реальних наслідків договору, тобто з боку відповідача на отримання кредиту, а з боку позивача на повернення виданих коштів і отримання прибутку у вигляді плати за користування кредитом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач відповідно до умов укладеного договору зобов'язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, штрафи на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до п. 1.1.5.20 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості

З матеріалів справи вбачається, що банком належним чином було надано кредит відповідачці, проте, ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання по вказаному кредиту належним чином не виконувала, у зв'язку з чим у неї станом на 31.08.2015 року утворилась заборгованість у сумі 41165 грн.78 коп., з яких: 14995 грн.75 коп. заборгованість за кредитом; 23733 грн.56 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 1936 грн.47 коп. штраф (процентна складова).

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вирішуючи спір обґрунтовано виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 усупереч вимогам ст.526 ЦК України, не виконує взяті за умовами договору і передбачені ст.1054 ЦК України зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та належної плати за їх користування, а відтак для неї настають наслідки, передбачені договором та ст.ст.611, 1049, 1054 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, оскільки воно ухвалене у відповідності із законом та відповідає фактичним обставинам справи. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

З огляду на вимоги ст.ст. 10, 60 ЦПК України та ст.ст.526, 611, 1049 ЦК України саме позичальник зобов'язаний довести належне виконання ним взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та здійснення оплати за користування цими коштами, хибність наданих позивачем розрахунків, однак відповідачем доводи позивача не спростовані в ході апеляційного розгляду справи.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не була належним чином повідомлена про дату і час судового засідання, оскільки такі доводи спростовані матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.45), з якого вбачається, що судова повістка вручена особисто ОСОБА_3 із зазначенням дати вручення 03.12.2015 року за адресою, вказаною нею в заяві - анкеті від 05.04.2011 року(а.с.9)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Отже, суд першої інстанції маючи в справі докази про належне повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, враховуючи згоду позивача на ухвалення заочного рішення розглянув справу в порядку, передбаченому ст.ст.224-225 ЦПК України.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що позивачем не доведено, що вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг про надання кредиту з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в яких збільшена позовна давність до 50 років не спростовують висновків суду першої інстанції, та до уваги не приймається, оскільки питання, щодо застосування строків позовної давності судом не вирішувалось.

Порушені відповідачем в апеляційній скарзі питання щодо застосування строків позовної давності не можуть бути прийнятті та розглянуті апеляційним судом, оскільки такі вимоги є новими матеріально - правовими вимогами, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Така правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 02 березня 2016 року у справі 6-2307 цс 15, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги і в частині необхідності застосування до спірних правовідносин правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року при розгляді справи №6-1412 цс16, оскільки в зазначеній справі інші обставини, які є відмінними від обставин справи, що розглянута Дніпровським районним судом м. Херсона.

Згідно вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги і залишає рішення без змін, оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 23.12.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Л.В Базіль

Судді: Л.П Воронцова

О.М Полікарпова