У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Курило В.П., Санікової О.С.,

секретар: Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексованої заборгованості по заробітній платі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2016 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області із позовом до Фонду Державного майна України про стягнення індексації заробітної плати.

Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона працювала у ВАТ «Содовий завод» у період з 12 липня 1971 року по 04 грудня 2000 року на посаді контролера якості продукції та технологічного процесу ВТК.

Рішенням Слов'янського міського суду від 13 лютого 1998 року з ВАТ «Содовий завод» на її користь була стягнута заборгованість по заробітній платі у сумі 534 грн. 47 коп. Виконавчий лист по вказаній справі був своєчасно наданий до державної виконавчої служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції. В травні 2016 року їй була виплачена заборгованість по заробітній платі у сумі 534 грн. 47 коп.

Вважає, що при її звільненні з підприємства відповідач був зобов'язаний провести з нею повний розрахунок, однак цього не зробив, мотивуючи скрутним фінансовим становищем підприємства.

24 січня 2013 року одержано листа № 11-05-00801 Фонду Державного майна України про те, що станом на 01 січня 2013 року в Реєстрі державних корпоративних прав по Донецькій області обліковується державний пакет акцій у розмірі 100% статутному капіталу ВАТ «Содовий завод». 10 вересня 2013 року колектив працівників ВАТ «Содовий завод» звернувся зі скаргою на невиконання рішень Слов'янського міськрайонного суду Донецької області. 18 жовтня 2013 року одержано лист Державної виконавчої служби України, про те, що Постановою господарського суду Донецької області від 04 вересня 2003 року ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом.

У вересні 2016 року позивач звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою про стягнення з відповідача індексації заробітної плати.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2016 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь позивача індексацію заробітної плати за період з 01.03.1998 року по 01.05.2016 року у розмірі 4 570 грн. 57 коп.

Виконавчий лист по вказаній вище справі був своєчасно наданий в ліквідаційну комісію ВАТ «Содовий завод» та взятий на виконання. В жовтні 2016 року вона отримала відповідь ліквідатора, що в наступний час виконати рішення суду не виявляється можливим.

Заочним рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення індексації заробітної плати у сумі 4570 грн. 57 коп. відмовлено.

Із вказаним заочним рішенням суду не погодилась позивач - ОСОБА_1 і оскаржила його в апеляційному порядку. В обгрунтування апеляційної скарги посилається на необгрунованість рішення суду першої інстанції, вважає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушені норми матеріального права. Просить апеляційний суд скасувати заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким стягнути з Фонду державного майна України на ії користь індексацію заробітної плати у сумі 4570 грн. 57 коп.

В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судове засідання апеляційного суду представник Фонду державного майна України не з'явився, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується телефонограмою, зареєстрованою в журналі телефонограм за № 304 (а.с. 49).

Частиною 2 статті 305 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка ОСОБА_1 знаходилася у трудових відносинах з ВАТ «Содовий завод» з 12 липня 1971 року по 04 грудня 2000 року, працюючи в якості контролера якості продукції та технологічного процесу ВТК.

Рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2016 року стягнуто з ВАТ «Содовий завод» на користь ОСОБА_1 індексацію заробітної плати у розмірі 4 570 грн. 57 коп.

Постановою Господарського суду Донецької області від 04.09.2003 року у справі № 5/174Б ВАТ «Содовий завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, яка триває до теперішнього часу.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач по справі, а саме Фонд Державного майна України несе субсидіарну відповідальність за боргові зобов'язання ВАТ «Содовий завод» є безпідставними, виходячи з наступного:

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Фонд державного майна України» (із змінами і доповненнями), Фонд державного майна України є центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що реалізує державну політику у сфері приватизації, оренди, використання та відчуження державного майна, управління об'єктами державної власності, у тому числі корпоративними правами держави щодо об'єктів державної власності, що належать до сфери його управління, а також у сфері державного регулювання оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності.

Як вбачається із пункту п. 5.1 Статуту відкритого акціонерного товариства «Содовий завод», засновником відкритого акціонерного Товариства є держава в особі Фонду державного майна України.

Частиною 3 статті 96 ЦК України передбачено, що учасник (засновник) юридичної особи не відповідає за зобов'язаннями юридичної особи, а юридична особа не відповідає за зобов'язаннями її учасника (засновника), крім випадків, встановлених установчими документами та законом.

Висновок суду першої інстанції про те, що Фонд Державного майна України в силу ст. 176 ЦК України не несе субсидіарну відповідальність по боргам ВАТ «Содовий завод», до того ж не є правонаступником ВАТ «Содовий завод», є законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 176 ЦК України, Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов'язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Згідно з частиною 2 статті 152 ЦК України, акціонерне товариство самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном. Акціонери не відповідають за зобов'язаннями товариства і несуть ризик збитків, пов'язаних з діяльністю товариства, у межах вартості акцій, що їм належать (крім випадків, установлених законом).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідно ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки частиною 1 статті 4 вказаного вище Закону передбачено, що виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом. Виконання рішення суду щодо стягнення індексації заробітної плати у розмірі 4 570 грн. 57 коп. мають задовольнятися в порядку, визначеному Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Частиною 2 статті 38 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та, розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута.

Статтею 45 вказаного вище Закону передбачена черговість задоволення вимог кредиторів.

Частиною 9 статті 111 ЦК України передбачено, що виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

У разі недостатності в юридичної особи, що ліквідується, коштів для задоволення вимог кредиторів ліквідаційна комісія (ліквідатор) організовує реалізацію майна юридичної особи.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Ніяких нових обставин, які не були предметом дослідження в суді першої інстанції та давали б підстави для проведення апеляційним судом переоцінки, зробленої судом першої інстанції, в апеляційному суді не наведено та нових доказів не надано.

Порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовними для скасування чи зміни рішення, у справі не встановлено.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування заочного рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2016 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 немає.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: