Справа № 308/514/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого-судді - Бенца К.К.,

при секретарі - Бота О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Мотивуючи вимоги заяви, вказує на те, що 03.01.2012 р. померла його бабуся - ОСОБА_5 , яка постійно проживала та на день смерті була зареєстрована за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на будинок №11 по вул . Приозерна в м. Чоп. За життя ОСОБА_5 склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла своїм синам - ОСОБА_6 та ОСОБА_7. ОСОБА_6 помер 18.03.2005 р. , а ОСОБА_7 був його батьком та помер 18.02.2015 р. На час відкриття спадщини за померлою бабусею ОСОБА_5 він разом з батьком ОСОБА_7 постійно з грудня 2010 року і по день смерті ОСОБА_5 проживали разом із спадкодавцем в будинку №11 по вул . Приозерна в м. Чоп, оскільки бабуся потребувала стороннього догляду. Після смерті бабусі ОСОБА_5, він разом з батьком ОСОБА_7 продовжували спільно проживати у вказаному будинку по день смерті батька ОСОБА_7 За життя його батько ОСОБА_7 заповіту не склав.

При зверненні до нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не доведено факт його спільного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7 та не доведено факт спільного проживання ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_5, так як він та його батько не були зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

У звязку з вказаними обставинами звернувся до суду та просить суд ухвалити рішення яким встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_5, яка померла 03.01.2012 року та із ОСОБА_7, який помер 18.02.2015 року на день їх смерті , за адресою м. Чоп вул. Приозерна, 11.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з підстав та мотивів викладених у заяві, надавши суду пояснення аналогічні викладеним у заяві. Зокрема наголосив на тому, що з 2010 року він разом з батьком ОСОБА_7 постійно проживали разом із бабусею ОСОБА_5 в будинку №11 по вул . Приозерна в м. Чоп. На час смерті бабусі ОСОБА_5 проживали з батьком і з нею у будинку №11 по вул . Приозерна в м. Чоп. Після смерті бабусі, він і батько залишились там проживати, а після смерті батька він продовжує проживати у будинку.Спадкоємців за померлою бабусею не має, оскільки її сини на даний час померли.

В судове засідання після оголошеної перерви в судовому розгляді заявник ОСОБА_1 не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Заінтересована особа - Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Заінтересована особа - ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечила проти задоволення вимог заяви та пояснила, що з 2010 р. її син ОСОБА_1 та чоловік ОСОБА_7 постійно проживали за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з бабусею ОСОБА_5 та постійно доглядали за нею. Після смерті бабусі ОСОБА_5, чоловік та син залишилися разом проживати у будинку №11 по вул . Приозерна в м. Чоп. На день смерті чоловіка ОСОБА_7 її син ОСОБА_1 проживав з ним. ОСОБА_6 це рідний брат її чоловіка ОСОБА_7 , який помер , спадкоємців після його смерті немає, оскільки був не одружений.

Заінтересована особа - ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення вимог заяви та пояснив, що з грудня 2010 р. його брат ОСОБА_1 і батько проживали спільно з бабусею по день її смерті за адресою м. Чоп вул. Приозерна, 11. Після смерті бабусі його брат і батько продовжували спільно проживати по день смерті батька у вказаному будинку.

Заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 померла 03.01.2012 р., що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №130072 від 05.01.2012 року виданим Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області. (а.с.3)

За життя ОСОБА_5, залишила на імя синів : ОСОБА_6 та ОСОБА_7 заповіт посвідчений секретарем Чопського міськвиконкому та зареєстровано в реєстрі № 185 від 03.08.1995 року. ( а.с. 4)

Як встановлено судом, ОСОБА_6 помер 18.03.2005 р., що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФМ №004427 від 21.03.2005 року виданим Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області. (а.с.6)

Після смерті ОСОБА_5, яка померла 03.01.2012 року, відкрилась спадщина за заповітом до складу якої в тому числі входить будинок , що знаходиться за адресою: м. Чоп вул. Приозерна, 11.

Як встановлено судом у будинку , що знаходиться за адресою: м. Чоп вул. Приозерна, 11 була зареєстрована ОСОБА_5, що стверджується записом про реєстрацію у будинковій книзі. (а.с.5)

Відповідно до акту обстеження будинку комісією МКП ЖКГ «Тиса» від 2015 р. встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично проживає з грудня 2010 р. в будинку за адресою м. Чоп вул. Приозерна, 11 разом з померлою 03.01.2012 р. ОСОБА_5 та померлим 18.02.2015 р. ОСОБА_7 на день їх смерті. ( а.с.9)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 серії ІІІ-ФМ №402202 від 17.03.1986 р., виданого Чопським міськвиконкомом, Ужгородського району Закарпатської області встановлено, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьками якого записані: ОСОБА_3 та ОСОБА_7.

Як встановлено судом , ОСОБА_7 помер 18.02.2015 р., що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ №187878 від 19.02.2015 року виданим Виконавчим комітетом Чопської міської ради Закарпатської області.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявна відмова приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу ОСОБА_2 від 24.12.2015 року № 241/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у звязку з відсутністю документів, які б підтвердили факт постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_7, та, в свою чергу, документів, які б підтверджували факт постійного проживання ОСОБА_7 з померлою ОСОБА_5 на день їх смерті.

Статтею 234 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановленіінші факти , від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено інший порядок їх встановлення.

Як зазначено в заяві та підтверджено заявником в судовому засіданні встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на день їх смерті заявнику необхідно для можливості прийняти спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1216 1219 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обовязків, що нерозривно повязані з особою спадкодавця.

Із змісту ст. ст. 1223,1233 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 1, 5)

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК).

Cудам слід враховувати, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом на підставі письмової заяви спадкоємців після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270, ст. 1276 ЦК, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини (п. 3 листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»).

Таким чином, аналіз норм права що регламентують порядок оформлення права на спадщину, що відкрилась після 1 січня 2004 року передбачає звернення спадкоємця як за законом так і за заповітом до нотаріуса і видачі ним відповідного свідоцтва.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розяснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України.

Згідно з ч. 1ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов'язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину .

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою ( в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійногопроживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз"яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення фактупостійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином суд вважає доведеним факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 померлою 03 січня 2012 року та ОСОБА_7 померлим 18 лютого 2015 року за адресою: Закарпатська область, м. Чоп, вул. Приозерна, 11 (одинадцять) на день їх смерті.

Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до діючого законодавства юридичний факт встановлюється судом за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

З урахуванням всіх обставин справи, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, враховуючи відсутність заперечень про встановлення цього юридичного факту зі сторони заінтересованих осіб, зважаючи на те, що заявник довів перед судом факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, проте не може реалізувати своє право на спадщину, оскільки відсутній документ, котрий свідчить про факт постійного проживання разом із спадкодавцем, а відтак позбавлений можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими , які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 60, 212 - 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересовані особи Приватний нотаріус Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_5, яка померла 03.01.2012 року та із ОСОБА_7, який помер 18.02.2015 року на час відкриття спадщини, за адресою м. Чоп вул. Приозерна, 11.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів після проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8