Справа № 375/162/17
Провадження № 2/375/214/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2017 року Рокитнянський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Литвина О.В.

при секретарі - Куць В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Рокитне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що навчається,-

ВСТАНОВИВ:

Звернувшись до суду, позивач посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають повнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що на даний час їх спільна з відповідачем дочка навчається на першому курсі денної форми навчання економічного факультету Камянець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка і що підтверджується довідкою вказаного навчального закладу.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, тоді як вона не в змозі сама самостійно її утримувати останню, зважаючи, що дочка у зв'язку із навчанням не може працевлаштуватися та у звязку із цим потребує допомоги на утримання.

Просить стягувати з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки, що продовжує навчання, аліменти в розмірі 1500.00 грн. щомісяця до закінчення дочкою навчання чи досягнення нею віку 23 років.

Позивач у судовому засіданні уточнила свої вимоги, прохаючи стягувати з відповідача на свою користь на утримання повнолітньої дочки аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача. Також суду пояснила, що відповідач добровільно допомоги на утримання дочки не надає. На разі, вона потребує такої допомоги, оскільки навчається стаціонарно і не має можливості працювати.

Просила позов задовольнити.

Відповідач позов визнав частково, прохаючи стягувати з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/5 частини його доходів. В обгрунтування такої своєї позиції суду пояснив, що він у сімї працює один. Дружина, будучи працездатною, не працює з літа 2016 року, розрахувавшись з останнього місця роботи за власним бажанням. За сприянням у пошуках роботи до центру зайнятості дружина звертатися не бажає. Окрім того, на його утриманні перебуває також дитина дружини від першого шлюбу, на яку дружина отримує соціальну допомогу, як мати-одиночка. Чому не сплачує добровільно аліментів на утримання дочки пояснити не може.

Просив позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання дочки в розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів.

Суд, заслухавши у судовому засіданні показання сторін спору, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідною дочкою сторін спору і на даний час являється студентом першого курсу денної форми навчання економічного факультету Камянець-Подільського національного університету імені Івана Огієнка. Відповідач матеріальної допомоги на навчання дочки добровільно не надає, що він підтвердив у судовому засіданні особисто, а тому весь тягар такого утримання позивач несе самостійно.

Також судом з показань у судовому засіданні відповідача і що не заперечувалося стороною позивача, встановлено, що відповідач має постійне місце роботи і його середньомісячна заробітна плата становить 3251.35 грн.. Дружина відповідача є працездатною, але не працює, звільнившись з останнього місця роботи з власним бажанням та не бажає звертатися до центру зайнятості з приводу пошуку роботи і що по суті вказує на її небажання працевлаштуватися. Також вона отримує соціальну допомогу на дитину від першого шлюбу як мати-одиночка.

Вказані обставини визнаються відповідачем, ним не оспорюються, а тому доказуванню відповідно до положень ст. 61 ЦПК України не підлягають.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

За вимогами ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 11 вказаного Кодексу суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Відповідно до статті 60 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються 182, 198, 199, 200, 201 СК України.

Відповідно до вимог ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Розмір аліментів при цьому визначається за вимогами ст.200 СК України у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу.

З огляду на встановлені обставини справи суд приходить до висновку, що повнолітнітня дочка сторін спору потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно не надає.

Заявлений позивачем розмір аліментів суд з урахуванням позиції відповідача щодо вирішення спору, зважаючи, що останній не має інших утриманців та з урахуванням інших встановлених судом обставин справи, суд вважає справедливим.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Підсумовуючи викладене, оцінючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність обставин позову, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання їх повнолітньої дочки в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача.

Доводи відповідача щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, оскільки на його утриманні перебуває не працююча дружина та її дитина від першого шлюбу, на увагу суду не заслуговують, оскільки вказані особи за встановлених у справі обставин спору не являються його утриманцями.

Позивач звільнена від сплати судового збору, а тому останній у відповідності до положень ЗУ "Про судовий збір" та ст. 88 ЦПК України має бути стягнутий на користь держави з відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 182, 198, 199, 200, 201 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягувати щомісячно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний код НОМЕР_1, проживаючого в АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_2, проживаючої в АДРЕСА_2, аліменти на утримання повнолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів до закінчення дочкою навчання, але не більше ніж до 23 років, починаючи з 06.02.2017 року.

Звільнити позивача від сплати судового збору та стягнути останній у сумі 640.00 грн. на користь держави з ОСОБА_2.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Рокитнянський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні при постановленні рішення, шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне обґрунтування рішення виготовлено 20.02.2017 року.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили «____»_________________20__ року