Справа № 303/5685/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

30 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів МАЦУНИЧА М.В., КОЖУХ О.А.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про солідарне стягнення боргу, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на повторне заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

31.08.2015 ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 мотивуючи наступним. На підставі кредитного договору від 08.08.2007 № 11/691К-07 ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 85000,00 дол. США на строк по 07.08.2037 і зі сплатою за користування коштами 12,45% річних. Виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором було забезпечено:

іпотекою належного ОСОБА_1 і ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1, про що 08.08.2007 був у нотаріальній формі укладений договір іпотеки;

порукою ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з кожним із яких банк уклав 02.07.2010 окремий договір поруки без номера.

13.03.2008 банк уклав із ОСОБА_1 ще один кредитний договір - № 043-2008-647, за яким надав тому кредит у розмірі 71300,00 дол. США на строк до 10.03.2028 і зі сплатою за нього 13,45% річних. Виконання позичальником зобов'язань за цим кредитним договором було забезпечено:

іпотекою належного ОСОБА_1 і ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1, про що 13.03.2008 був у нотаріальній формі укладений договір іпотеки; іпотекою належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0762 га, із кадастровим НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 про що 13.03.2008 був у нотаріальній формі укладений окремий договір іпотеки;

порукою ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з кожним із яких банк уклав 13.03.2008 окремий договір поруки із номерами, відповідно, 043-2008-647-Р і 043-2008-647-Р/1.

У подальшому у зв'язку з неможливістю для позичальника належно виконувати свої зобов'язання, із ним укладалися додаткові угоди, зокрема, щодо реструктуризації боргу, необхідні зміни вносилися й до забезпечувальних договорів. Попри це, систематичні порушення позичальником його кредитних зобов'язань спричинили виникнення заборгованості за кредитними договорами, яка станом на 16.06.2015 складала загалом 186274,58 дол. США: за договором від 08.08.2007 № 11/691К-07: 118420,99 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 476,93 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 110200,90 дол. США, відсотки - 7723,72 дол. США, підвищені відсотки - 19,44 дол. США; за договором від 13.03.2008 № 043-2008-647: 67853,59 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 749,18 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 62956,25 дол. США, відсотки - 4120,07 дол. США, підвищені відсотки - 28,09 дол. США.

Посилаючись на ці обставини, на право вимагати повернення боргу та на положення ЦК України щодо солідарного обов'язку позичальника і поручителя сплатити кошти, банк просив стягнути на свою користь з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно заборгованість за кредитним договором від 08.08.2007 № 11/691К-07 у розмірі 118420,99 дол. США, за кредитним договором від 13.03.2008 № 043-2008-647 у розмірі 67853,59 дол. США, а також покласти на них судові витрати.

Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26.01.2016 позов було задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 186274,58 дол. США, в т.ч., за кредитним договором від 08.08.2007 № 11/691К-07 у розмірі 118420,99 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 476,93 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 110200,90 дол. США, відсотки - 7723,72 дол. США, підвищені відсотки - 19,44 дол. США, заборгованість за кредитним договором від 13.03.2008 № 043-2008-647 у розмірі 67853,59 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 749,18 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 62956,25 дол. США, відсотки - 4120,07 дол. США, підвищені відсотки - 28,09 дол. США, а також стягнуто з відповідачів 3654,00 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 10.05.2016 було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26.01.2016, рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду в загальному порядку.

Повторним заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 29.06.2016 позов задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 08.08.2007 № 11/691К-07 у розмірі 118420,99 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 476,93 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 110200,90 дол. США, відсотки - 7723,72 дол. США, підвищені відсотки - 19,44 дол. США, заборгованість за кредитним договором від 13.03.2008 № 043-2008-647 у розмірі 67853,59 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 749,18 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 62956,25 дол. США, відсотки - 4120,07 дол. США, підвищені відсотки - 28,09 дол. США, всього на загальну суму 186274,58 дол. США, а також стягнуто з відповідачів 3654,00 грн у відшкодування витрат по оплаті судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 оскаржив повторне заочне рішення суду, вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, суд неповно з'ясував обставини справи, чим порушив норми процесуального права. Сторона двома реченнями зазначає, що розрахунок боргу невірний, заборгованість не відповідає дійсності, відсотки та пеня нараховані неправильно. Посилається на те, що судом не спростовані наведені відповідачем обставини та докази, чим порушені його права, відповідача позбавлено права на справедливий суд та судовий захист. Апеляція обґрунтовується цитуванням норм ЦПК України щодо порядку ухвалення судом рішення та його законності. Відповідач просить рішення суду скасувати, у пред'явленому до нього та до ОСОБА_2 позові - відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду не оскаржує.

Заслухавши доповідь судді, відхиливши клопотання відповідача ОСОБА_2, яка рішення суду не оскаржувала, про відкладення розгляду справи, оскільки таке не перешкоджає розгляду справи за апеляцією відповідача ОСОБА_1, взявши до уваги, що представник позивача та відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилися, про причини неявки не повідомили, клопотання щодо руху справи від них після 21.12.2016 до суду не надходили, внаслідок чого застосовуються наслідки, передбачені ст. 77 ч. 2 ЦПК України, їх правові позиції в справі викладені письмово, розглянувши справу за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України за відсутності учасників процесу, обговоривши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Ухвалюючи повторне заочне рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив із обґрунтованості та доведеності вимог кредитора, що боржниками не були заперечені та спростовані у належний процесуальний спосіб. Рішення суду відповідає вимогам закону, обставинам справи та ґрунтується на її матеріалах і доказах, яким дано правильну оцінку.

Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України щодо зобов'язань у редакції, чинній на час їх виникнення. Цивільні права та обов'язки, що виникають з договорів, які є обов'язковими для сторін і повинні належно виконуватися; виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, порукою; позичальник зобов'язаний повернути борг кредитору, а останній вправі вимагати з боржника і поручителя, які відповідають перед ним як солідарні боржники, стягнення боргу, за відповідних умов - достроково; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання (ст.ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 541, 543, 546, 553, 554, 611, 612, 614, 622, 623, 625, 629, ст. 1050 ч. 2, ст. 1054 ЦК України).

Встановлено, що Відкрите акціонерне товариство «Банк Універсальний», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», за кредитним договором від 08.08.2007 № 11/691К-07 (із урахуванням додаткових угод від 23.10.2007 № 1, від 13.03.2008 б/н, від 10.04.2009 б/н, від 14.04.2009 б/н, від 10.06.2010 б/н, від 02.07.2010 б/н, від 10.06.2011 б/н, від 14.06.2011 б/н, якими змінювалися права і обов'язки сторін) шляхом видачі 08.08.2007 коштів у сумі 85000,00 дол. США і 23.10.2007 у сумі 35738,14 дол. США надало ОСОБА_1 кредитні кошти загальною сумою 120738,14 дол. США на строк по 07.08.2037 і за базовою процентною ставкою у 12,45% річних, яка в подальшому змінювалася на різні періоди відповідно до додаткових угод до кредитного договору (а.с. 11-26, 33-38, 40-53, 58-80, 98-120, 136, 137 т. 1, а.с. 76-81 т. 2).

За кредитним договором від 13.03.2008 № 043-2008-647 (із урахуванням додаткових угод від 10.04.2009 б/н, від 14.04.2009 б/н, від 10.06.2010 б/н, від 02.07.2010 б/н, від 10.06.2011 б/н, від 14.06.2011 б/н, якими змінювалися права і обов'язки сторін) шляхом видачі 13.03.2008 коштів у сумі 71300,00 дол. США банк надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному розмірі на строк до 10.03.2028 і за базовою процентною ставкою у 13,45% річних, яка в подальшому змінювалася на різні періоди відповідно до додаткових угод до кредитного договору (а.с. 158-166, 178-189, 204-218, 223-248 т. 1, а.с. 20-40, 55 т. 2).

Окрім іпотеки належного ОСОБА_1 і ОСОБА_2 житлового будинку АДРЕСА_1 та належної ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0762 га, із кадастровим НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27-32, 39, 54-57, 92-97, 121-123, 190-197, 219-222, 249-250 т. 1, а.с. 1-8, 41-43 т. 2), виконання позичальником зобов'язань за кредитними договорами забезпечувалося порукою, зокрема, ОСОБА_2:

щодо зобов'язань за кредитним договором від 08.08.2007 № 11/691К-07 (із урахуванням змін, що до нього вносилися) - порукою, установленою договорами б/н від 02.07.2010 і від 14.06.2011 (а.с. 81-86, 124-129 т. 1);

щодо зобов'язань за кредитним договором від 13.03.2008 № 043-2008-647 (із урахуванням змін, що до нього вносилися) - порукою, установленою договором від 13.03.2008 № 043-2008-647-Р, до якого у зв'язку зі змінами умов кредитного договору вносилися відповідні зміни додатковою угодою від 14.04.2009 до договору поруки від 13.03.2008 № 043-2008-647-Р, та договорами від 02.07.2010 б/н і від 14.06.2011 б/н (а.с. 198-200, 223-224 т. 1, а.с. 9-13, 49-54 т. 2).

Поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за порушення боржником зобов'язань за кредитними договорами солідарно із останнім у повному обсязі.

Позичальник порушив свої зобов'язання і спричинив виникнення боргів за кредитними договорами, які станом на 16.06.2015 складали загалом 186274,58 дол. США:

за договором від 08.08.2007 № 11/691К-07: 118420,99 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 476,93 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 110200,90 дол. США, відсотки - 7723,72 дол. США, підвищені відсотки - 19,44 дол. США (а.с. 138-140 т. 1);

за договором від 13.03.2008 № 043-2008-647: 67853,59 дол. США, з яких прострочена заборгованість за кредитом - 749,18 дол. США, сума дострокового стягнення кредиту - 62956,25 дол. США, відсотки - 4120,07 дол. США, підвищені відсотки - 28,09 дол. США (а.с. 56-58 т. 2).

Неустойку за порушення позичальником зобов'язань за кредитним договорами кредитор не нараховував і до стягнення не пред'являв. Право банку вимагати із солідарних боржників дострокового повернення всього заборгованого за кредитними договорами у разі порушення зобов'язань позичальником передбачене законом і випливає з умов договорів.

Розпоряджаючись своїми цивільними та процесуальними правами, здійснюючи своє право на захист та виконуючи обов'язки щодо доказування вільно, на власний розсуд (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-61 ЦПК України), відповідачі не брали участь у судових засіданнях, у суді першої інстанції на час ухвалення заочних рішень не заперечували факти виникнення боргу за кредитним договором і виникнення у кредитора права на стягнення боргу як такі, встановленим процесуальним порядком не спростовували розрахунку та розміру боргу, його елементів, пред'явлених до солідарного стягнення, не подавали своїх доказів на заперечення відповідних доводів кредитора тощо. Не маючи перешкод для обрання правової позиції із метою захисту від позову, для надання доказів на її підтвердження та на спростування доводів позову, відповідачі не надали такі докази й із заявою про перегляд заочного рішення суду, не надали їх і під час розгляду судом справи після скасування заочного рішення, що було ухвалене 26.01.2016, знову не з'являлися в судові засідання (які призначалися тричі), внаслідок чого судом було 29.06.2016 ухвалене повторне заочне рішення (а.с. 156-157, 164-165, 167-188 т. 2 та ін.), не були відповідні докази подані й на стадії апеляційного провадження в справі. Ніяких конкретних доводів і аргументів по суті спору та пред'явлених кредитором вимог відповідачами не було суду наведено. Отже, позичальник не довів відсутності вини у порушенні зобов'язання, не спростував підстав позову та доводів, якими обґрунтовувалися вимоги про стягнення конкретно визначеного боргу (предмет позову).

На стадії апеляційного провадження в справі за апеляційною скаргою позичальника ОСОБА_1 на повторне заочне рішення суду першої інстанції від 29.06.2016 до початку судового засідання, що було призначене на 21.12.2016, від ОСОБА_1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю його явки до суду через терміновий виїзд за межі області, а від ПАТ «Універсал Банк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість для представника позивача взяти участь у судовому засіданні та у зв'язку з можливим потенційним врегулюванням спору шляхом проведення реструктуризації за кредитним договором (а.с. 215, 217 т. 2). Виходячи з цих обставин, положень ст. 10 ч. 4 та інших норм ЦПК України, маючи на меті сприяння сторонам у реалізації їхніх процесуальних прав і створення умов у межах розумного строку для уможливлення врегулювання спірних відносин за їх взаємною згодою, розгляд справи було відкладено на 30.01.2017. Утім, по спливу цього понад місячного строку до апеляційного суду не надійшли жодні відомості про результат позасудового врегулювання спору, позичальник і кредитор не заявляли з цього приводу ніяких клопотань, а клопотання поручителя про відкладення розгляду справи було відхилене.

За таких умов, міркування позичальника в апеляційній скарзі про начебто порушення його процесуальних прав, позбавлення права на справедливий суд і судовий захист цілком безпідставні та суперечать обставинам справи. Відповідач мав усі можливості для захисту від позову під час неодноразового розгляду справи, крім того, додаткові можливості для позасудового врегулювання спору і скористався ними на свій розсуд, у такий спосіб реалізувавши свої права у заснованому на принципах змагальності та диспозитивності цивільному процесі.

Апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ст. 303 ч. 1 ЦПК України). Апеляція не містить жодних конкретних доводів по суті спору, щодо предмета позову тощо, а відповідачем не надано суду ніяких доказів, які б спростовували правову позицію позивача, законність, обґрунтованість і правильність по суті рішення суду першої інстанції про задоволення позову. Доводи скарги про те, що суд першої інстанції не встановлював обставин справи, порушив норми матеріального та процесуального права спростовуються матеріалами справи включно зі змістом судових рішень. Правова позиція відповідача в справі ґрунтується суто на недопустимих у доказуванні припущеннях (ст. 60 ч. 4 ЦПК України).

Позов може бути пред'явлений до кількох відповідачів; кожен із відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (ст. 32 ч. 1 ЦПК України). У справі немає доказів наявності в апелянта ОСОБА_1 повноважень (ст. 237 ч.ч. 1, 3, ст. 244 ч.ч. 1, 3, ст. 245 ЦК України, ст. 38 ч. 1, ст.ст. 42, 44 ЦПК України) на представництво у суді іншого відповідача - поручителя ОСОБА_2, яка рішення суду не оскаржувала. Тому доводи апеляції ОСОБА_1, які стосуються судового рішення, ухваленого щодо відповідача ОСОБА_2, вимога апеляції про скасування рішення суду, ухваленого щодо ОСОБА_2, від імені та в інтересах якої він діяти не має права, з відмовою в позові до поручителя правового значення не мають, можливість задоволення такої вимоги виключається.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини, рішення суду відповідає вимогам ст.ст. 212-215 та іншим нормам ЦПК України, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 не дає підстав для скасування рішення суду із відмовою в позові, тому на підставі ст. 308 ЦПК України апеляцію слід відхилити, повторне заочне рішення суду - залишити без змін. За наявності для того підстав, сторони не позбавлені права врегулювати спір за взаємною згодою і після набрання законної сили рішенням суду в справі, зокрема, у процедурі виконавчого провадження.

Керуючись ст. 303 ч. 1, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст.ст. 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, повторне заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду від 29 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді