13.02.2017 227/4831/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

13 лютого 2017 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючого судді - Левченка А.М.,

секретаря - Черкасової О.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Добропільського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 1193,44 грн., яка складається з заборгованості за договором 240,00 грн.; інфляції 29,13 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 7,51 грн.; пені за договором в розмірі 1 % - 916,80 грн. В обґрунтування свої вимог послалася на те, що 23 листопада 2015 року відповідач придбала у неї в магазині товар вартістю 240,00 грн., при цьому між ними було укладено договір купівлі продажу № 22 А з розстроченням платежу на 1 місяць. Відповідачем було отримано товар, однак у встановлені договором строк грошове зобовязання не виконала. Вказала, що відповідач на телефонні дзвінки не відповідає, ігнорує її, свідомо порушує свої зобовязання. Просила стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн., витрати на послуги у розмірі 3 грн.

Позивач в заяві від 27.12.2016 року просив стягнути з відповідача витрати у розмірі 18,75 грн. на виготовлення чітких копію документів, які були подані позивачем на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Позивач у судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду була повідомлена належним чином, неодноразово направлялися судові повістки за місцем реєстрації відповідача. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідача, до суду надано не було.

З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави для заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АЕ № 918733 від 05.07.2012 року позивач ОСОБА_1 зареєстрована як фізична-особа підприємець з правом здійснювати роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах.

Судом встановлено, що 05 листопада 2015 року між сторонами укладено договір купівлі-продажу товару з розстроченням № 22 А, згідно з яким ОСОБА_3 придбала в кредит з розстроченням платежу на 1 місяць товар вартістю 240,00 грн. Договір містить графу «з умовами договору ознайомлений» напроти якої стоїть підпис відповідача. Підписання даного договору є підтвердженням факту передачі товару.

Також, умовами вказаного договору передбачено, що у разі допущення прострочення чергового платежу вся сума непогашеної заборгованості, а також пеня в розмірі 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення, буде стягнутий в примусовому порядку незалежно від надходження строків чергових платежів за рішенням суду.

Суд бере до уваги наступні норми чинного законодавства як правове обґрунтування правових відносин, що виникли між сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Таким чином, як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній порушив свої зобовязання за договором, не виконав їх належним чином, на даний час продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення заборгованості за договором, сплати індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також суми пені в матеріалах справи відсутні. Відповідач прострочив строк виконання зобовязання встановлений договором, оскільки кінцевий термін повернення заборгованості за договором є 05 грудня 2015 року.

В ч. 1,3 ст. 549 кодексу вказано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Договором передбачений розмір пені 1 % відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Розмір пені за 1 день прострочення складає один відсоток від суми заборгованості за договором - 240 грн., що дорівнює 2,4 грн.

Позивачем заявлена вимога про стягнення суми пені з розрахунку за період з 05.12.2015 року по 21 12.2016 року, тобто за 382 календарних дні.

Розмір пені 2,4 грн. один день прострочення помноженій на загальну кількість днів - 382 дні дорівнює 916,80 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З огляду на наведене, враховуючи те, що метою неустойки є не збагачення кредитора, а відновлення його порушеного права, суд, на підставі частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, вважає за необхідне зменшити розмір заявленої до стягнення позивачем неустойки до 240 грн., що відповідає заборгованості за договором.

Крім того, ч. 1 ст. 552 кодексу передбачає, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Суд враховує також те, що відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просив стягнути індекс інфляції та три відсотки річних за весь період прострочення.

За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Відповідно до відомостей, які оприлюднені в газеті «Урядовий курєр» http://ukurier.gov.ua/uk/articles/category/indeks-inflyaciyi/ за повідомленням Державної служби статистики України, індекс споживчих цін (індекс інфляції) у грудні 2015 року склав 100,7 %; у 2016 році у січні 100,9 %, лютому 99,6 %, березні 101,0 %, квітні 103,5 %, травні 100,1 %, червні 99,8 %, липні 99,9 %, серпні 99,7 %, вересні 101,8 %, жовтні - 102,8 %, листопаді 101,8 %, у грудні 100,9 %.

Індекс інфляції за період прострочення становитиме сума заборгованості за договором 240,00 грн. х (100,7% х 100.9% х 99.6% х 101.0% х 103.5% х 100.1% х 99.8% х 99.9% х 99.7% х 101.8% х 102.8% х 101.8% х 100.9%) 240.00 грн. = 29,67 грн.

Три відсотки річних за вказаний період складає 240,00 грн. х 3% : 100 % : 366 х 382 = 7,51 грн.

Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку, про правомірність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у частині стягнення суми заборгованості за договором 240,00 грн., інфляції 29,67 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 7,51 грн., а також пені у розмірі - 240 грн.

Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем зобовязань з повернення заборгованості за договором, сплати індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, а також суми пені в матеріалах справи відсутні. Відповідач прострочив строк виконання зобовязання встановлений договором, оскільки кінцевий термін повернення заборгованості за договором є 05 грудня 2015року.

Таким чином, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 517,18 грн., яка складається з суми заборгованості за договором 240,00 грн., суми інфляції 29,67 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 7,51 грн. та пені в розмірі - 240 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Отже, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору та витрат по сплаті банківських послуг, що у загнальному розмірі буде складати 240,19 грн., тобто, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (у відстоковму співвідношенні між заявленою ціною позову та фактично задоволеною частиною позовних вимог).

Щодо стягнення з відповідачавитрат на ксерокопіювання документів у розмірі 18,75 грн., то такі витрати стягненню з відповідача не підлягають, оскільки за своєю правовою природою не належать до судових витрат в розумінні Цивільного процесуального кодексу України, так як були понесені позивачем у звязку з виконанням вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху у звязку з неналежним виконанням позивачем вимог процесуального закону в частині подання до суду належних для читання письмових доказів при первісному зверненні із позовною заявою.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 10, 11, 74, 88, 122, 215, 224-227 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором купівлі-продажу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт серії ВС 951512, на користь ОСОБА_1, паспорт серії ВК 602305, ІНН НОМЕР_1, заборгованість сумі 517,18 грн., яка складається з суми заборгованості за договором 240,00 грн., суми інфляції 29,67 грн.; 3 % річних за користування чужими грошовими коштами 7,51 грн. та пені в розмірі - 240 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, паспорт серії ВС 951512, на користь ОСОБА_1, паспорт серії ВК 602305, ІНН НОМЕР_1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 240 грн. 19 коп. (двісті сорок гривень, 19 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.М. Левченко

Повний текст судового рішення виготовлено:13 лютого 2017 року.