АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/231/17 Головуючий 1 інст. - Стеганцов С.М.
Справа № 637/1028/15-ц Доповідач - Пономаренко Ю.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді : Пономаренко Ю.А.,

суддів колегії : Міненкової Н.О.,

Піддубного Р.М.,

за участю секретаря: Соколовій А.В.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалось на те, що 30 серпня 2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого на даний час є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 825/2-40/1/5-126, відповідно до якого банк надає позичальнику у тимчасове користування грошові кошти у сумі 31600 доларів США зі сплатою 13% річних та 31.10.2008 року до 10 серпня 2020 року. 31.10.2008 року сторони погодили зміну процентної ставки на рівні 14 %.

Відповідач взятих на себе зобов'язань за договором не виконує, а саме в односторонньому порядку припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим утворилася прострочена заборгованість у сумі 55670,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.04.2015 року складає 1308799,99 грн.,у зв'язку з чим вони вимушені були звернутися до суду з вказаним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 1308790,99 грн. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судовий збір в розмірі 3654,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням суду 1 інстанції, ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що заочне рішення є незаконним, необґрунтованим та постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. В своїй апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, що з'явились, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст.303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», суд 1 інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 отримав кредитні кошти та використовував їх на свій розсуд, однак в порушення вимог ст. 1054 ЦК України припинив повертати основну суму кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом, тому задовольнив позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк».

Судова колегія вважає, що такий висновок суду першої інстанції є правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Матеріали справи містять дані про те, що 30 серпня 2005 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 825/2-40/1/5-126, відповідно до якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 31600 грн. зі сплатою 13% річних з кінцевим терміном погашення заборгованості по кредиту до 10 серпня 2020 року.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 31.10.2008 року до договору кредиту, сторони погодили зміну процентної ставки на рівні 14% річних.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до ст.ст. 629, 628 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до правил ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Матеріали справи містять дані про те, що протягом строку дії кредитного договору боржник систематично порушував терміни сплати кредиту і процентів за користування кредитом, в зв'язку з чим позивач повідомляв відповідача про існування заборгованості та обов'язок її погашення.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 прийнятих на себе зобов'язань за договором кредиту, станом на 03 квітня 2015 року утворилась заборгованість за договором кредиту в розмірі 55670,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 03.04.2015 року складало 1308790,99 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 24377,96 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 573113,46 грн.; суми заборгованості за відсотками - 20774,38 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 488395,07 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 3422,65 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 80464,73 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 4710,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 110747,60 грн.; суми заборгованості за комісіями - 2 385,00 доларів США 00 центів, що за офіційним курсом НБУ складає 56070,14 грн. Колегія суддів погоджується з наданим розрахунком, оскільки відповідач іншого розрахунку, або спростування даного розрахунку, заяви про застосування строків позовної давності не надав.

Зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону (ст.ст.526,527, 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України Порушенням зобов'язання визнаються його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 Цивільного Кодексу, якщо інше не встановлено договором.

Тому, колегія суддів вважає правильним висновок суду про обґрунтування позовних вимог банку та стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Відповідачем будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду - не надано.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що суд всебічно дослідив усі обставини по справі, дав їм належну оцінку, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не має.

Інші доводи апеляційної скарги рішення суду не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, ст.ст.314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - Ю.А. Пономаренко

Судді - Н.О. Міненкова

Р.М. Піддубний