АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/159/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 25 Мазай Н. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівБабенка В. М., Нерушак Л. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_7, ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись в обґрунтування заявленого позову на те, що 09 вересня 2011 року на території Монастирищенського району Черкаської області на автодорозі Орадівка - Мошни відбулась ДТП за участю належного позивачу на праві власності автомобіля НОМЕР_1, під його керуванням, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7

ДТП відбулась з вини ОСОБА_7, за що постановою Монастирищенського районного суду від 17 жовтня 2011 року ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680,00 грн.

Внаслідок ДТП, зазначає ОСОБА_6, належний йому автомоібль отримав значні механічні ушкодження, що підтверджується звітом про оцінку автомобіля № 30/11/11, та становлять 62 299,15 грн.

Виходячи з договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АП /0016287/1021/11 та умов полісу № АА/ 2674040, укладеного між ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «Провідна», відповідно до яких 25 лютого 2011 року, власник автомобіля застрахував свою цивільно-правову відповідальність перед третіми особами на випадок настання дорожньо-транспортної пригоди.

Крім того, вказує ОСОБА_6, внаслідок ДТП йому була заподіяна моральна шкода, яка полягала у негативному впливі на його психологічний стан, що відобразилось на нормальному ритмі життя, порушенні сну, внаслідок чого він тривалий час був позбавлений повноцінного відпочинку та сили. За умови знаходження його автомобіля в непридатному для користування стані на протязі тривалого часу організація перевезення членів його родини вимагала значних зусиль для нього та додаткових витрат.

Таким чином, завдану йому моральну шкоду ОСОБА_6 оцінив в розмірі 5 000,00 грн.

На розмір відшкодування моральної шкоди також впливає і неправомірна поведінка ПрАТ «СК «Провідна», вказує позивач, яка на його неодноразові звернення про відшкодуванню завданої йому шкоди, відмовляла йому у виплаті страхового відшкодування.

Крім того, зазначає ОСОБА_6, ПрАТ «СК «Провідна», яка умисно ухилялась від виконання свого зобов'язання по відшкодуванню завданої йому внаслідок ДТП шкоди, повинна сплатити йому пеню у розмірі 4 378,00 грн.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_6 з метою їх захисту звернувся до Монастирищенського районного суду Черкаської області та з урахуванням уточнень просив постановити судове рішення, яким стягнути солідарно із ОСОБА_7 та ПрАТ «СК «Провідна» на його користь матеріальну шкоду в сумі 62 299,15 грн., моральну шкоду в сумі 5 000,00 грн., судові витрати по справі, що складаються із сум державного мита та витрат на правову допомогу у розмірі 3 500,00 грн. Стягнути з ПрАТ «СК «Провідна», на його користь пеню за ухилення від виконання зобов'язання у розмірі 4378,00 грн.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року позов ОСОБА_6 - задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_6 всього 120 495,14 грн., в тому числі: матеріальні збитки з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення за період з жовтня 2012 року по серпень 2015 року включно 108089,02 грн.; 3% річних від простроченої суми за 1100 днів за період з 25 вересня 2012 року по 30 вересня 2015 року в сумі 5632,52 грн.; пеню за період з 03 квітня 2012 року по 21 вересня 2012 року в сумі 4378,00 грн.; моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн., судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1395,60 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна», вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим, таким, що винесене при неповному з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи та при невідповідності висновків суду дійсним обставинам справи, прийнятим із порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити. Судові витрати покласти на ОСОБА_6

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ПрАТ «СК «Провідна» підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Як вбачається із наявних матеріалів справи, 9 вересня 2011 року на території Монастирищенського району Черкаської області на автодорозі Орадівка - Мошни 56 км. + 150 м. відбулась ДТП за участю належного ОСОБА_6 на праві власності автомобіля НОМЕР_1, під його ж керуванням, та автомобіля НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7, який, виїжджаючи із польової дороги на головну дорогу Орадівка - Мошни 56 км. + 150 м., не надав дорогу автомобілю який наближався до даного перехрестя та виїхав на перехрестя, внаслідок чого автомобіль НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження.

Постановою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2011 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 680, грн. (т.1 а.с. 6)

Відповідно до договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів за умовами «Автоцивілка плюс» № АП /0016287/1021/11 від 24 лютого 2011 року цивільна відповідальність ОСОБА_7 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Строк дії договору з 25 лютого 2011 року до 24 лютого 2012 року включно, відповідно до п. 3.2. договору, ліміт відповідальності страховика складає 100 000,00 грн. (т.1, а.с.30, т. 2, а.с.165).

Згідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА /2674040 від 25 лютого 2011 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_7 була застрахована в ПрАТ «СК «Провідна». Строк дії полісу з 25 лютого 2011 року до 24 лютого 2012 року, включно. За даним полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну складає - 50 000,00 грн., франшиза - 0 грн. ( т. 1 а.с.31, т.2 а.с.166).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції вважав, що відповідач ПрАТ «СК «Провідна» не виконало покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та договором страхування, обов'язок щодо відшкодування шкоди, завданої позивачеві в результаті ДТП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

За змістом ст.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових прав страхувальника.

Статтею 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно звіту № 30/11/11 про оцінку автомобіля НОМЕР_1, складеного 25 листопада 2011 року експертом-товарознавцем ОСОБА_9, матеріальний збиток, завданий позивачу ОСОБА_6, як власнику автомобіля, в результаті його пошкодження при ДТП складає 62 299,15 грн. (т.1, а.с. 7-29)

Листом № 04-10/41886 від 02 квітня 2012 року ПрАТ «СК «Провідна», посилаючись на п.3 ч.1 ст.26 Закону України «Про страхування», відмовила позивачеві у виплаті страхового відшкодування за пошкодження автомобіля Nissan Almera, д.н.з НОМЕР_1. (т.1, а.с.32-33)

Колегія суддів критично оцінює посилання ПрАТ «СК «Провідна» на те, що причиною відмови у виплаті страхового відшкодування було подання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 свідомо неправдивих відомостей як про факт настання самої події ДТП, так і щодо причин та обставин пошкодження автомобіля НОМЕР_1, що підтверджується висновком транспортно-трасологічного дослідження № 09-03/2012 від 14 березня 2012 року (т. 2 а.с. 123-134), з якого слідує, що зафіксовані пошкодження досліджуваного автомобіля ні за механізмом, ні за характером слідоутворення, ні за формою утворених пошкоджень і висотою їх розташування від опорної поверхні, ні за кількістю об'єктів слідоутворення не відповідають вказаним страхувальником та потерпілим водієм умовам зіткнення, що свідчить про технічну неспроможність заявлених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обставин виникнення пригоди, оскільки такі посилання спростовуються сукупністю зібраних по справі доказів.

Як вбачається із них, дані висновки транспортно-трасологічного дослідження суперечать висновкам, наведеним у постанові Монастирищенського районного суду Черкаської області від 17 жовтня 2011 року про притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП, що має преюдиціальне значення щодо обставин, за яких сталося ДТП.

Згідно з ч.1 ст.16, п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За правилом п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує оцінену шкоду, заподіяну майну третьої особи відповідно лімітів відповідальності страховика, за виключенням франшизи, за ст.12 цього Закону.

Слід зауважити, що Верховним Судом України в листі від 19 липня 2011 року «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» вказано на те, що згідно з положенням про порядок та умови проведення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 року №1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей».

Оскільки ПрАТ «СК «Провідна» не виконала покладеного на нього обов'язку щодо виплати страхового відшкодування, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_6 матеральну шкоду, завдану внаслідок ДТП, яка дорівнює 62 299, 15 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Крім того, слід зазначити, що ст. 625 ЦК України розміщена в розд. І «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК України, а тому поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).

Отже, договір про надання послуг (зокрема, страхових) є складним зобов'язанням, що складається з двох органічно поєднаних між собою зобов'язань: по-перше, правовідношення, в якому виконавець повинен надати послугу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; по-друге, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Проаналізувавши норми ст. ст. 524, 533-535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Таким чином, грошовим зобов'язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

З огляду на вищевикладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту, є грошовим зобов'язанням, в якому установлена ціна договору - страхова сума.

Таким чином, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Суд першої інстанції врахував вищеназвані норми матеріального права та прийшов до обгрунтованого висновку про підставність заявлених ОСОБА_6 позовних вимог та необхідності стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача 108 089,02 грн. в рахунок сплати страхового відшкодування з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з жовтня 2012 року по серпень 2015 року (62 299,15 грн. х 1,735); 3 % річних в розмірі 5 632,52 грн. (62 299,15грн. х 1100дн. : 365дн. : 100 х 3) та пеню за період з 03 квітня 2012 року по 21 вересня 2012 року в сумі 4378,00 грн. (62 299,15 грн. х 7,5% х 2 х 171дн. : 365дн.), а всього 120 495,14 грн.

Також є необґрунтованими посилання в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення судом першої інстанції на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування моральної шкоди 1000 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_6 в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовував наявність моральної шкоди тим, що як сам факт ДТП , так і наслідки даної дорожньо-транспортної пригоди, є психотравмуючим фактором для позивача, внаслідок якого він зазнав порушення своїх нормальних життєвих зв'язків і потребував прикладення додаткових зусиль для відновлення попереднього стану, на протязі тривалого часу ОСОБА_6 був позбавлений можливості використовувати транспортний засіб, у зв'язку із чим суд прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди та необхідність стягнення із ПрАТ «СК «Провідна» на користь ОСОБА_6 рахунок відшкодування збитків немайнового характеру 1000 гривень.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі ПрАТ «СК «Провідна», були предметом дослідження в суді першої інстанції, правильності висновків суду не спростовують та на законність рішення суду не впливають.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 21 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :