Справа № 2-106/2010
УХВАЛА

14 лютого 2017 року м. Камянка

Камянський районний суд Черкаської області у складі

головуючого судді Шкреби В.В.,

при секретарі Ткачук Т.С.,

за участі представника

скаржника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Камянка Черкаської області скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Ірпінського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаною скаргою.

В обґрунтування своїх вимог вказала, що в провадженні Ірпінського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебуває виконавчий лист № 2-106/2010 від 10.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі.

Вважала, що державний виконавець не в повній мірі виконує законодавчі вимоги та стягує заборгованість по аліментам без врахування індексації, що являється бездіяльність яку вона оскаржує.

Просила зобовязати державного виконавця провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів виходячи з її розміру з урахуванням індексації.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги заяви підтримала. Інший представник ОСОБА_7 до суду не зявився, проте суд вважав можливим проводити судовий розгляд без його участі, так як він повідомлявся про дату та час слухання справи, під час судового розгляду з ним узгоджувалась дата судового засідання і він не мав заперечень проти слухань 14.02.2017 року.

Представник державної виконавчої служби не зявився, його неявка не перешкоджає розгляду даної скарги.

Третя особа заперечував проти задоволення заяви, про що подав до суду відповідну заяву, просив розгляд проводити без нього.

Вислухавши пояснення представників, дослідивши матеріали скарги та провадження, суд вважає, що скарга не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Дійсно, як встановлено судом, в провадженні Ірпінського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області перебував виконавчий лист № 2-106/2010 від 10.12.2014 року про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліментів на утримання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у твердій грошовій сумі.

Проте, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, копії якого надані суду на виконання ухвали про витребування доказів, виконавче провадження згідно постанови від 23.03.2016 року закінчено, у звязку з відсутністю заборгованості по сплаті аліментів.

Копію цієї постанови направлено як боржнику, так і стягувану, тобто ОСОБА_2

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на час винесення постанови) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на час винесення постанови) передбачені певні дії, які державний виконавець має право вчиняти в межах повноважень, наданих йому цим Законом.

Тобто, дії вчинені державним виконавцем в межах виконавчого провадження, є виконавчими діями. Усі інші дії, вчинені поза межами виконавчого провадження, не є виконавчими діями у розумінні Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на час винесення постанови), а тому не можуть бути предметом оскарження у порядку ст.383 ЦПК України.

Згідно статті 30 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону, який діяв на час винесення постанови) державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення суду тільки до завершення виконавчого провадження.

Крім цього, стаття 74 цього Закону вказувала, що тільки при вчиненні дій зі звернення стягнення аліментів можливе проведення розрахунку аліментів, обрахування індексації. При цьому, саме стягнення аліментів можливе лише в незавершеному виконавчому провадженні.

Водночас, як встановлено в судовому засіданні скаржник оскаржує бездіяльність державного виконавця по виконавчому провадженню, яке закінчено, при цьому постанову відповідну вона не оскаржує.

Також, державний виконавець Лемберська Ольга Іванівна жодним чином не має відношення до виконавчого провадження, так як виконавчі дії та рішення проводились зовсім іншими виконавцями, а вона являється тільки представником при розгляді вказаної скарги, а тому предявлення вимоги про визнання її бездіяльності, допущеної під час виконавчого провадження, не може бути обґрунтованим в принципі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 207, 383 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Ірпінського міського відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через Камянський районний суд Черкаської області протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя :