Справа № 2-79/10
Провадження № 4-с/645/3/17
УХ В А Л А

Іменем України

10 лютого 2017 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судового засідання Денісенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на дії і бездіяльність державних виконавців і постановлення щодо них окремої ухвали суду; на незаконність постанов виконавчого провадження № 27038273; про відновлення виконавчого провадження № 27038273,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною скаргою, у якій зазначила, що 10 червня 2011 року у відділі державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, було відкрито виконавче провадження № 27038273 за виконавчим листом від 07 червня 2011 року, виданим Фрунзенським районним судом міста Харкова на виконання рішення цього суду від 23 квітня 2010 року по справі 2-79/10 в частині стягнення з ОСОБА_2 управління персоналом(теперішня назва «Приватне акціонерне товариство «Вищий навчальний заклад «ОСОБА_2 управління персоналом», скорочено ПрАТ «ВНЗ «МАУП»)на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 93990,27 грн. (далі рішення по справі 2-79/10); у виконавчому листі від 07.06.2011 року зазначено: «Стягнути з ОСОБА_2 управління персоналом на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 93990 (дев'яносто три тисячі девятсот девяносто) грн. 27 коп., з урахуванням подальшого відрахування з суми прибуткового податку та обовязкових платежів. З моменту набрання рішенням законної сили і до повного розрахунку на вищезазначену суму нараховувати простий відсоток у розмірі облікової ставки Національного банку України, яка діятиме в цей період, плюс три відсотки», таке ж вказано і у постанові про відкриття за цим виконавчим листом виконавчого провадження № 27038273; із інформації з Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень заявнику стало відомо, що виконавче провадження № 27038273 постановами від 30 березня 2016 року про виведення його із зведеного виконавчого провадження, поновлення й закінчення відповідно виведено, поновлено й закінчено із посиланням на ухвалу №2033/6414/2012 від 22.08.2012 року Фрунзенського районного суду м. Харкова»; зазначені постанови заявником не одержані, роздруковані із ЄДРВП.

Виконавче провадження № 27038273 з 25 січня 2013 року мала здійснювати державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ міста Києва ОСОБА_3; виконавчі дії по виведенню із зведеного, поновленню й закінченню виконавчого провадження № 27038273 здійснив державний виконавець ВДВС Голосіївського РУЮ міста Києва ОСОБА_4 із визначенням підстави таких його дій у постановах про виведення виконавчого провадження № 27038273 із зведеного й поновлення його як «рішення скасовано» із посиланням на норми статей 33 і частину 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно статті 49 і 36 цього закону у ред. до 04.11.2010 року); підставою закінчення цього виконавчого провадження ОСОБА_4 вказано «згідно ухвали №2033/6414/2012 від 22.08.2012 Фрунзенського районного суду м. Харкова», нормою матеріального права пункт 4 частини 1 статті 49, статтю 50 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно статті 37 і 38 цього Закону у ред. до 04.11.2010 року); затвердила постанови про поновлення й закінчення виконавчого провадження № 27038273 державний виконавець Ярушевська І.І..

Заявник вважає зазначені в Інформації про виконавче провадження та постановах про виведення із зведеного, поновлення та закінчення виконавчого провадження № 27038273 відомості недостовірними, оскільки ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова по справі 2038/6414/2012, на яку посилається державний виконавець у постанові про закінчення виконавчого провадження № 27038273 , ніяке рішення по справі 2-79/10, у тому числі в частині стягнення з МАУП/ПрАТ «ВНЗ «МАУП» 93990,27 грн. не скасовувалось й не могло бути скасоване і виконавчий лист від 07 червня 2011 року про стягнення з МАУП/ПрАТ «ВНЗ «МАУП» 93990,27 грн. таким, що не підлягає виконанню, не визнавався, а тому посилання у постановах про виведення із зведеного, поновлення та закінчення виконавчого провадження № 27038273 на вказані норми права безпідставні.

З урахуванням викладеного ОСОБА_1 просе у скарзі визнати постанову від 30 березня 2016 року про виведення виконавчого провадження № 27038273 із зведеного незаконною і зобовязати начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві скасувати її; визнати постанову від 30 березня 2016 року про поновлення виконавчого провадження № 27038273 (після виведення його із зведеного) незаконною і зобовязати начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві скасувати її; визнати постанову від 30 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 27038273 незаконною і зобовязати начальника ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві скасувати її; зобовязати державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві відновити виконавче провадження № 27038273; визнати факт незаконної бездіяльності державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві ОСОБА_3 щодо виконавчого провадження № 27038273, наявність у вчиненому ОСОБА_3 щодо цього виконавчого провадження ознак правопорушення за статтями 26-28, 364, 382 КК України та постановити окрему ухвалу щодо порушення ОСОБА_3 закону, направивши цю ухвалу відповідним органам для вжиття заходів реагування; визнати дії державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві ОСОБА_4 щодо виконавчого провадження № 27038273 неправомірними, наявність у вчиненому ОСОБА_4 Р.Г. щодо виконавчого провадження № 27038273 ознак правопорушення за статтями 26-28, 364, 366, 382 КК України та постановити окрему ухвалу щодо порушення ОСОБА_4 закону, направивши цю ухвалу відповідним органам для вжиття заходів реагування; визнати дії державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у місті Києві ОСОБА_5 по відсутності контролю за законністю виконавчого провадження № 27038273 неправомірними, наявність у вчиненому ОСОБА_5 щодо виконавчого провадження № 27038273 ознак правопорушення за статтями 26-28, 364, 366, 382 КК України та постановити окрему ухвалу щодо порушення ОСОБА_5 закону, направивши цю ухвалу відповідним органам для вжиття заходів реагування.

Зацікавлені особи в судове засідання не зявилися, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Щодо явки вищезазначених осіб в судове засідання суд враховує положення ч.1 ст.27 ЦПК України, розяснення п.20 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що явка до суду та участь у справі є правом, а не обовязком осіб, які беруть в ній участь.

Від заявника надійшла заява про розгляд скарги у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши надані заявником докази, матеріали справи № 2-79/10 за позовом ОСОБА_1 до МАУП (у формі акціонерного товариства закритого типу), президента МАУП ОСОБА_6, 3-тя особа ОСОБА_7 про визнання незаконним звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення компенсації втрати частини заробітку, про видачу дублікату трудової книжки, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завірені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 27038273, суд вважає, що вимоги скарги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В провадженні Фрунзенського районного суду міста Харкова знаходиться справа за скаргою ОСОБА_1 на дії і бездіяльність державних виконавців ВДВС Голосіївського РУЮ міста Києва ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання постанов виконавчого провадження № 27038273 про виведення із зведеного, поновлення і закінчення цього виконавчого провадження незаконними та його відновлення; про визнання факту бездіяльності державного виконавця Сатиренко І.О., дій державних виконавців Сидоренка Р.Г. і ОСОБА_5 неправомірними, наявності у вчиненому зазначеними державними виконавцями ознак кримінального правопорушення за ознаками ст. ст. 26-28, 364, 366, 382 КК України й постановлення щодо них окремої ухвали суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В обґрунтування вимог скарги заявник послався на факт відкриття виконавчого провадження № 27038273 за вищевказаним виконавчим листом від 07 червня 2011 року, інформацію з ЄДРВП, матеріали справи у Фрунзенському районному суді міста Харкова, повязаними з виконанням рішення по справі 2-79/10 за вищевказаним виконавчим документом, надав відповідні докази.

Державними виконавцями заперечень проти скарги, а відтак і доказів на їх підтвердження, у тому числі доказів існування законних підстав для виведення із зведеного, поновлення та закінчення виконавчого провадження № 27038273 не надано.

Для повного і всебічного зясування обставин справи судом 20 вересня 2016 року постановлено ухвалу про витребування доказів оригіналів виконавчого провадження № 27038273 для дослідження їх у суді та належно засвідчених копій для долучення до матеріалів справи (т.1 а.с. 21-22).

Ухвала про витребування доказів від 20 вересня 2016 року судом направлялась за місцем перебування зацікавлених осіб до ВДВС Голосіївського РУЮ міста Києва.

Відповідно до ч. 2 ст. 88 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 (в редакції, яка існувала на час існування правовідносин по справі і відповідно до якої, на виконання ст. ст. 19, 58 Конституції України, ст.5 ЦК України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України, п.п.6,7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, мало й має бути здійсненим виконавче провадження № 27038273)» у разі надходження ухвали суду про витребування або вилучення документа виконавчого провадження, відповідно до якої витребується або вилучається оригінал документа виконавчого провадження, державний виконавець зобов'язаний не пізніше трьох днів, якщо інший строк не встановлено судом, долучити копію документа, засвідчену в порядку, встановленому частиною першою цієї статті, до документів виконавчого провадження, після чого надіслати цінним листом з описом вкладення оригінал документа до суду, який його витребує або вилучає. Ухвала суду додається до документів виконавчого провадження».

Відповідно до ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України докази надаються сторонами.

Враховуючи викладене, суд зясовує обставини справи на підставі доказів, наданих заявником, роздрукованих із ЄДРВП матеріалів та матеріалів справи у Фрунзенському районному суді міста Харкова.

Постановою про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження від 30.03.2016 року виведено виконавче провадження № 27038273 з примусового виконання виконавчого листа № 2-79/10 , виданого 07.06.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на час винесення постанови державного виконавця від 30.03.2016 року) у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій. У разі якщо виконавчі провадження про стягнення коштів з одного боржника відкриті у кількох органах державної виконавчої служби, об'єднання виконавчих проваджень у зведене здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 поновлено виконавче провадження на підставі ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», також у даній постанові зазначалося, що рішення скасовано.

Постановою заступника начальника відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві ОСОБА_4 від 30.03.2016 року закінчено виконавче провадження на підставі п.4 ч.1 ст. 49, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Проте, ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова по справі 2033/6414/2012 рішення по справі 2-79/10 в частині стягнення з МАУП/ПрАТ «ВНЗ «МАУП» 93990,27 грн. не скасовувалось і виконавчий лист від 07 червня 2011 року про стягнення з МАУП/ПрАТ «ВНЗ «МАУП» 93990,27 грн. таким, що не підлягає виконанню, не визнавався, а тому посилання державним виконавцем Сидоренком Р.Г. у постановах про виведення із зведеного та поновлення виконавчого провадження № 27038273 на норми статей 33 і частину 5 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно статті 49 і 36 цього закону у ред. до 04.11.2010 року) та у постанові про закінчення виконавчого провадження № 27038273 на норму пункту 4 частини 1 статті 49 і статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» (відповідно статті 37 і 38 цього закону у ред. до 04.11.2010 року) із застосуванням цих норм для виведення із зведеного, поновлення та закінчення цього виконавчого провадження безпідставні.

Зважаючи на вищевикладене, суд вважає постанови про виведення виконавчого провадження № 27038273 із зведеного, поновлення його та закінчення із посиланням на ухвалу Фрунзенського районного суду міста Харкова по справі 2033/6414/2012 незаконними, такими, що підлягають скасуванню, а виконавче провадження № 27038273 відновленню.

Що стосується вимог постановлення окремих ухвал, то окрема ухвала суду це процесуальний засіб судового впливу на виявлені під час судового розгляду порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Суд, виявивши при розгляді справи порушення закону і встановивши причини і умови, які сприяли вчиненню порушення, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним особам чи органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов (ч. 1 ст. 211 ЦПК). Характерно, що окремі ухвали можуть бути постановлені і при закінченні розгляду справи без ухвалення рішення (закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду), а також за наявності певних умов до закінчення її розгляду (п. 39 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»).

До правових підстав постановлення окремої ухвали відповідно до ч. 1 ст. 211 ЦПК України належить: 1) виявлення під час розгляду справи порушень матеріального або процесуального закону; 2) встановлення причини та умов, що спряли вчиненню таких порушень.

Крім того, окрему ухвалу суд постановляє за власною ініціативою.

Особи, які беруть участь у справі, не мають права вимагати винесення окремих ухвал.

Що стосується вимог про встановлення наявності в діях державних виконавців ознак кримінальних правопорушень, то заявником обрано не достатньо обґрунтований спосіб захисту своїх прав, оскільки, відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Крім того, не підлягають задоволенні вимоги за скаргою стосовно державного виконавця Сатиренка І.О., оскільки заявник оскаржує постанови державного виконавця, які винесені саме ОСОБА_4.

Необхідно зауважити, що ОСОБА_1 просе визнати дії ОСОБА_5 неправомірними у звязку з відсутністю контролю за законністю виконавчого провадження № 27038273, але доказів щодо відсутності контролю з боку начальника, суду не надано. Вимог про визнання дій начальника відділу ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві ОСОБА_8 неправомірними щодо затвердження оскаржуваних постанов, скарга не містить.

Одночасно ОСОБА_1 просить поновити строк на подання даної скарги, мотивуючи це тим, що вона про існування постанов державного виконавця Сидоренка Р.Г. від 30 березня 2016 року про виведення, поновлення та закінчення виконавчого провадження дізналася тільки на початку серпня 2016 року.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлений судом ч. 2 ст. 385 ЦПК України.

На підставі викладеного, з метою захисту прав заявника, суд вважає необхідним поновити строк на подання скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 15, 60, 197, 210 213, 383, 385, 386, 387, 389 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Поновити ОСОБА_9 строк для подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 на дії і бездіяльність державних виконавців і постановлення щодо них окремої ухвали суду; на незаконність постанов виконавчого провадження № 27038273; про відновлення виконавчого провадження № 27038273 - задовольнити частково.

Визнати постанову від 30 березня 2016 року про виведення виконавчого провадження № 27038273 із зведеного незаконною і зобовязати начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві скасувати її.

Визнати постанову від 30 березня 2016 року про поновлення виконавчого провадження № 27038273 незаконною і зобовязати начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві скасувати її.

Визнати постанову від 30 березня 2016 року про закінчення виконавчого провадження № 27038273 незаконною і зобовязати начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві скасувати її.

Зобов'язати начальника Голосіївського РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві вчинити виконавчі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» по виконанню судового рішення по виконавчому провадженню № 27038273.

Зобов'язати Голосіївський РВ ДВС міста Києва ГТУЮ у місті Києві не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання цієї ухвали повідомити Фрунзенський районний суд м. Харкова і заявника про її виконання.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії Ухвали.

Суддя: