Справа № 522/1470/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Загороднюка В.І.

при секретарі Міневич Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс про захист прав споживача через визнання договору фінансового лізингу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс до ОСОБА_1 про визнання договору фінансового лізингу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

01.02.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Автокредит плюс та просить визнати недійсним публічний договір № DO1NA! про надання фінансового лізингу не укладений у письмовій формі та не підписаний ОСОБА_1 і уповноваженою особою ТОВ „Автокредит плюс; на застосування наслідків недійсності право чину, що передбачають повернення предмета лізингу стягнути з ТОВ „Автокредит плюс на його користь 313092,97 гривень, з яких 260300 гривень були сплачені ТОВ „Автокредит плюс як лізингодавцю; 52792,97 гривень були витрачені на поліпшення предмета лізингу - транспортний засіб марки Lexus LS 460 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1.

(а.с. 1 - 10)

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 18 травня 2015 року він підписав заяву про приєднання до публічного договору № DO1NA! про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

У відповідності до умов заяви лізингоодержувач отримує предмет лізингу на 60 місяців (п. 14.1.2), вносить аванс у розмірі 184000,00 грн. (п. 14.1.7) та здійснює подальші щомісячні платежі у розмірі 10746,67 грн. (п. 14.3) у період з 5 по 9 число кожного місяця (п. 14.1.4) на транзитний рахунок, відкритий у ПАТ КБ „Приватбанк (п. 14.1.5).

Згідно додатку № 1 до договору лізингу, який водночас є специфікацією та актом приймання-передачі, позивач 04 червня 2015 року отримав у лізинг від ТОВ „Автокредит плюс транспортний засіб марки Lexus LS 460 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, вартістю 460000,00 грн. разом із свідоцтвом про його реєстрацію та ключем.

Додатком № 2 до договору лізингу був врегульований графік оплати та його складові, а саме: відшкодування вартості предмета лізингу; відсотки за користування предметом лізингу (що складає 24% річних); комісія за проведення щомісячного моніторингу предмета лізингу; відшкодування частини вартості страхування предмета лізингу.

Як зазначає позивач, розраховуючи на настання юридичних наслідків щодо отримання предмета лізингу у власність, він справно сплачував у встановленому розмірі і в узгоджені строки внески за користування автомобілем і поліпшував його особистим коштом.

Загалом за період з червня 2015 року по січень 2016 року включно позивач сплатив відповідачу на рахунок, відкритий у ПАТ КБ „Приватбанк, 260300,00 грн.

Також на поліпшення предмета лізингу позивач витратив 52792,97 грн.

14 грудня 2015 року за місцем паркування предмета лізингу (автостоянка ж/м Райдужний) зявились представники ПАТ КБ „Приватбанк як уповноважені особи лізингодавця для нібито чергового огляду предмета лізингу, замість чого без будь-яких претензій з боку лізингодавця, у присутності свідків, відібравши документи та ключі від транспортного засобу, заволоділи ним та хотіли поїхати у невідомому напрямку, чому завадили представники правоохоронних органів.

Свої дії працівники ПАТ КБ „Приватбанк пояснили заборгованістю позивача перед згаданою фінансовою установою, з якою у позивача не було жодних правовідносин.

Зважаючи на те, що до виниклого спору було залучено чимало осіб, включаючи правоохоронців, предмет лізингу з автостоянки представникам ПАТ КБ „Приватбанк вивезти не вдалося, але вдалося зняти реєстраційні номери, разом з якими, ключем та документами зазначені особи залишили місце подій, що підтверджується актом свідків.

У той же день, як зазначає позивач, заступник директора Южного ГРУ ПАТ КБ „Приватбанк та керівник напрямку Legal-collection ОСОБА_3 при спілкуванні з позивачем щодо врегулювання виниклого спору зауважив, що надані позивачем документи на предмет лізингу, а саме: заява про приєднання до публічного договору, додатки №№ 1, 2 не відповідають вимогам закону.

17 грудня 2015 року позивач звернувся на адресу лізингодавця з письмовим повідомленням про порушення його прав, однак поштове відправлення було повернуто позивачу через відсутність адресата за адресою, вказаною у наявних у позивача документах, що в цілому змусило позивача переглянути договірні правовідносини з лізингодавцем і звернутись до суду за захистом його прав, оскільки підставою для реєстрації права власності на предмет лізингу у відповідності до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998р. № 1388 (у редакції постанови КМУ від 23 грудня 2009р. № 1371) є оформлений в установленому порядку договір фінансового лізингу, який, як зазначає позивач, між сторонами не укладався.

18 травня 2016 року від позивача надійшли письмові пояснення до позову із зазначенням правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16.12.2015р. по справі № 2766цс15 за аналогічним спором.

(а.с. 84 - 86)

Відповідач ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та просить визнати дійсним договір фінансового лізингу № DO1NA!, укладений між ТОВ „Автокредит плюс та ОСОБА_1 18.05.2015 року.

При цьому посилається на те, що ТОВ „Автокредит плюс та ОСОБА_1 18.05.2015 року уклали кредитний договір № DO1NA!.

Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання, які розміщені на офіційному сайті ТОВ „Автокредит плюс підприємство, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання послуг, для чого публікує Умови та Правила надання послуг (далі - Умови та Правила).

ОСОБА_1 було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання фінансового лізингу. В даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву ОСОБА_1 ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами, розташованим на сайті https://planetavto.com.ua., тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір фінансового лізингу. Окрім цього, зазначено що позивачу було надано для ознайомлення Умові та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання.

Тобто, в даному випадку зміст договору фінансового лізингу зафіксовано в декількох документах: в заяві Лізингоодержувача, Умовах надання послуг та Тарифах. Таким чином, між Банком та Лізингоодержувачем укладається договір у письмовій формі

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2015 року позивач на автостоянці у м. Дніпропетровськ, тобто поза офісним/торговельним приміщенням відповідача, підписав заяву про приєднання до публічного договору № DO1NA! про надання фінансового лізингу, що розміщений на офіційному веб-сайті компанії www.planetavto.com.ua.

Вказана заява містить тільки статтю 14 „Особливі умови та статтю 15 Юридичні адреси та підписи сторін.

Від імені лізингодавця наявна ксерокопія печатки і факсиміле підпису директора ТОВ „Автокредит Плюс ОСОБА_4, а також підпис представника лізингодавця ОСОБА_5

Проте вказана заява не містить умов про використання факсиміле, а також підтвердження повноважень представника ТОВ „Автокредит Плюс ОСОБА_5 на підписання будь-яких угод від імені зазначеної юридичної особи та займаної посади.

Особливі умови заяви узгоджують:

Предмет лізингу згідно Специфікації, викладеної у Додатку № 1(пп. 14.1.1).

Строк лізингу 60 місяців з моменту підписання Додатку № 2 (Графік лізингових платежів) (пп. 14.1.2).

Щомісячні платежі та порядок їх сплати: платіж по відшкодуванню частини вартості предмету лізингу у розмірі згідно Додатку № 2 (Графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено у публічному договорі; відсотки за користування предметом лізингу в розмірі згідно Додатку № 2 (Графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено у публічному договорі; комісія за проведення щомісячного моніторингу предмету лізингу у розмірі згідно Додатку № 2 (Графік лізингових платежів), якщо інше не зазначено у публічному договорі (пп. 14.1.3).

Період сплати з 05 по 09 число кожного місяця (пп. 14.1.4).

Транзитний рахунок № 4660 у ПАТ КБ „ПриватБанк для подальшого зарахування на рахунок ТОВ „Автокредит Плюс (пп. 14.1.5).

Інші платежі: щорічний платіж по відшкодуванню витрат лізингодавця, повязаних зі страхуванням за цим договором згідно Додатку № 2 (Графік лізингових платежів); винагорода за проведення додаткового моніторингу в строки та розмірі, зазначеними в статті 13.8 договору; винагорода за проведення моніторингу для отримання інформації про наявність або відсутність заборгованості щодо предмета лізингу при внесенні останнього платежу в строки та розмірі, зазначеними в статті 6.2.21 договору на день внесення платежу; платежі по відшкодуванню лізингодавцю витрат, передбачених статтею 6.2.4 договору, які сплачуються в період сплати місяця, який слідує за місяцем, в якому лізингодавець здійснив витрати (пп. 14.1.6).

Після прийняття лізингодавцем позитивного рішення про надання фінансового лізингу лізиногодержувач вносить аванс у розмірі 184000,00 грн. на транзитний рахунок, вказаний в п. 14.1.5 договору (пп. 14.1.7).

Страхування предмета лізингу: умови страхування зазначені в ст. 5 цього договору (п. 14.2).

Договорами страхування за цим договором згідно пп. 14.2.1 є: договір страхування цивільної відповідальності (пп. 14.2.1.1) та договір страхування предмета лізингу (пп. 14.2.1.2).

Щомісяця в період сплати лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 10746,67 грн. та відшкодовує лізингодавцю всі витрати лізингодавця, що повязані з виконанням договору та які виникли у лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць (п. 14.3).

Дата підписання заяви 18.05.2015р. (п. 14.4).

Ця заява складена на українській мові, в 2-х примірниках для кожної зі сторін (п. 14.5).

Додатки до цього договору згідно п. 14.6 є невід'ємною частиною цього договору: Додаток 1 специфікація (пп. 14.6.1) і Додаток 2 (Графік сплати лізингових платежів) (пп. 14.6.2).

(а.с. 41)

Також судом встановлено і сторонами не оспорювалось отримання позивачем предмета лізингу у справжньому стані згідно специфікації та акту приймання-передачі (Додаток № 1) від 18 травня 2015 року.

(а.с. 42)

Одночасно суд звертає увагу, що акт приймання-передачі предмета лізингу датований 18 травня 2015 року, але датою фактичного приймання-передачі предмета лізингу встановлено 04 червня 2015 року.

03 червня 2015 року позивач сплатив на транзитний рахунок відповідача, відкритий у ПАТ КБ „ПриватБанк, 184000,00 грн., що підтверджується заявою на переказ готівки #ICZKF0603DJDQU.

(а.с. 72)

У подальшому позивач щомісяця сплачував платежі за користування предметом лізингу згідно Графіку сплати лізингових платежів (Додаток № 2).

Останній платіж був здійснений позивачем 06.01.2016р., тобто вже після виникнення спірної ситуації 14 грудня 2015 року за місцем паркування предмета лізингу за участю працівників ПАТ КБ „ПриватБанк, що підтверджується актом свідків.

(а.с. 73 75, 44 - 45)

Таким чином, в період з червня 2015 року по січень 2016 року позивачем було сплачено лізингодавцю 260300 гривень.

Також позивачем були здійснені поліпшення предмету лізингу на загальну суму 52792,97 гривень, що підтверджується відповідними платіжними документами.

(а.с. 62 71)

В судовому засіданні представник відповідача не могла пояснити підстави відібрання у позивача технічного паспорта, реєстраційних номерів та ключів від предмета лізингу.

Представник позивача, зі свого боку, надала суду копію витягу з ЄРДР про внесення відомостей про відкриття кримінального провадження № 0003349 за ознаками ч. 1 ст. 357 КК України, в якому зазначено, що проведеною правоохоронними органами перевіркою було встановлено відібрання 14 грудня 2015 року працівниками ПАТ КБ „ПриватБанк від імені лізингодавця ТОВ „Автокредит Плюс ключів та документів від предмета лізингу з перевищенням службових повноважень.

Станом на 28 жовтня 2016 року згідно повідомлення СВ Овідіопольського ВП ГУ НП в Одеській області за вих. № 4/4811 досудове розслідування ще не було закінчено.

Представник відповідача не надала суду доказів на спростування зазначеної інформації.

Також представником позивача була надана роздруківка повідомлення ПАТ КБ „ПриватБанк від 12 грудня 2016 року за вих. № 20.1.0.0.0/7-20161205/2891 на запит позивача щодо підстав вилучення документів, реєстраційних номерів та ключів від предмета лізингу, в якому замість надання чіткої відповіді позивачу було запропоновано звернутись за консультацією до відповідального співробітника ОСОБА_3

Тому суд вважає встановленим факт протиправного втручання у правовідносини між сторонами представників ПАТ КБ „ПриватБанк, яке призвело до порушення прав позивача як лізингоодержувача.

Згідно інформації УДППЗ Укрпошта за адресою, зазначеною у заяві про приєднання до договору, як встановлено судом, ТОВ „Автокредит Плюс не знаходиться, через що відправлена позивачем 17 грудня 2015 року кореспонденція була повернута відправнику. Однак про зміну адреси відповідач не повідомляв позивача як лізингоодержувача у належний спосіб.

Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема: правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5).

Законом України „Про фінансовий лізинг врегульовано, що відносини, які виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом (ч. 1 ст. 2).

Договір фінансового лізингу має укладатись у письмовій формі з узгодженням усіх його істотних умов (ст. 6 Закону України „Про фінансовий лізинг).

Відповідно до частини другої статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено судом, у письмовій формі договір фінансового лізингу з узгодженням всіх його істотних умов між сторонами не укладався, а заява позивача про приєднання до публічного договору не може замінювати собою укладений у письмовій формі договір.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір фінансового лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

Згідно статті 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015р. по справі № 2766цс15.

Як встановлено судом, договір фінансового лізингу між сторонами у письмовій формі з узгодженням усіх істотних умов не укладався, з огляду на що відсутнє і нотаріальне посвідчення вказаного правочину, яке є обов'язковим для договорів, що містять елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу.

Таким чином слід визнати недійсним публічний договір № DO1NA! від 18.05.2015 року про надання фінансового лізингу між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс та ОСОБА_1.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс транспортний засіб марки Lexus LS 460 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1 та стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс на користь ОСОБА_1 260300 гривень, що були сплачені ТОВ „Автокредит плюс як лізингодавцю та 52792,97 гривень, що були витрачені на поліпшення предмета лізингу - транспортний засіб марки Lexus LS 460 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1, а всього 313092,97 гривень.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір в розмірі 3130,93 гривень.

За вищевказаних обставин не підлягає задоволенню зустрічний позов.

На підставі викладеного та керуючись, ст.ст. 203, 220, 628, 799, 806 ЦК України, ст.ст. 2, 6 Закону України „Про фінансовий лізинг, ст.ст. 88, 213-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс про захист прав споживача через визнання договору фінансового лізингу недійсним задовольнити.

Визнати недійсним публічний договір № DO1NA! від 18.05.2015 року про надання фінансового лізингу між ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс та ОСОБА_6.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс транспортний засіб марки Lexus LS 460 2007 року випуску, р/н НОМЕР_1.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) грошові кошти в розмірі 313092,97 (триста тринадцять тисяч девяносто дві грн. 97 коп.) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс () на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір в розмірі 3130,93 (три тисячі сто тридцять грн. 93 коп.) гривень.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю „Автокредит плюс до ОСОБА_1 про визнання договору фінансового лізингу дійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржено, про що протягом десяти днів з дня проголошення подається апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу потягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

06 лютого 2017 року