АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.
СуддівКравець В.А., Мазурик О.Ф.
при секретаріГоін В.С.
за участю: представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року позов задоволено. /а.с. 41-44/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу на рішення суду посилаючись на його незаконність та необґрунтованість. Вважає, що судом першої інстанції не повно з'ясовані обставини справи, зокрема те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не є первинним документом, який може підтверджувати розмір заборгованості, містить дані щодо нарахування штрафу за період з 21.11.2011 р. по 20.10.2014 р., однак додатками до кредитного договору не визначений такий розмір штрафу, а лише встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами у розмірі 26, 90 %, також розрахунок не містить і розміру процентної ставки, за якою здійснювалось нарахування, а лише визначає розмір заборгованості за процентами. Крім того, вказував також на необґрунтованість ухвали суду першої інстанції про відмову у перегляді заочного рішення, оскільки не отримував жодних судових повісток про судові засідання. З урахуванням викладеного в апеляційній скарзі просив рішення суду скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, який з'явився у судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення залишенню без змін на підставі наступного.

№ справи 755/516/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/1070 /2017
Головуючий у суді першої інстанції: Марфіна Н.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Лапчевська О.Ф.
Судом встановлено, що 12.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №010/4006/82/71525, відповідно до п. 1.5. Кредитного договору, розмір ліміту кредитної лінії за цим Договором становить 45000,00 грн., згідно п. 1.6. Кредитного договору, строк дії ліміту кредитування з 12.05.2008р. по 12.05.2010р. включно, за користування позичальником кредитними коштами, які обліковуються за дебетом Рахунку Кредитор нараховує проценти за процентною ставкою в розмірі 26,9% річних (п. 2.1. Кредитного договору).

Пунктом 2.13. договору кредиту, у разі виникнення недозволеного овердрафту, на суму недозволеного овердрафту Кредитор нараховує та стягує з Позичальника проценти у розмірі 36% річних, що діє на дату такого нарахування, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця, шляхом здійснення договірного списання коштів з Рахунку, у т. ч. за рахунок збільшення заборгованості за Кредитом.

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору, позичальник зобов'язаний у випадках, передбачених цим Договором або чинним законодавством України, достроково повернути кредит в повному обсязі, повернути недозволений овердрафт, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту за цим Договором.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ч. 1 ст. 1054 ЦК України, про те, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, про те, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу та положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Встановивши, що відповідач зобов'язання за вказаним вище договором кредиту належним чином не виконав у зв'язку із чим виникла заборгованість на загальну суму - 65639,24 грн., яка складається з заборгованості за дозволеним овердрафтом - 25557,94 грн., заборгованості за відсотками - 30 880,42 грн., заборгованості за недозволеним овердрафтом - 9 200,88 грн., а будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і відсутні докази належного виконання відповідачем умов договору, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Представник апелянта в суді апеляційної інстанції підтвердив, що будь-яких доказів того, що відповідач сплачував заборгованість та в якому розмірі, немає. Не надавали вони і власний розрахунок.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що розрахунок заборгованості не є первинним документом, що визначає розмір заборгованості, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки зазначений розрахунок складений та завірений уповноваженою особою Банку відповідно до вимог чинного законодавства та не спростований апелянтом в ході розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Крім того, надати свій розрахунок, який апелянт вважає правильним, останній не може, клопотань щодо проведення у справі експертизи на визначення правильності нарахувань, не заявляв.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що додатками до кредитного договору не передбачено розміру штрафу, нарахованого банком у відповідності до розрахунку, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до п. 1.4. кредитного договору, укладеного між сторонами, вартість користування карткою та кредитом, а також інші умови та комісії, визначені тарифним планом, що є невід'ємним додатком до кредитного договору, п. 8 якого визначено штраф за прострочення платежу по кредиту у розмірі 1 % / а.с.17/, що і підтверджується розрахунком заборгованості. / а.с. 7/

Таким чином, заперечуючи проти розміру нарахованої заборгованості, у відповідності до вимог ст. 10, 60 ЦПК України апелянт не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх заперечень, а лише зазначив про безпідставне та необґрунтоване нарахування банком заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 03 лютого 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: