Провадження №22-ц/784/671/17
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 473/3264/16-ц Головуючий І інстанції Ротар М.М.
Провадження № 22-ц/784/671/17 Доповідач Темнікова В.І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючого Темнікової В.І.,

суддів Лисенко П.Ф., Лівінського І.В..,

за участю секретаря Шагая О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства (далі ДП) «СЕТАМ», Державного підприємства (далі ДП) «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції (далі ВПВР УДВС ГУЮ) у Миколаївській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «АгроІнтер», Приватне підприємство (далі ПП) «ВоронівкаАгро», Товариство з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Агроресурс» про визнання електронних торгів недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що на початку вересня 2015 року він дізнався про те, що в системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ) продається нежитлова будівля площею 1588,3 кв.м., яка розташована за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський район, с. Воронівка, вул. Зарічна, 16, зберігачем якого є ОСОБА_3, що проживає в м. Миколаєві. З метою ознайомлення з лотом № 95752 він подзвонив до державного виконавця Квашенко С.С., який повідомив йому, що зв'язок зі зберігачем у нього не постійний і коли він зможе тоді й надасть йому його номер або визначить час коли можна буде ознайомитись з майном, але до початку торгів він йому так і не зателефонував, і він подав заявку для участі у торгах та сплатив гарантійний внесок у сумі 4446,85 грн. До торгів він прибув за місцем розташування майна, але зберігача на місці не було і потрапити в середину приміщення та побачити виставлене на продаж майно він не зміг. 21 вересня 2015 року відбувся аукціон з продажу нерухомого майна (лот 95752), у ході якого він запропонував найбільшу ціну за лот 95752, а саме: 182320,85 грн., за результатами аукціону було складено протокол від 21 вересня 2015 р., відповідно до якого його було визнано переможцем аукціону та запропоновано сплатити всю суму за лот №95752. 23 вересня 2015 року, перед тим як сплатити всю суму за придбане на аукціоні майно, він знову прибув на місце продажу, однак в середину знов потрапити не зміг, оскільки зберігача на місці не було.

Після цього він звернувся до Миколаївського окружного адміністративні суду з позовом до державного виконавця про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії. 20 липня 2016 року судом було винесено постанову про задоволення його позову, а саме про визнання незаконними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_4 щодо призначення ОСОБА_3 зберігачем нежитлової будівлі площею 1588,3кв.м, яка знаходиться за адресою: Вознесенський район, с. Воронівка, вул. Зарічна,16 та передачі неповної інформації та відповідних документів про зазначену нежитлову будівлю керівнику Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та як наслідок передання цих документів та інформації ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.

Однак, за цей час, організатором торгів, яким було ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, було визнано переможцем торгів по лоту № 95752 нового учасника ОСОБА_2 На підставі викладеного, позивач просив суд визнати недійсним аукціон з продажу нерухомого майна (лот 95752), а саме: нежитлової будівлі площею 1588,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Воронівка, вул. Зарічна, будинок 16, який відбувся 21 вересня 2015 року в системі електронних торгів арештованого майна (СЕТАМ).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ДП «СЕТАМ», ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_2, ВПВР УДВС ГУЮ у Миколаївській області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Науково-виробниче товариство з обмеженою відповідальністю «Агро-Інтер» ПП «Воронівка-Агро», ТОВ «Агроресурс» про визнання електронних торгів недійсними відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким задовольнити його позов, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 не визнав доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення

Інші учасники процесу до судового засідання не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу без його участі, підтримавши подану ним апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як убачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив з того, що на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває зведене виконавче провадження № 37674119 з виконання: виконавчого напису, виданого 19.04.2013 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу ОСОБА_5 про стягнення з НВ ТОВ «Агро-Інтер» на користь ПП «Воронівка-Агро» коштів у розмірі 1 515 500 грн. 00 коп.; наказу, виданого 02.03.2012 року Господарським судом м. Києва про стягнення з НВ ТОВ «Агро-Інтер» на користь ТОВ «Агроресурс» коштів у розмірі 771 355 грн.13 коп.

22.04.2013 року державним виконавцем ВДВС Вознесенського МРУЮ в Миколаївській області накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належать боржнику НВ ТОВ «ОСОБА_3 Інтер».

12.06.2014року державним виконавцем складено ОСОБА_3 опису й арешту нерухомого майна, що належить боржнику, зокрема, нежитлової будівлі, розташованої по вул. Зарічній, 16 в с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області. Відповідно до постанови заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 10.09.2014 року майно було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_3

21.09.2015 року відбулися електронні торги з продажу вищевказаного нерухомого майна. Відповідно до протоколу проведення електронних торгів №116327 переможцем було визнано позивача, який запропонував найвищу ціну 182 320 грн. 85 коп. при визначеній стартовій - 88 937 грн. 00 коп. Останній був зобовязаний внести на рахунок продавця кошти за придбане на торгах майно в розмірі 173 204 грн. 81 коп. в строк до 05.10.2015 року. Але у встановлений строк позивач необхідний розрахунок не здійснив, тим самим відмовився від укладання договору купівлі продажу нерухомого майна. На підставі п.3 розділу VІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, переможцем електронних торгів був визнаний учасник, який запропонував ціну, на крок нижчу від ціни, запропонованої переможцем, що не сплатив належної грошової суми за придбане майно, яким став ОСОБА_2, відповідно до протоколу за № 123137. ОСОБА_2 вніс обумовлену суму 170 670 грн. 10 коп. на рахунок продавця в строк до 29.10.2015 року.

Крім того, приймаючи рішення по справі, суд виходив з того, що інформація про торги нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої по вул. Зарічній, 16 в с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, відповідає вимогам, встановленим п.6 п.1 розділу ІІІ Тимчасового порядку, в тому числі, що стосується інформації відносно зберігача спірного нерухомого майна. Так, відомості (прізвище, імя, по батькові, адреса), зазначені відносно нього в інформації, аналогічні відомостям, що зазначені в постанові державного виконавця від 10.09.2014 року про призначення зберігачем майна, інформаційній довідці, наданій державним виконавцем разом з документами для проведення електронних торгів. При цьому судом було враховано, що інформація, зазначена в цьому підпункті, автоматично формується Системою.

Також, судом встановлено, що відповідне оголошення містило необхідну (визначену п.2.п.6 ІІІ розділу Тимчасового порядку) інформацію і про лот з чисельними фотографічними зображеннями майна (його вид ззовні, зсередини), зазначено було в ньому також порядок ознайомлення з арештованим майном, а саме: шляхом звернення з обумовленим питанням до зберігача (вказані його анкетні дані). Вимог щодо необхідності визначення детального порядку ознайомлення з майном, зокрема, визначення часу, місця, Тимчасовий порядок, який діяв на час проведення спірних торгів, не передбачав.

Ухвалюючи рішення по справі суд виходив і з того, що порядок реалізації арештованого майна передбачено Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 21.04.2005 року та Правилами проведення прилюдних торгів, які в даному випадку визначені Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 656/5 від 16.04.2014 року (діяв на час проведення спірних торгів) (далі Тимчасовий порядок).

Останнім передбачені певні правила проведення прилюдних торгів, а саме: по-перше, правила, які визначають процедуру підготовки проведення торгів; по-друге, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів; по-третє, ті правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів. Тобто, обумовленим порядком передбачена процедура реалізації майна, яка полягає в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника торгів, який запропонував найвищу ціну та у передбачений строк сплатив його вартість. Тому, враховуючи особливості проведення торгів, закріплення його результатів складанням державним виконавцем відповідного акта є оформленням договірних відносин купівлі продажу майна на прилюдних торгах, а відтак є правочином, який може бути визнаний недійсним у судовому порядку.

Отже, виходячи з наведеного, при вирішенні справ про визнання прилюдних торгів недійсними необхідно встановлювати такі факти: чи мало місце порушення Порядку та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів. Підставами недійсності укладеного на торгах договору, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК, є недодержання вимог закону в момент його укладення.

Оскільки, нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», а умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим порядком, тому дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. Як і будь який інший оспорюваний правочин, договір купівлі продажу, укладений на торгах, відповідно до ч.3 ст. 215 ЦК України може бути оспорений його сторонами та іншими заінтересованими особами. Оспорюючи торги, позивач повинен довести суду конкретні факти порушення встановлених правил організації та проведення торгів, а також його власних майнових прав і інтересів.

Відповідно до п.3 розділу ІІ Тимчасового порядку документи щодо передачі майна боржника, на яке звернуто стягнення, на реалізацію після встановлення відповідним органом виконавчої служби їх відповідності вимогам закону, передаються Організатору для внесення інформації про проведення електронних торгів у Системі. При цьому Тимчасовим порядком обумовлений обовязок для Організатора не передбачений.

Доказів про те, що позивач мав намір ознайомитися з спірним майном як до проведення електронних торгів, так і після, та з цього питання звертався до зберігача, позивачем не надано. Крім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що зазначені ним обставини вплинули на хід проведення торгів, адже останній зареєструвався як учасник торгів, активно приймав у них участь, запропонував найвищу цінову пропозицію та був визнаний переможцем торгів. Що в даному випадку не може свідчити про порушення його прав та законних інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для визнання спірних електронних торгів недійсними.

До постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, якою дії державного виконавця були визнанні незаконними, як до підстави для визнання торгів недійсними, суд віднісся критично, посилаючись на те, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (статті 18, 24-27, 32, 33, 55, 57 цього Закону) підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом (зокрема частиною сьомою статті 24, частиною четвертою статті 26, частиною третьою статті 32, частиною третьою статті 36, частиною другою статті 57, статтями 55, 85). Вказана вище правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12. Тобто дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, оскільки при вирішенні позову про визнання прилюдних торгів недійсними суду необхідно встановити такі факти: чи порушено вимоги Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи порушено права і законні інтереси позивачів, які оспорюють результати торгів. Тому суд дійшов висновку, що сама по собі постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року не є підставою для визнання спірних електронних торгів недійсними.

Проте з висновками суду першої інстанції повністю погодитися не можна, виходячи з наступного.

Приймаючи рішення по справі, суд не звернув належної уваги на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання недійсним аукціону з продажу нерухомого майна (лот 95752), а саме: нежитлової будівлі площею 1588,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Воронівка, вул. Зарічна, будинок 16, який відбувся 21 вересня 2015 року в системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), вже були предметом розгляду по іншій справі, за результатами розгляду якої було постановлено заочне рішення Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від23 травня 2016р. про відмову у задоволенні позову, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016р. було залишено без змін. Тому ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 15 березня 2017р. рішення суду в цій частині скасовано та постановлено ухвалу про закриття провадження по справі.

Не дав суд належної правової оцінки також тому, чи є ДП «СЕТАМ» належним відповідачем по спору, який є предметом розгляду по даній справі.

Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.Положення даної статті кореспондується наряду з іншим також у те, що позови повинні заявлятися до належних відповідачів.

Згідно ст.30 ЦПК України сторонами в справі можуть бути як фізичні, так і юридичні особи. Відповідачем в цивільному процесі є особа, яка на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за предявленими позовними вимогами.

Із системного аналізу заявлених позивачем вимог, належними відповідачами за заявленим позивачем спором є Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, організатор електронних торгів та особа, яка визнана переможцем електронних торгів, як учасник, який запропонував ціну, на крок нижчу від ціни, запропонованої позивачем, оскільки останній не сплатив належної грошової суми за придбане майно, яким став ОСОБА_2

Як убачається з матеріалів справи, організатором електронних торгів на час проведення торгів було саме ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, а не ДП «СЕТАМ». Про це зазначав сам позивач в тексті позовної заяви по даній справі, а також в тексті позовної заяви, за результатами розгляду якої було постановлено заочне рішення Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від23 травня 2016р. Про те, що організатором торгів було саме ДП «Інформаційний центр», свідчать також всі документи, які складалися за результатами торгів (протоколи проведення електронних торгів № 116327 та №123137,тощо), квитанція позивача про сплату ним внеску за участь у торгах( а.с.7). Факт того, що організатором торгів було саме ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, встановлено також заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від23 травня 2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016р. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК Україниобставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, факт того, що організатором електронних торгів (організацією, яка була уповноважена на забезпечення здійснення заходів із створення та супровадження програмного забезпечення системи електронних торгів) на час їх проведення було саме ДП «Інформаційний центр» не підлягає доказуванню по даній справі.

Крім того, колегія суддів враховує також те, що не зважаючи на те, що ДП «СЕТАМ» було утворено наказом Міністерства юстиції України № 1503/5 від 17.08.2015р. та пройшло державну реєстрацію як юридична особа згідно статуту 19.08.2015р., на здійснення заходів із супроводження програмного забезпечення системи електронних торгів, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у ній, організацію та проведення електронних торгів, виконання інших функцій, передбачених Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, воно було уповноважене тільки наказом Міністерства юстиції України № 1885/5 від 02.10.2015р. При цьому в даному наказі було зазначено, що арештоване майно, передане на реалізацію відповідно до вимог Порядку, до набрання чинності цим наказом, продовжує реалізовуватись державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України до 23 жовтня 2015 року включно. Торги, які є предметом спору по даній справі, відбулися 21 вересня 2015р. ДП «СЕТАМ» не є првонаступником ДП «Інформаційний центр». Як зазначено в запереченнях на позов ( а.с.68-70), інформація на веб-сайті стосовно того, що організатором торгів по лоту №95752 є ДП «СЕТАМ» була внесена на веб-сайт після того, як ДП «СЕТАМ» було уповноважено на проведення електронних торгів арештованим майном і дана інформація є загальною для всіх лотів, оскільки іншого веб-сайта, на якому розміщується інформація про електронні торги на данимй час не існує.

Аналіз зазначених вище обставин по справі свідчить про те, що ДП «СЕТАМ» не є належним відповідачем по справі в межах заявлених позовних вимог. Суд даним обставинам не дав належної правової оцінки і відмовив у задоволенні позовних вимог до даного відповідача не з цих підстав, а з підстав необгрунтованості заявлених вимог, тому рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до ДП «СЕТАМ» слід змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог і вважати підставою відмови в позові заявлення вимог до неналежного відповідача.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області та ОСОБА_2 слід залишити без змін, оскільки суд дійшов правильного висновку про те, що інформація про торги нерухомого майна, а саме: нежитлової будівлі, розташованої по вул. Зарічній, 16 в с. Воронівка Вознесенського району Миколаївської області, відповідає вимогам, встановленим п.6 п.1 розділу ІІІ Тимчасового порядку, в тому числі, що стосується інформації відносно зберігача спірного нерухомого майна, а також про те, що відповідне оголошення містило необхідну (визначену п.2.п.6 ІІІ розділу Тимчасового порядку) інформацію і про лот з чисельними фотографічними зображеннями майна (його вид ззовні, зсередини), з зазначенням в ньому порядку ознайомлення з арештованим майном, а саме: шляхом звернення з обумовленим питанням до зберігача (вказані його анкетні дані). Вимог щодо необхідності визначення детального порядку ознайомлення з майном, зокрема, визначення часу, місця, Тимчасовий порядок, який діяв на час проведення спірних торгів, не передбачав.

Правильним є також висновок суду стосовно того, що позивач не надав доказів про те, що він мав намір ознайомитися з спірним майном як до проведення електронних торгів, так і після, та з цього питання звертався до зберігача. Крім того, ОСОБА_1 не надав суду доказів на підтвердження того, що зазначені ним обставини вплинули на хід проведення торгів, адже останній зареєструвався як учасник торгів, активно приймав у них участь, запропонував найвищу цінову пропозицію та був визнаний переможцем торгів, що свідчить про відсутність порушення його прав та законних інтересів. Дані обставини встановлено заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від23 травня 2016р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 22 липня 2016р., а тому з урахуванням положень ч.3 ст. 61 ЦПК Українине підлягає доказуванню по даній справі.

Крім того, позивач в тексті позовної заяви по даній справі посилався на те, що він як до початку торгів, так і після визнання його переможцем торгів, все ж таки оглянув приміщення ззовні, однак не зміг потрапити всередину, а тому не отримав повної інформації про стан виставленого на продаж майна. Але серед розміщеної на сайті інформації про виставлене на продаж майно були також і фотознімки з середини приміщення. За таких обставин посилання позивача на можливу невідповідність фактичного стану обєкту, розміщеній про нього інформації, є припущенням позивача, не підтвердженим належними доказами по справі.

Аналіз зазначених вище встановлених судом першої інстанції обставин свідчить про те, що позивачем не було надано достатньої кількості безспірних доказів порушення його прав і законних інтересів під час проведення електронних торгів, в тому числі і призначенням зберігачем виставленого на продаж майна саме ОСОБА_3, а тому суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог до даних відповідачів. Даний висновок суду узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові у справі за № 6-1981цс16 від 12.10. 2016р.

Постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, якою дії державного виконавця були визнанні незаконними, не спростовує висновків суду про те, що права і законні інтереси позивача під час проведення електронних торгів порушені не були, а тому висновок суду про те, що зазначена постанова Миколаївського окружного адміністративного суду сама по собі без урахування інших обставин по справі, не є підставою для визнання спірних електронних торгів недійсними, відповідає обставинам по справі та правовій позиції,висловленій Верховним Судом України в постанові у справі за № 6-1981цс16 від 12.10. 2016р. про те, що підставою для предявлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. При цьому колегія суддів враховує і те, що до інформації про виставлене на продаж майно, яка була сформована на підставі переданих державним виконавцем відомостей, були організатором торгів додані також детальні фотознімки, які достатньо детально характеризували стан виставленого на продаж майна як ззовні, так і зсередини.

З урахуванням викладеного доводи апеляційної скарги про не врахування судом першої інстанції обставин, викладених в постанові Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, не заслуговують на увагу як на підставу для скасування рішення суду.

При прийнятті остаточного рішення по справі, колегія суддів погоджується з тим, що висновок суду про те, що дії державного виконавця, про які йде мова в цій постанові, не стосуються правил проведення електронних торгів, є помилковим, але враховуючи те, що даний висновок не вплинув на правильність прийнятого судом рішення, він не є самостійною підставою для скасування рішення.

Інші доводи апеляційної скарги фактично відтворюють зміст позовних вимог, і не містять доводів на спростування наведених в рішенні суду висновків суду.

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не має. Проте, приймаючи остаточне рішення по справі, колегія суддів вважає необхіднимзгідно ч.3 ст. 303 ЦПК України вийти за межі апеляційної скарги, оскільки під час розгляду даної справи апеляційним судом було встановлено неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «СЕТАМ» про визнання недійсним аукціону (електронних торгів) слід змінити, змінивши правове обгрунтування підстав відмови у задоволенні позовних вимог до ДП «СЕТАМ» та вважати підставою відмови у задоволенні позову до цього відповідача - заявлення вимог до неналежного відповідача, в іншій частині рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 лютого 2017 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ДП «СЕТАМ» про визнання недійсним аукціону (електронних торгів) з продажу нерухомого майна (лот 95752), а саме: нежитлової будівлі площею 1588,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: Миколаївська обл., Вознесенський р-н, с. Воронівка, вул. Зарічна, будинок 16, який відбувся 21 вересня 2015 року в системі електронних торгів арештованим майном (СЕТАМ), змінити та вважати підставою відмови у задоволенні позову - заявлення вимог до неналежного відповідача.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно після його проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після його проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді