Дата документу 08.06.2017
Справа № 334/3692/16-ц
Провадження № 2/334/426/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

08 червня 2017 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Ісакова Д.О., при секретарі Гопка Л.І., розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва Національної асоціації адвокатів України про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди. В позові вказує, що 02.08.2013 року позивач звернулася до адвоката ОСОБА_2 з метою представлення інтересів її сина, ОСОБА_3, в суді. Адвокат ОСОБА_2 завірив позивача, що повністю надасть всі юридичні послуги, забрав у позивача всі необхідні документи по справі. За надання правової допомоги сину позивача вона сплатила відповідачу грошові кошти у розмірі 95000 гривень. У свою чергу, відповідач, будучи адвокатом, не надав належну правову допомогу та не виконав взяті на себе зобовязання за угодою про надання правової допомоги від 02.08.2013 року. Відповідно до п.2 вищезазначеної угоди засуджений доручає, а адвокат приймає на себе зобовязання на представництво його інтересів і надання правової допомоги у звільненні від покарання на підставах: умовно - дострокового звільнення; звільнення від відбування покарання з випробуванням; хвороби (в порядку ч.6 ст.154 КВК України); амністії, акту помилування, заміни вироку більш мяким. Відповідач, взявши досить значну суму гонорару, фактично нічого не зробив задля того, щоб ОСОБА_3 був звільнений від відбування покарання, тобто відповідач так і не спромігся досягнути результату, за який він вже взяв гонорар. Також відповідач, коли позивач поставила перед ним питання про повернення грошових коштів та звернулася зі скаргами на нього, погрожував розправою з ОСОБА_3, який на той час перебував у місцях позбавлення волі.

Позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача сплачені грошові кошти в розмірі 95000 гривень та моральну шкоду в розмірі 55000 гривень.

В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, наполягала на заявлених позовних вимогах.

Відповідач до суду повторно не зявився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Правові підстави надання правової допомоги визначаються безпосередньо Законом України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правилами адвокатської етики, затвердженими Установчим з'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року, які доповнюють та конкретизують встановленні Законом положення про адвокатуру та адвокатську діяльність.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» вимагається укладення договору в письмовій формі. Цим Законом допускається укладення договору в усній формі у випадках надання усних і письмових консультацій, роз'яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди) або якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об'єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, 02 серпня 2013 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 була укладена угода про надання правової допомоги для представлення інтересів її сина, ОСОБА_3 (а.с.33)

Згідно угоди адвокат отримав від позивача аванс за надання юридичних послуг в розмірі 3 000 гривень та 13 000 гривень, що підтверджується відповідною розпискою від 02.08.2013 року ( а.с 33-1)

Також відповідачем отримано від позивача грошові кошти:

у розмірі 13000 гривень, що підтверджується квитанцією від 02 серпня 2013 року; (а.с.34)

у розмірі 9000 гривень, що підтверджується квитанцією від 03 серпня 2013 року; (а.с 33-1)

у розмірі 13000 гривень, що підтверджується квитанцією від 05 серпня 2013 року; (а.с 33-1)

у розмірі 7000 гривень, що підтверджується квитанцією від 06 серпня 2013 року; (а.с 33-1)

у розмірі 5000 гривень, що підтверджується квитанцією від 19 вересня 2013 року; (а.с 33-1)

у розмірі 10000 гривень, що підтверджується квитанцією від 24 вересня 2013 року; (а.с.34)

у розмірі 5000 гривень, що підтверджується розпискою від 25 листопада 2013 року; (а.с.35)

у розмірі 5000 гривень, що підтверджується квитанцією від 20 грудня 2013 року; (а.с.34)

у розмірі 500 гривень, що підтверджується квитанцією від 04 березня 2014 року; (а.с.34)

у розмірі 10000 гривень, що підтверджується розпискою від 03 квітня 2014 року; (а.с.36)

у розмірі 1500 гривень, що підтверджується квитанцією від 04 квітня 2014 року; (а.с.34-1)

Всього позивачем сплачено відповідачу 95000 гривень.

Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави та зміни розміру, порядок сплати, умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Однак, адвокат ОСОБА_2 в супереч укладеній угоді інтереси позивача, яка діяла в інтересах сина, не представляв у кримінально виконавчому провадженні за вироком у скоєнні злочинів, передбачених ст.ст.115, 289, 185, 263, 304 КК України. Даний факт підтверджений матеріалами цивільної справи.

Відповідно до рішення дисциплінарної палати від 17 березня 2016 року в ході розгляду дисциплінарної справи було встановлено дані, які підтверджують доводи скарги ОСОБА_1 і вказують на вчинення адвокатом ОСОБА_2 дисциплінарного проступку, передбаченого п.5 ч.2 ст.34 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». З урахуванням того, що правова допомога адвокатом не надавалась фактично з 05.12.2014 року, а договір було розірвано 22.02.2015 року, що підтверджується відповідним листом, дисциплінарна палата пришла до висновку, що на момент розгляду дисциплінарної справи, сплив строк на притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності, передбачений ч.2 ст.35 ЗУ «Про

адвокатуру та адвокатську діяльність». Дисциплінарна палата Київської міської Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вирішила закрити дисциплінарну справу, порушену відносно адвоката ОСОБА_2 в звязку із спливом строків на притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Виходячи з аналізу вищевикладеного, обставин справи, суд вважає, що дії відповідача адвоката ОСОБА_2, що виразилися в бездіяльності щодо виконання взятих на себе зобов'язань по виконанню угоди про надання правової допомоги від 02.08.2013 року, свідчать про порушення відповідачем умов договору, а ненадання відповідачем доказів в підтвердження виконання (часткового виконання) взятих на себе зобов'язань є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача всієї суми сплачених коштів, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено вимогу про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 55000 гривень.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач тривалий час, у звязку з тим, що адвокат не визнавав неналежність виконання ним взятих на себе зобовязань з надання правової допомоги, була змушена звертатися до відповідних органів адвокатського самоврядування. Крім цього, коли позивач поставила перед відповідачем питання про повернення грошових коштів та звернулася зі скаргами на нього, ОСОБА_2 погрожував розправою з сином позивача, який на той час перебував у місцях позбавлення волі, що завдало позивачу значних моральних страждань.

У звязку з вищезазначеним, вимоги позивача в частині стягнення на її користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок постійної нервової напруги невиконання в повній мірі відповідачем умов угоди про надання правової допомоги, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом в розмірі 55000,00 грн., яка має бути відшкодована відповідачем на користь позивача.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У звязку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за вимогу щодо стягнення грошових коштів в сумі 950 грн. 00 коп., а за вимогу щодо відшкодування моральної шкоди 825 грн.00 коп., всього у розмірі 1775 гривень.

Керуючись ст. 79, 88, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.ст. 1000, 1002, 1004, 1006 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури м.Києва Національної асоціації адвокатів України про захист прав споживачів шляхом стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2, надати ІПН з державного реєстру фізичних осіб платників податків не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, на користь ОСОБА_1 надати ІПН з державного реєстру фізичних осіб платників податків не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, грошові кошти в розмірі 95000 гривень та моральну шкоду в розмірі 55000 гривень

Стягнути з ОСОБА_2, надати ІПН з державного реєстру фізичних осіб платників податків не має можливості з причини: фізичну особу неможливо однозначно ідентифікувати, в дохід держави судовий збір у розмірі 1775 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Позивач може оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.