Справа № 487/8633/15-ц
Провадження № 2/487/634/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:головуючого- судді Павлової Ж.П.,секретаря Колісниченко В.М.,за участю представника відповідача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 " Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості

В С Т А Н О В И В

19.11.2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свій позов позивач обґрунтував тим, що 21.06.2005 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем було укладено договір № NKGDR006961828, відповідно до умов якого він надав відповідачу кредит в сумі 2726,90 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Але відповідач не дотримувалася строків погашення заборгованості за кредитним договором, тому станом на 22.10.2015 року утворилась заборгованість, в розмірі 44944,97 грн., яка складається з наступного:

-1736,90 грн. заборгованість за кредитом;

-12719,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-30488,46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

Оскільки відповідач не виконує належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з нього зазначену заборгованість.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав.

В судове засідання відповідач не зявився.Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на пропуск строку звернення до суду.

Вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст.611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Згідно з ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Як встановлено судом , між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_3, 21.06.2005 року, було укладено договір № NKGDR006961828, відповідно до умов якого він надав відповідачу кредит в сумі 2726,90 грн.на придбання товару споживання , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором.

Згідно з розрахунком заборгованості Банку відповідач не виконує умови договору, внаслідок чого в нього виникла перед ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість станом на 22.10.2015 року в розмірі 44944,97 грн., яка складається з наступного:

-1736,90 грн. заборгованість за кредитом;

-12719,61 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

-30488,46 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором;

Згідно розрахунку заборгованості останній платіж на погашення кредиту відповідач сплатив 21.06.2007 року.Строк дії договору був встановлений до 21.06.2007 року.

З огляду на зазначене, суд вважає, що перебіг трирічного строку позовної давності щодо місячних платежів почався після несплати відповідачем чергового платежу в липні 2007 року ,а щодо повернення кредиту в повному обсязі - після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту 21.06.2007 року. Крім того, відповідно до наданого відповідачем акту передачі заставного майна, 25.01.2007 року відповідачка ОСОБА_3 передала представнику позивача заставне майно холодильник в рахунок погашення заборгованості, як то передбачено п. 22 договору застави рухомого майна від 21.06.2005 року, укладеною між нею та банком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач неналежно виконував свої зобов'язання за договором щодо повернення суми кредиту, однак на момент звернення Банку до суду з позовом про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором, а саме 19.11.2015 року , трирічний строк щодо стягнення тіла кредиту та відсотків і річний строк щодо стягнення неустойки, в межах яких ОСОБА_2 може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, сплинув.

Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи.

Враховуючи викладене суд вважає, що в задоволені позову банку слід відмовити у завязку із пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 " Приватбанк" до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів після його проголошення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку визначеної ст.294 ,ст.295 ЦПК України.

СУДДЯ Ж.П.ПАВЛОВА