Провадження №4-с/193/4/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

09 лютого 2017 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Кащука Д.А.,

секретаря Палій Л.Г.,

за участю представника скаржника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення та бездіяльність державного виконавця Бабушкінського (Шевченківського) відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області,

ВСТАНОВИВ:

Скаржником на розгляд суду подана скарга на рішення та бездіяльність державного виконавця, згідно якої скаржник просить судпоновити строки на оскарження дій та рішення державного виконавця; визнати дії та рішення державного виконавця неправомірними; скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №49017910 по виконанню виконавчого листа №193/1299/14-ц, виданого 21.10.2014 Софїївського районного суду Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_2; відновити виконавче провадження ВП №4901710 по виконанню виконавчого листа № 193/1299/14-ц, виданого 21.10.2014 Софіївського районного суду Дніпропетровської області по відношенню до ОСОБА_2 та зобов`язати Бабушкінський (Шевченківський) відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області розпочати розшук спадкоємців.

В обґрунтування поданої скарги заявник посилається на ті обставини, що на примусовому виконанні у Бабушкінському (Шевченківському)відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебував виконавчий лист №193/1299/14-ц, виданий Софіївським районним судом Дніпропетровської області, про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 743429,81 грн., з яких заборгованість за додатковою угодою №2: сума заборгованості за кредитом - 460262,20 грн., з яких прострочена заборгованість 13782,45 грн.; сума заборгованості за відсотками - 274083,58 грн., з яких прострочена заборгованість - 81906,18грн., заборгованість за кредитним договором №0: відсотки - 9084,03, а також судовий збір в сумі 3654,00 грн..

Даний виконавчий лист було направлено стягувачем для виконання до ВДВС.

Зазначає, що 07.10.2016 представник АТ «Дельта Банк» звернувся з запитом до Бабушкінського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому запитував інформацію по даному листу. У листопаді 2016 року АТ «Дельта Банк» отримало відповідь на запит разом з постановою про закінчення виконавчого провадження, датованою 22.06.2016 та оригінал виконавчого листа без відмітки державного виконавця.

Вказаною постановою закінчено виконавче провадження на підставі п.3 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження, в зв`язку з наданим на запит державного виконавця відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації актовим записом №10 від 26.02.2014 р. про смерть боржника ОСОБА_4 (дата смерті 22.02.2014 року).

Посилається на те, що в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем, незважаючи на те, що копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом, виконавчий лист та постанову надіслав стягувачу лише у листопаді, в той час як виконавче провадження закрито 22.06.2016 р..

Крім того, скаржник в обгрунтування поданої скарги зазначив, що згідно з виконавчим провадженням державним виконавцем не проведено всіх можливих виконавчих дій по пошуку спадкоємців, точніше їх і не розпочинали, а при встановлені факту смерті закрили виконавче провадження і лише через кілька місяців про це повідомили стягувача, що є порушенням прав стягувача.

Представник заявника (скаржника) в судове засідання з`явився, скаргу підтримує в повному обсязі та просить суд її задоволити.

Заінтересована особа - представник Бабушкінського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки суд не повідомив, вимоги суду не виконав, матеріали виконавчого провадження для огляду в судовому засіданні та докази, що підтверджують направлення копії постанови про закінчення виконавчого провадження стягувачу у триденний строк на розгляд суду не надав.

Вивчивши скаргу на рішення та бездіяльність державного виконавця, дослідивши долучені до неї документи, заслухавши пояснення скаржника, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою державного виконавця Бабушкінського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 22.06.2016р. виконавче провадження №49017910 з примусового виконання виконавчого листа №193/1299/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 743429,81 грн., з яких заборгованість за додатковою угодою №2: сума заборгованості за кредитом - 460262,20 грн., з яких прострочена заборгованість 13782,45 грн.; сума заборгованості за відсотками - 274083,58 грн., з яких прострочена заборгованість - 81906,18грн., заборгованість за кредитним договором №0: відсотки - 9084,03, а також судовий збір в сумі 3654,00 грн. закінчено, оскільки згідно відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації від 26.02.2014р. №10 встановлено, що боржник ОСОБА_4 померла22.02.2014 року.

Частина 2 статті 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані дії неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті, оголошення померлим чи визнання безвісно відсутнім стягувача або боржника, або припинення юридичної особи, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Як роз`яснено в п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №6 « Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що підставою для закінчення виконавчого провадження було те, що в ході вчинення виконавчих дій було встановлено, що боржник фізична особа ОСОБА_4 померла, тому державний виконавець, керуючись ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" 22.06.2016 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Разом з тим, ч. 1 ст. 608 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, проте, зобов'язання по сплаті кредитору коштів по кредиту не може розглядатись як таке, що могло бути виконане лише боржником в силу його особливих можливостей, яких не має інша особа, а тому таке зобов'язання не припиняється, а допускає правонаступництво.

За таких обставин, державний виконавець повинен був зупинити виконавче провадження, а не закінчити виконавче провадження, а та обставина, що боржник помер до ухвалення судового рішення не спростовує неправомірності дій виконавчої служби, оскількирішення не скасоване. У процесі виконання цього судового рішення, державний виконавець мав керуватися п.3 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме визначитись чи допускається в даному випадку правонаступництво та виходити з того, що він зобов`язаний виконувати рішення суду, оскільки воно є чинним.

У звязку з тим, що ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження відбулося стягувачем лише 19.01.2017р., суд вважає за необхідне поновити строк на оскарження рішення та бездіяльності державного виконавця.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на зміст зазначених норм Книги шостої Цивільного кодексу України, з яких вбачається, що встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво та беручи до уваги те, що державним виконавцем не встановлено наявність спадкоємців (правонаступників) боржника ОСОБА_4, а лише встановлено факт смерті боржника, і в порушення вимоги ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, тому, за наведених обставин, скарга ПАТ «Дельта-Банк» є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справита підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Поновити строк для оскарження дій та рішення державного виконавця.

Скаргу публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення та бездіяльність державного виконавця Бабушкінського (Шевченківського) відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Бабушкінського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 22.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження №49017910 та скасувати її.

Зобов`язати державного виконавця Бабушкінського (Шевченківського) відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №193/1299/14-ц, виданого Софіївським районний судом Дніпропетровської області області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу в сумі 743429,81 грн., з яких заборгованість за додатковою угодою №2: сума заборгованості за кредитом - 460262,20 грн., з яких прострочена заборгованість 13782,45 грн.; сума заборгованості за відсотками - 274083,58 грн., з яких прострочена заборгованість - 81906,18 грн., заборгованість за кредитним договором №0: відсотки - 9084,03, а також судовий збір в сумі 3654,00 грн. (виконавче провадження №49017910).

Зобов`язати Бабушкінський (Шевченківський) відділ ДВС міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області провести виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №49017910 по розшуку можливих спадкоємців ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення через Софіївський районний суд Дніпропетровської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку її апеляційного оскарження.

Суддя Д. А. Кащук