Справа № 126/3425/16-ц
Провадження № 2/126/188/2017
"08" лютого 2017 р. м. Бершадь
Бершадський районний суд
в складі головуючого судді Рудя О.Г.
секретар Кучанська В. .М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позов мотивує тим, що 06 червня 2016 року він, в присутності свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, позичив відповідачці ОСОБА_2 1400 доларів США та 3 000 грн. строком до 1 вересня 2016 року. На підтвердження факту отримання грошей та обов'язку їх повернення відповідачка написали розписку.
В установлений договором строк ОСОБА_2 грошові кошти йому не повернула та ухиляється від виконання свої зобов"язань.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явився, надав до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримав повністю, просить слухати справу у його відсутність, не заперечував проти постановлення заочного рішення.
Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилася, повторно, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи у суді, про причини неявки не повідомила . Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06 червня 2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка позичила у позивача ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1400 доларів США та 3 000 грн. строком до 1 вересня 2016 року, що підтверджується розпискою відповідачки від 06.06.2016 року.
Однак, на даний час відповідачка борг за укладеним між ними договором позики від 06.06.2016 року не повернула.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання чи виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 625 ЦК України, визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
За правилами статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.
Дана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 року по справі № 6-63цс13 яка, відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Ч.1 ст. 88 ЦПК України визначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При зверненні до суду з даним позовом позивачем надано квитанцію про сплату судового збору на суму 551,20 грн., а тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.
Вимога позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 500 грн. задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджена документально.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 530, 549, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. ст. 3, 5 - 8, 10, 11, 14, 15, 60, 81, 88, 169, 197, 212-215, 224 ЦПК України, суд-
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, жительки с. Маньківка Бершадського району Вінницької області вул. Першотравнева,10 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп. сплаченого судового бору .
В решті позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області через Бершадський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О. Г. Рудь