Номер провадження 2/243/213/2017
Номер справи 243/9793/16-ц
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«17» лютого 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Хаустової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Шевченко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі №19 Словянського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до РЕВІШВІЛІ Отарі Отаровича про стягнення завдатку, інфляційних збитків та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення завдатку, інфляційних збитків та трьох відсотків річних, обґрунтувавши свої вимоги тим, що в квітні 2014 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір купівлі - продажу квартири, відповідно до якого нею було внесено завдаток у розмірі 7500,00 грн.

Відповідно до положень попереднього договору, відповідач взяв на себе обовязок фактично передати їй квартиру, розташовану за адресою: Донецька область, місто Словянськ, віл СвердловаАДРЕСА_1 до 30 квітня 2014 року. Однак відповідач не виконав вказаний обовязок.

Таким чином, з 01 травня 2014 року у відповідача виникли обовязки, встановлені ст. 571 Цивільного кодексу України «Правові наслідки порушення або припинення зобовязання, забезпеченого завдатком»:

1. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора.

Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

2. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором.

3. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Таким чином, відповідач 01 травня 2016 року повинен був сплатити їй подвійний розмір завдатку, який становить 15000,00 грн.

16 березня 2015 року вона звернулася до суду з позовом про стягнення завдатку у розмірі 7500,00 грн. та моральної шкоди у сумі 7500,00 грн. рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 липня 2015 року з відповідача на її користь стягнуто суму завдатку у розмірі 7500,00 грн.

Тому вважає, що стягненню з відповідача на її користь підлягає частина подвійної суми завдатку, яка підлягала виплаті відповідачем у розмірі 7500,00 грн.

Крім того, на даний момент зобовязання відповідачем не виконано та відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України «Відповідальність за порушення грошового зобовязання»

1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, стягненню з відповідача на її користь підлягають також інфляційні збитки, понесені нею у розмірі 1523,39 грн. та 3 відсотки річних, які становлять 450 грн. ( 15000,00 грн. * 0,03).

Просить суд стягнути з відповідача суму завдатку у розмірі 7500,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 1523,39 грн., три відсотки річних у сумі 450,00 грн. та судові витрати по справі.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, хоча про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. 18 січня 2017 року надала до суду Заяву про розгляд справи без її участі, свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 35).

В судове засідання представник позивача ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги №95 від 04 листопада 2016 року (а.с. 12), не зявився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 17 лютого 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 58).

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не зявився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 17 січня 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі за участю його представника ОСОБА_5 в наданих до суду запереченнях зазначив, що вимоги позивача не визнає оскільки обставини, викладені в позові, не відповідають дійсності. Так, між ним і позивачем був укладений Договір доручення №52/636 від 13 березня 2014 року, згідно з яким він від імені позивача мав здійснити дії щодо купівлі квартири для позивача та складання попереднього Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з власником квартири. З метою укладання попереднього договору з власником квартири для внесення авансу за квартиру 26 березня 2014 року між ним і позивачем була укладена Додаткова угода до Договору доручення, згідно з якою позивач передала йому кошти у сумі 7000 грн. та 500 грн. Таким чином, ним від імені позивача 28 березня 2014 року був укладений попередній Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири з власником цієї квартири, якому він й передав отримані кошти. Жодні попередні договори купівлі-продажу квартири між ним та позивачем у квітні 2014 року не укладались і не могли укладатись, оскільки він не був власником квартири АДРЕСА_2. Позивач зазначає, що передані кошти були завдатком, однак це суперечить чинному законодавству та дійсним обставинам справи.

Відповідно до ст. 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

На підставі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Оскільки між ним і позивачем не існувало зобов'язань щодо передачі майна, а ці кошти були передані ним власнику квартири у якості авансу за квартиру, то відповідно до ч. 2 ст. 570 Цивільного кодексу України передані кошти не є завдатком.

Зважаючи на це, кошти не підлягають поверненню у подвійному розмірі.

Позивач вже зверталась до суду щодо стягнення з нього коштів, рішенням Слов'янського міськрайонного суду від 08 червня 2015 року у справі №243/2380/15-ц було вирішено стягнути з нього суму завдатку у розмірі 7500,00 грн., судовий збір у сумі 243,00 грн. Це рішення не оскаржувалось позивачем, тобто вона погодилась, що сума, що підлягає стягненню, складає саме передані нею 7500,00 грн.

Вищевказане рішення суду ним виконане, кошти позивачу були повернуті, що підтверджується Квитанцією від 11 січня 2017 року, Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №48199747 від 18 січня 2017 року.

Таким чином, на сьогодні кошти, які позивач передала йому для укладення від її імені договору купівлі-продажу квартири, їй повернуті.

Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних збитків та 3 відсотків річних, зазначає, що статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання.

Між ним і позивачем не існувало грошових зобовязань. Так, між ним і позивачем був укладений договір доручення щодо укладення від її імені договору купівлі-продажу, про те ці зобовязання не є грошовими, тим паче, що кошти у сумі 7500 грн. позивач передала йому не за виконання її доручення, а для передачі власнику квартири у рахунок її вартості.

Просить суд відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 у повному обсязі (а.с. 32, 42-43).

В судове засідання представник відповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5, який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 16 січня 2017 року та Ордеру серія АА №110804 (а.с. 33, 34), не зявився, хоча про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. 06 лютого 2017 року надав до суду Заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив суд відмовити у їх задоволенні. (а.с. 55).

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Отарі Отаровича про стягнення завдатку, інфляційних збитків та трьох відсотків річних не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, інтересів.

У відповідності до п. п. 10,11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» «Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом ( ст. 129 Конституції) зобовязують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обовязків, передбачений пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Суд на підставі ст.ст. 10, 11, 27, 60 ЦПК України розглядає справу у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Так у ст. 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів є завдатком, вона вважається авансом.

Судом встановлено, що 28 березня 2014 року між ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено попередній договір, відповідно до якого ОСОБА_3 повинен передати ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 7500,00 грн. Дана сума є гарантійною та зараховується в рахунок оплати продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Словянськ, вул. Свердлова, 39/7, в договорі сторони домовилися, що у разі відмови продавця від угоди він зобовязується повернути гарантійну суму у розмірі 15000,00 грн., а у разі відмови покупця від угоди завдаток залишається за продавцем. Сторони зобовязалися здійснити укладання основного договору та передачу квартири у строк до 30 квітня 2014 року. (а.с. 7).

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобовязуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобовязання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договорів купівлі-продажу будинку та частин земельних ділянок.

Відповідно до ст.571 ч.1 ЦК України, якщо порушення зобовязання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобовязання сталося з вини кредитора, він зобовязаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно умов договору та вимогам чинного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - згідно звичаям ділового обігу або іншим вимогам, які звично ставляться.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області № 243/2380/15-ц від 08 червня 2015 року, яке набрало законної сили 17 липня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 Отарі Отаровича про стягнення завдатку задоволені, з ОСОБА_3 стягнуто суму завдатку у розмірі 7500 грн., яку ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 для передання завдатку ОСОБА_6 в рахунок оплати купівлі - продажу квартири, що знаходиться за адресою: м. Словянськ, вул. Свердлова, 39/7. (а.с. 8-9).

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходиться до висновку, що позивачем було передано відповідачу грошові кошти у сумі 7500 грн. для передання ОСОБА_6, саме в якості завдатку, дана обставина була визнана відповідачем ОСОБА_3, що встановлено Рішенням Словянського міськрайнного суду Донецької області від 08 липня 2015 року, сторонами було укладено договір в якому обумовлені наслідки його невиконання, зокрема пунктом 4 Попереднього договору від 28 березня 2014 року, в якому зазначено, що у разі відмови продавця від угоди він зобовязується повернути гарантійну суму у розмірі 15000,00 грн., а у разі відмови покупця від угоди завдаток залишається за продавцем.

Отже у звязку з невиконанням умов договору сума коштів, яка повинна бути повернута ОСОБА_1 продавцем квартири складає 15000,00 грн.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, підставою звільнення від доказування є обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, з копії Рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 08 червня 2015 року, вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення завдатку - задоволені. З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто завдаток у сумі 7500,00 грн. за невиконання умов Попереднього договору від 28 березня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3, який діяв в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_6, щодо здійснення правочину купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: м. Словянськ, вул. Свердлова,39/. 7. Підставою для задоволення позову стала та доведена ОСОБА_1 обставина, що ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 7500,00 грн. у виді гарантованої суми для подальшої купівлі квартири, та недоведена ОСОБА_3 обставина, що він дійсно передав завдаток ОСОБА_6Є, який продавав квартиру. (а.с.8-9).

Відповідно до ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Так, з Попереднього договору від 28 травня 2014 року, укладеного між ОСОБА_3, який діє в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_7, як продавцем квартири, вбачається що ОСОБА_3 не є продавцем квартири, а є лише представником ОСОБА_1 на підставі Договору доручення №52/636 від 13 березня 2014 року, відповідно до умов якого, від імені ОСОБА_1 здійснює дії по складанню попереднього договору купівлі - продажу квартири з власником обєкта нерухомості ОСОБА_6, проводить роботу по підготуванню документів та забезпечує своє представництво на правочині купівлі продажу (а.с.7, 8-9).

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, тому вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_3 різницю суми завдатку у розмірі 7500 грн. (15000 грн. 7500 грн.) не підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що продавцем квартири є ОСОБА_6, а ОСОБА_3 є особою, яка представляє інтереси ОСОБА_1, як покупця квартири, відповідно до договору доручення, щодо проведення роботи по підготуванню документів купівлі - продажу квартири та забезпечення ОСОБА_1 представника на правочині купівлі - продажу квартири.

Тому суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з тих підстав, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях позивача, доводи позивача стосовно того, що саме ОСОБА_3 повинен повернути їй суму завдатку у подвійному розмірі 7500,00 грн.(15000,00 грн . 7500,00 грн. - сума повернута ОСОБА_3 за судовим рішенням) у судовому засіданні не знайшли підтвердження, оскільки Попереднього договору купівлі - продажу квартири між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено не було, ОСОБА_3 не зобовязувався продати квартиру, що розташована за адресою: м. Словянськ, вул. Свердлова,39/. 7., а зобовязувався перед ОСОБА_1 представляти її інтереси при здійсненні правочину щодо укладання договору купівлі продажу квартири, що розташована за адресою: м. Словянськ, вул. Свердлова,39/. 7, яку продавав ОСОБА_6, а тому відсутні підстави для застосування до ОСОБА_3 наслідків умов пункту 4 Попереднього договору від 28 березня, укладеного між ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 та ОСОБА_6

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача трьох процентів річних та суми індексу інфляції, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині також не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом

В даному випадку йдеться мова про кредитні зобовязання, які між ОСОБА_8 та ОСОБА_3 не виникали, оскільки між сторонами договір позики не укладався, а укладався договір доручення, який до кредитних зобовязань не відноситься, а тому не має підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі коли одна сторона представляє інтереси іншої сторони у визначених у договорі структурах.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, п. п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року « Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Висновками Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 1 півріччя 2013 року від липня 2013 року, ст.ст. 3, 10, 11, 27, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 546, 570,571, 526, 625, 635, 1000 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до РЕВІШВІЛІ Отарі Отаровича про стягнення завдатку, інфляційних збитків та трьох відсотків річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільним справам Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення постановлено і підписано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Головуючий:

Суддя Словянського

міськрайонного суду ОСОБА_9