АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій щодо розгляду заяви від 19.04.2016 року та скарги від 25.05.2016 року, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2016 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій щодо розгляду заяви від 19.04.2016 року та скарги від 25.05.2016 року, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання неправомірними дій щодо розгляду заяви від 19.04.2016 року та скарги від 25.05.2016 року, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернувся до ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» із заявою в якій повідомив про надходження на його адресу рахунків, виходячи з чотирьох зареєстрованих у ІНФОРМАЦІЯ_1. 10.09.2009 року ОСОБА_3 померла, проте дана інформація відсутня у відповідача, який продовжує проводити нарахування, виходячи з чотирьох зареєстрованих осіб. Просив здійснити перерахунок заборгованості по кв. 14, виходячи з того, що з 10.09.2009 року в цій квартирі зареєстровано три особи та на майбутнє надсилати рахунки з урахуванням уточнених даних.

Листом № 4557/7-7-3 від 16.05.2016 року позивачу було розяснено порядок проведення перерахунку та необхідність подання певного переліку документів для розгляду цього питання.

В своїй скарзі від 25.05.2016 року, позивач посилаючись на безпідставність відмови в проведенні перерахунку, повторно просить здійснити перерахунок заборгованості по АДРЕСА_1, надаючи при цьому, між іншим, копію свідоцтва про смерть, копії паспортів зареєстрованих у квартирі осіб документів.

Листом ПАТ «Дніпрогаз» від 17.06.2016 року № 5286/17-3 позивачу було розяснено, що відсутність оригіналу довідки про кількість зареєстрованих у квартирі, датованої місяцем звернення із заявою про проведення перерахунку за надані послуги, не дозволяє ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок за надані послуги з газопостачання.

В подальшому ПАТ «Дніпрогаз» здійснив перерахунок з 10.09.2009 року за адресою: АДРЕСА_2 з урахуванням того, що ОСОБА_3 померла 10.09.2009 року.

Як вбачається з листів ПАТ «Дніпрогаз» від 16.05.2016 року та 17.06.2016 року, вони містять відповіді на поставлені позивачем питання та розяснення щодо того, які документи слід надати для проведення перерахунку за особовим рахунком, відкритим по АДРЕСА_3.

Також, представником відповідача надано до суду докази того, що перерахунок по особовому рахунку, відкритому на АДРЕСА_3 було проведено з 10.09.2009 року, оскільки вже після відкриття провадження у даній цивільній справі, позивачем та членами його родини були надані необхідні для перерахунку документи.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог в цій частині, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про звернення громадян», відповідачем об'єктивно, всебічно і вчасно перевірено обставини, викладені у заяві та скарзі та надано обґрунтовані відповіді. Крім того, відповідачем повідомлено, в який спосіб може бути поновлено право позивача, а саме, які документи слід подати позивачу для проведення перерахунку з урахуванням смерті однієї з зареєстрованих в квартирі осіб (п. 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою КМУ від 09.12.1999р. № 2246 зі змінами та доповненнями).

Також відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині визнання відповідей такими, що містять недостовірні відомості, суд першої інстанції дійшов до висновку, оскільки позивачем в позовній заяві не зазначено, в чому саме полягає недостовірність відомостей, що містяться в листах від 16.05.2016 року та 17.06.2016 року в частині необхідності надання відповідачу для проведення перерахунку певних документів.

З огляду на те, що відповідачем було задоволено вимогу позивача та після надання необхідних документів проведено перерахунок заборгованості, відсутні підстави вважати, що відповідачем було порушено вимоги ст.ст.4,15 Закону України «Про захист прав споживачів».

Що стосується порушення строків розгляду скарги, то в цій частині вимог також слід відмовити, з огляду на те, що встановлений ст.20 Закону України «Про звернення громадян» місячний строк ПАТ «Дніпрогаз» не пропущений.

Таким чином не встановлено будь-яких порушень Закону України «Про звернення громадян» та Закону України «Про захист прав споживачів», то підстав для відшкодування передбаченою ст.25 Закону України «Про звернення громадян» моральної шкоди також немає, так само як і немає підстав для відшкодування шкоди відповідно до ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Також відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, передбаченої ст.1167, 1172 ЦК України, оскільки позивачем, в позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди не зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується (п. 4 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року).

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_4