Справа № 302/380/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 лютого 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області у складі:

головуючого-судді Мацунича М.В.,

суддів: Куштана Б.П., Кондора Р.Ю.,

з участю секретаря: Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгород цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Міжгірського районного суду від 05 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до Пилипецької сільської ради, відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі, ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення, визнання відмови протиправної, зобовязання вчинити певні дії та скасування кадастрового номеру, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішеннями Пилипецької сільської ради за №№ 24 і 85 від 12.10.2014 р, надано йому дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок в урочищі «Під ярками» пл. 0,15 га. та в урочищі «Луги» пл. 0,01 га. у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства. За цим рішенням позивач приватизував земельну ділянку пл. 0,10 га. в урочищі «Під ярками». У той же час, рішенням Пилипецької сільської ради № 69 від 13.09.2015 р. внесено зміни в рішення № 85 від 12.10.2014 р., і надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в урочищі «Луги» орієнтовною площею 0,07 га. у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства. За цим рішення позивач замовив, виготовлення проекту землеустрою в ТзОВ «Землемір», однак відділ Держгеокадастру в Міжгірському районі й Пилипецька сільська рада не погодили цей проект землеустрою з мотивів уже використання позивачем права на одержання у власність безоплатно земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства у межах норм, визначених ЗК України, у звязку з безоплатною приватизацією позивачем земельної ділянки такого ж виду використання в урочищі «Під ярками» в с. Пилипець площею 0,10 га..

Вважає, що співвідповідачі проігнорували положення ст. 121 ч. 1 п. «б» ЗК України, за якими гр. України має право на безоплатну передачу земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі 2,0 га.. Окрім цього, відповідачі погодили проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,05 га. гр. ОСОБА_1 саме в місці, де надано йому земельну ділянку. За проектом землеустрою гр. ОСОБА_1 присвоєно цій земельній ділянці кадастровий номер :09:011:0072. Посилаючись на викладене просив суд (враховуючи уточнення позовних вимог): 1) визнати недійсним рішення Пилипецької сільської ради № 33 від 11.12.2014 року; 2) визнати протиправною відмову відділу Держгеокадастру в Міжгірському районі й Пилипецької сільської ради в погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі «Луги» в с. Пилипець Міжгірського району в розмірі 0,0707 га; 3) зобовязати відділ Держгеокадастру в Міжгірському районі, і Пилипецьку сільську раду погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець у межах населеного пункту у відповідності до рішення Пилипецької сільської ради № 69 від 13 вересня 2015 року; 4) скасувати кадастровий номер земельної ділянки :09:011:0072.

Рішенням Міжгірського районного суду від 05 грудня 2016 року позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову відділу Держгеокадастру в Міжгірському районі й Пилипецької сільської ради в погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в урочищі "Луги" в с. Пилипець Міжгірського району в розмірі 0,0707 га. на підставі використання ним права на безоплатну передачу у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Зобовязано відділ Держгеокадастру в Міжгірському районі й Пилипецьку сільську раду погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 для ведення особистого селянського господарства в с. Пилипець у межах населеного пункту у відповідності до рішення Пилипецької сільської ради № 69 від 13 вересня 2015 року та чинного земельного законодавства. Скасовано кадастровий номер земельної ділянки :09:011:0072, що присвоєний за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення садівництва площею 0,05 га. в урочищі "Біля дороги" в с. Пилипець Міжгірського району Закарпатської області. У решті вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить дане рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування скарги посилається на те, що даний спір стосується публічно-правових відносин. Вказує, що не доведено факт накладення земельних ділянок, оскільки такі містять взагалі в різних урочищах. Вважає, що суд невірно розтлумачив Постанову ВСУ №6-228цс14 від 24.06.2015 року. Також, зобовязуючи відділ Держгеокадастру вчинити певні дії, суд перебрав на себе функції іншого субєкта владних повноважень.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити, а представник позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили її відхилити та залишити рішення суду без змін.

Розглянувши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд визнав, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно приписів ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що рішенням 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 24 від 12.10.2014 року надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Під Ярками» площею 0,15 га та в ур. «Луги» площею 0,01 га. у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства (а.с. 7).

На підставі даного рішення ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в ур. «Під Ярками» площею 0,1000 га для ведення особистого селянського господарства (а.с. 105-120). При розробці даного проекту землеустрою відділ Держгеокадастру у Міжгірському районі погодив його (а.с. 108, 109).

Рішенням 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за №85 від 12.10.2014 року надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Луги» площею 0,01 га. у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства (а.с. 9).

Та рішенням 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за №69 від 13.09.2015 року змінено рішення 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 85 від 12.10.2014 року в частині розміру земельної ділянки та надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Луги» орієнтовною площею 0,0700 га у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

На підставі даного рішення ОСОБА_2 замовлено розробку проекту землеустрою щодо відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Луги» орієнтовною площею 0,0700 га (а.с. 39-60), однак відділ Держгеокадастру в Міжгірському районі відмовив у його погодженні (а.с. 45, 46).

Згідно листа відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі від 11.11.2015 року за №34-28-0.3-64/15-15 така відмова мотивована тим, що ОСОБА_2 вже один раз використав своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1000 га в с. Пилипець, ур. «Під Ярками» (а.с. 38).

Також, рішенням 35 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за №33 від 14.12.2014 року надано ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Біля дороги» орієнтованою площею 0,07 га у межах населеного пункту для індивідуального садівництва (а.с. 31).

На підставі даного рішення ОСОБА_6 розроблено землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,0500 га для ведення індивідуального садівництва (а.с. 68-85).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відмова ОСОБА_2 у погодженні проект землеустрою є незаконною, оскільки він має право на довиділення земельної ділянки в межах норм визначених ст. 121 ЗК України. Стосовно скасування кадастрового номеру, то суд зазначив, що має місце накладення земельних ділянок сторін по справі.

Однак із даним висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, виходячи з наступного.

Перш за все, колегія суддів відхиляє, доводи апеляційної скарги про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Згідно зі статтями 1, 3, 15 ЦПК України завданням цивільного судочинства є захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають, зокрема, із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Стаття 2 КАС України завданням адміністративного судочинства визначає захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень із боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших субєктів при здійсненні ними владних управлінських функцій (далі субєкт владних повноважень).

З огляду на положення статей 3, 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цього субєкта, відповідно прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, до адміністративної відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один із його учасників субєкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу субєкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного субєкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії субєкта владних повноважень.

Зокрема, у даному випадку ОСОБА_2 звернувся до суду із приводу захисту свого майнового права на земельну ділянку, яке в нього виникло на підставі рішенням 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за №69 від 13.09.2015 року, а тому, такий спір є приватно-правовим та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. При цьому управління Держгеокадастру при погодженні проекту землеустрою не здійснювало щодо ОСОБА_2 якихось владних управлінських повноважень та владно не впливала на ОСОБА_2.

За таких обставин, суд правомірно розглянув дану справ у в порядку цивільного судочинства.

Разом із тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції необґрунтовано та помилково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити певні дії.

Зокрема, судом невірно розтлумачено Постанову ВСУ від 24.06.2015 року №6-228цс14 прийняту з даного питання. Так, у даній Постанові Верховним Судом України зроблено наступний правовий висновок, який є обовязковим для всіх удів України.

Відповідно до пункту «в» частини третьої статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної й комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз за кожним видом використання.

Відповідно до вимог частини шостої статті 5 Закону України «Про особисте селянське господарство» громадяни України, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі менше 2,0 гектара, мають право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до частини першої статті 56 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, у межах населених пунктів, у розмірах, указаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара.

З огляду на системний аналіз положень вищенаведених норм законодавства, досліджуючи співвідношення понять «особисте підсобне господарство» та «особисте селянське господарство» можна зробити висновок, що право на збільшення земельної ділянки в межах норм, установлених статтею 121 ЗК України для ведення особистого селянського господарства мають ті громадяни, які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га відповідно до приписів Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року.

У такому випадку безоплатна передача земельної ділянки буде здійснюватися за загальним порядком, визначеним статтею 118 ЗК України.

Тобто, право на довиділення земельної ділянки мають лише ті громадяни України які реалізували своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства в розмірі не більше 0,6 га відповідно до приписів Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року.

Однак, у даному випадку ОСОБА_2 реалізував своє право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства згідно рішення рішенням 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за №24 від 12.10.2014 року, тобто відповідно до чинного ЗК України від 2001 року.

За таких обставин, позивач не вправі ставити питання про надання йому у власність ще однієї ділянки для ведення особистого селянського господарства в силу імперативних приписів ч. 4 ст. 116 ЗК України.

Таким чином, відмова - управління Держгеокадастру в погодженні ОСОБА_2 проекту землеустрою є правомірною, у звязку із чим позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити дії задоволенню не підлягають.

Окрім цього, рішенням 35 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 33 від 14.12.2014 року надано ОСОБА_1 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Біля дороги» орієнтованою площею 0,07 га у межах населеного пункту для індивідуального садівництва (а.с. 31). Тоді як пізніше рішенням 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 69 від 13.09.2015 року було змінено рішення 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 85 від 12.10.2014 року в частині збільшення розміру земельної ділянки та надано ОСОБА_2 дозвіл на складання проекту землеустрою по відведенню у власність земельної ділянки в ур. «Луги» уже орієнтовною площею 0,0700 га у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства (а.с. 10).

Тобто, дана обставина вказує на те, що проект землеустрою по відведенню ОСОБА_1 у власність земельної ділянки в ур. «Біля дороги» площею 0,05 га. у межах населеного пункту для індивідуального садівництва вже було погоджено відділом Держземагенства у Міжгірському районі Закарпатської області у формі висновку від 09.09.2015 року № 31-713-0.2-4541/2-15 (а.с. 73 /на звороті/, 74).

А тому, проект землеустрою по відведенню у власність ОСОБА_2 земельної ділянки в ур. «Луги» уже орієнтовною площею 0,0700 га у межах населеного пункту с. Пилипець для ведення особистого селянського господарства, аж ніяк не міг бути погодженим раніше за проект землеустрою ОСОБА_1. Тому, що рішення 40 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 69 від 13.09.2015 року про зміну рішення 34 сесії 6 скликання Пилипецької сільської ради за № 85 від 12.10.2014 року в частині збільшення розміру земельної ділянки, було прийнято лише через 4 дні.

Стосовно скасування судом кадастрового номеру :09:011:0072, присвоєного земельній ділянці ОСОБА_1 колегія суддів зазначає наступне.

Дана вимога обґрунтована тим, що така земельна ділянка накладається на земельну ділянку право на яку виникло у позивача, і з цим погодився суд першої інстанції.

Однак матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що дійсно має місце накладення земельних ділянок.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що спірні земельні ділянки містяться в різних урочищах. Якихось доказів накладення земельних ділянок немає, однак суд взяв до уваги твердження позивача із цього приводу та фактично побудував своє рішення в цій частині на припущеннях, що не допускається.

Тобто, позивачем не доведено факт порушення свого права внаслідок присвоєння земельній ділянці відповідача кадастрового номера.

При цьому згідно ч. 6 ст. 16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

У даному випадку відсутні відомості про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :09:011:0072, а відтак кадастровий номер не може бути скасований.

Крім того, вимога про скасування кадастрового номеру є похідною від інших позовних вимог ОСОБА_2, і зважаючи на відмову в їх задоволенні, така також задоволенню не підлягає.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову, а відтак рішення суду в цій частині, згідно п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2425,28 грн., понесений останнім за подачу апеляційної скарги (а.с. 233).

На підставі наведеного, та керуючись вимогами статей 88, 303, 307, 309, 314, 316 і 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

рішив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, задовольнити.

Рішення Міжгірського районного суду від 05 грудня 2016 року скасувати в частині задоволених позовних вимог, ухваливши із цих вимог нове судове рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову до Пилипецької сільської ради, відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі, ОСОБА_1 про визнання відмови протиправної, зобовязання вчинити певні дії та скасування кадастрового номеру.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 2425,28 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним законної сили.

Суддя-доповідач

Судді