АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Справа № 644/8350/16-ц Головуючий І інстанції - Лігус С.М.
Провадження: 22-ц/790/1004/17 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Міненкової Н.О., Овсяннікової А.І.

за участю секретаря -Котлярової М.Ю.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановила:

У жовтні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що з 17.02.2007 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. На протязі декількох місяців сторони вирішили мешкати окремо, дитина залишилась проживати з нею. Відповідач проживає окремо. Будь - якої участі в вихованні дитини не приймає. Матеріальної допомоги в добровільному порядку на її утримання не надає. Відповідач є працездатною особою, інших утриманців не має.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісяця з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина, починаючи з 19 жовтня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в доход держави в розмірі 551 грн.20 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 10.11.2016 року в частині розміру аліментів та стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500 грн. замість 1/4 частини від усіх видів доходу, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що суд першої інстанції не в повній мірі врахував його матеріальне становище та стан здоров'я. Суд першої інстанції не було прийнято до уваги те, що у нього на утримані перебуває батько інвалід 3 групи, який потребує постійної матеріальної допомоги, на даний час через отриману в червні 2015 року черепно - мозкову травму він вимушений проходити лікування. Також ним було зазначено, що в добровільному порядку він періодично надає матеріальну допомогу позивачу на утримання сина.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище відповідача прийшов до вірного висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу. щомісяця, починаючи з 19.10.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно роз'яснень п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Судом встановлено, що сторони з 17.02.2007 року знаходилися у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони проживають окремо. Неповнолітній син проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 Відповідач матеріальної допомоги на утримування дитини не надає. За станом здоров'я відповідач є працездатною особою, має постійну роботу та регулярно отримує заробітну плату сплачувати аліменти.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини суд виходив з матеріального становища кожної із сторін. Врахував, що неповнолітня дитина проживає разом із матір'ю, перебуває на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства дитина має право на отримання матеріальної допомоги від батька.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги по те, що у ОСОБА_1 на утриманні знаходиться його батько, оскільки батько відповідача є пенсіонером та отримую пенсію. Відповідач всупереч вимогам ст. ст. 10, 57-60 ЦПК України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що його батько потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача.

Доводи апелянта про те, що він не здатний сплачувати аліменти в розмірі визначеному рішення Орджонікідзевського суду м. Харкова від 10.11.2016 року не можуть братись до уваги, оскільки враховуючи економічний стан країни в цілому, а також пріоритет інтересів дитини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини в розмірі, визначеному рішенням суду першої інстанції, який є достатнім для забезпечення дитині можливості нормального розвитку.

Отже, суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

Підстав для скасування або зміни рішення суду при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -