АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/40/17 Справа № 437/46/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Дніпро

07 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Городнича В.С.

при секретарі Назаренко Г.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Іларіонівської селищної ради, відділу держкомзему у Синельниківському районі, ОСОБА_2, третя особа Державне підприємство «Дніпропетровський науково дослідний та проектний інститут землеустрою» про визнання недійсним державного акту про право власності на землю, скасування рішення Іларіонівської селищної ради від 28 серпня 1997 року, визнання права власності на землю, визнання рішень від 18 липня 2001 року та 25 листопада 2004 року Іларіонівської селищної ради дійсними, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом та просив визнати недійсним державний акт від 20.12.1997 року на право приватної власності на землю виданий на ім'я ОСОБА_2, скасувати рішення 15 сесії 22 скликання від 28.08.1997 року Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0, 174 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою вул. Колгоспна, 1 у селі Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області; визнати за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку по вул. Колгоспній, 18 у селі Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, кадастровий № 020030019; визнати дійсним рішення Іларіонівської селищної ради від 18.07.2001 року про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 26.08.1997 року він від імені свого сина ОСОБА_2 звернувся до Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області з заявою про надання у безоплатну власність земельної ділянки площею 0, 15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка розташована за адресою вул. Колгоспна, 1 села Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області та була вільна від забудови. Заява була скріплена його підписом, оскільки ОСОБА_2 не мав наміру отримувати земельну ділянку, так як постійно проживав у двоповерховому будинку по вул. Сонячній, 4 у Іларіоново Синельниківського району Дніпропетровської області. Проте 28.08.1997 року на підставі рішення 15 сесії 22 скликання Іларіоновської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області вказану земельну ділянку було передано у власність ОСОБА_2, який згодом отримав державний акт на право приватної власності на землю. Позивач вважає, що ОСОБА_2 є заінтересованою особою, і спірна земельна ділянка була передана у його власність незаконно, оскільки знаходиться за місцем розташування його будинку /т.1 а.с. 3-5, 33-35/.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.12.2013 року позов задоволено частково, скасовано рішення 15 сесії 22 скликання від 28.08.1997 року Іларіонівської селищної ради про надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Колгоспній, 1 у селі Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області.

Визнано недійсним державний акт ДП СВ 011895 від 20.12.1997 року на право приватної власності на землю, виданий на ім'я ОСОБА_2 У задоволенні іншої частини позову відмовлено /т.2 а.с. 146-150/.

Додатковим рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.01.2014 року вирішено питання щодо судових витрат /т.2 а.с. 162-163/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права у зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення та ухвалення нового про відхилення позовних вимог на підставі ст. 267 ЦК України /т.2 а.с. 154-157/.

Ця справа 25 березня 2015 року та 13 січня 2016 року розглядалася Вищим спеціалізованим судом України /т.3 а.с. 31-32, 117-119/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно п.6 ст. 118 Земельного Кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцем знаходження земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Згідно п. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, призначеним цим кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Земельного Кодексу України в редакції 1990 року, приступати до використання земельної ділянки, утому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Судом встановлено, 29.07.1992 року рішенням одинадцятої сесії ХХІ скликання Іларіоновської селищної Ради народних депутатів було прийнято до фонду селищної Ради в межах селища Іларіонове земельні ділянки площею 10 га під індивідуальну забудову та надання назви новим вулицям, в тому числі, в східній частині селища вулиця Колгоспна /т.2 а.с. 36, 37/.

Відповідно до рішення тринадцятої сесії ХХІ скликання Іларіоновської селищної Ради народних депутатів від 03.03.1993 року наділено в довічне успадковане володіння для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських споруд земельну ОСОБА_2 по вул. Колгоспна (без зазначення номеру) площею 0, 15 га, а згодом, спірним рішенням пятнадцятої сесії 22 скликання Іларіоновської селищної Ради народних депутатів від 28.08.1997 року ОСОБА_2 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 1500 кв. метри, яка розташована по вул. Колгоспній (без зазначення номеру), у селі Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області /т.1 а.с. 56-58, 66/.

У заяві від імені ОСОБА_2 від 26.08.1997 року викладено прохання про передачу в безоплатну приватну власність земельну ділянку площею 1500 кв. метри для обслуговування жилого будинку по вул. Колгоспна, 1 в смт Іларіонове /т.1 а.с.7/.

Рішенням 20 сесії 23 скликання Іларіоновської селищної ради від 18.07.2001 року ОСОБА_2 безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована по вул. Колгоспній у селі Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області.

Відповідно до статей 17, 19, 22, 23 ЗК України у редакції, чинній на час ухвалення вищевказаних рішень Іларіоновської селищної Ради від 03.03.1993 року та 28.08.1997 року, надання громадянину земельної ділянки у власність або користування для всіх потреб здійснюється за проектами відведення цих ділянок, право власності чи користування якими у громадянина виникає лише після встановлення землевпорядною організацією меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) й одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно висновків землевпорядної організації ТОВ «Геосервіс Плюс» відповідно до просторових, лінійних та площадних характеристик земельних ділянок по вул. Колгоспній у селі Іланріонове площею 0, 30 га, яка надана 12.06.2003 року для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3, згідно державного акту серії ДП № 024785 з визначеним у державному акті характеристиками не існує, а земельна ділянка № 20 по вул. Колгоспній у селі Іларіонове відповідно до просторових, лінійних та площадних характеристик земельної ділянки відповідає відомостям викладеним у державному акті серії ДП № 011895 від 20.12.1997 року на ім'я ОСОБА_2, але на вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок з господарськими спорудами, відповідно до технічного паспорту на ім'я ОСОБА_3, який виготовлено КП Синельниківське МБТІ станом на 12.03.2005 року. Земельна ділянка № 18 (площа ділянки 0,1498) відповідно до просторових, лінійних та площадних характеристик, не відповідає відомостям наданим у зазначеному технічному паспорті і незабудована /т.1 а.с. 127-139, 144-147, 157/.

При цьому в акті державної технічної комісії № 206-р-05 від 25.03.2005 року, технічному паспорті на індивідуальний житловий будинок, дозвіл № 13 від 22.03.2005 року на забудову в населеному пункті видані на ім'я ОСОБА_3 /вул. Колгоспна, 18/, зазначено, що будівництво будинку розпочато у 1992 році і закінчено у 2002 році /т.1 а.с. 11-14, 144-147, т.2 а.с. 58, 59/.

Як встановлено судом, та не заперечується сторонами, відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) відповідно до вищенаведених рішень селищної ради ОСОБА_2 проведено не було.

Також до матеріалів справи було долучено ксерокопії державних актів ДП СВ 011895 на право приватної власності на землю площею 0,174 га на ім'я ОСОБА_2 від 20.12.1997 року з посиланням на рішення пятнадцятої сесії 22 скликання Іларіоновської селищної ради від 28.08.1997 року в яких одному примірнику місце розташування земельної ділянки зазначено вул. Колгоспна, буд. 1 /т.1 а.с. 6/, а в другому вул. Колгоспна, буд. 20 смт Іларіонове /т.1 а.с. 139/.

Технічна документація по підготовці та видачі державного акту ДП СВ 01895 на право приватної власності на землю площею 0,174 га на ім'я ОСОБА_2 від 20.12.1997 року в матеріалах справи відсутня.

Відповідно до ст. 17 ЗК України (в редакції 1997 року), передачу у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому ст.ст. 31 та 32 цього Кодексу.

Згідно повідомлення селищної ради від 28.10.2013 року та довідки управління Держземагенства у Синельниківському районі від 15.08.2013 року інформація про реєстрацію державного акту на право приватної власності на землю по вул. Колгоспна, 18 відсутня /т.2 а.с. 79, 88/.

Відповідно до рішення сорок другої сесії ІV скликання Іларіонівської селищної ради від 04.11.2005 року № 748 було припинено дію рішення 20 сесії ХХІІІ скликання від 18.07.2001 року «Про передачу земельних ділянок в приватну власність та користування» (земельні ділянки по вул. Колгоспна № 18 та № 19) та дію рішення 29 сесії ІV скликання від 25 листопада 2004 року за № 538 «Про передачу земельних ділянок в приватну власність та користування» (земельні ділянки по вул. Колгоспна № 18 та № 20) відносно громадянина ОСОБА_3 /т. 1 а.с. 68/.

Враховуючи вищевикладене, та те, що на час оформлення державного акту ДП СВ 011895 на право приватної власності на землю площею 0, 174 га на ім'я ОСОБА_2 від 20.12.1997 року на земельній ділянці вул. Колгоспна, 20 (18) не було розпочато будівництво, а також площа вказана в державному акті відповідає площі згідно з додатком до рішення селищної Ради від 28.08.1997 року, а інші рішення селищною радою відносно ОСОБА_2, щодо розміру та місця розташування земельної ділянки, не приймалися.

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині скасування рішення 15 сесії ХХІІ скликання від 28.08.1997 року Іларіонівської селищної ради про надання ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Колгоспній, 1 у селі Іларіонове та визнання недійсним державний акт ДП СВ 011895 від 20.12.1997 року на право приватної власності на землю, виданий ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_2 про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів, незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Щодо вимоги апелянта про застосування до позовних вимог ОСОБА_3 строку позовної давності, а саме вимог ч. 4 ст. 267 ЦПК України, то з ними погодитися не можна, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність, це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно із положенням ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коди особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами з приводу даних земельних ділянок існує з жовтня 2005 року. Під час розгляду даної справи, позивачу стало відомо про порушення його права, а тому він звернувся з даним позовом у січні 2010 року /т. 2 а.с. 94-98/.

Тому посилання апелянта на те, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту прийняття оскаржуваного акту є необгрунтованим та таким, що суперечить вимогам ч.1 ст. 261 ЦК України.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необгрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_5