Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №317/3688/14 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/778/280/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на додаткове рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, поділ майна подружжя та стягнення суми,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом, уточненим в ході судового розгляду, до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, поділ майна подружжя та стягнення суми.

Просила суд визнати недійсним договори купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS: договір укладений 12.08.2014 року між ОСОБА_3 з однієї сторони та ОСОБА_6 з іншої сторони; договір укладений 13.08.2014 року між ОСОБА_6 з однієї сторони, та ОСОБА_7 з іншої сторони. Сторони повернути в первісний стан. Зобовязати ОСОБА_7 повернути ОСОБА_6 автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS, поновивши реєстрацію даного автомобіля за ОСОБА_6 Зобовязати ОСОБА_6 повернути ОСОБА_3 автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS, поновивши реєстрацію даного автомобіля за ОСОБА_3 Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 грошові кошти за договором купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS, що був укладений між ними 13.08.2014 року, в розмірі, що зазначена в Договорі купівлі-продажу автомобіля від 13.08.2014 року. Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 грошові кошти за договором купівлі-продажу автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS, що був укладений між ними 12.08.2014 року, в розмірі, що зазначена в Договорі купівлі-продажу автомобіля від 12.08.2014 року. Розділити спільно нажите майно подружжя, виділивши ОСОБА_5 у власність: грошову компенсацію в розмірі вартості ? частини автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS в розмірі 47 736,93 грн. Виділити ОСОБА_3 у власність наступне майно: автомобіль марки DAEWOO-FSO LANOS, вартістю 85 122 грн., стягнути з ОСОБА_3 грошову компенсацію в розмірі вартості 1/2 частини автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS в розмірі 47 736,93 грн. стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 сплачений нею судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 426 грн. та судовий збір за вимогу немайнового характеру у розмірі 609 грн. стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати за проведення судової оціночної експертизи в розмірі 1000 грн.

Заявник вказувала, що у мотивувальній частині рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2015 року зазначено, що вимоги про стягнення на її користь 1/2 частини суми майна підлягають задоволенню. Проте, у резолютивній частині рішення про це не зазначено.

01.07.2016 ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про виправлення помилки у вказаному рішенні суду.

07.09.2016 ОСОБА_5 надала уточнену заяву, в якій посилаючись на ст. 220 ЦПК України, просила суд доповнити резолютивну частину рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13.10.2015 року, зазначивши наступне: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію в розмірі вартості 1/2 частини автомобіля марки DAEWOO-FSO LANOS, в розмірі 47 736,93 коп.

20 жовтня 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області ухвалено додаткове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 47 736,93 грн. в якості грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля DAEWOO-FSO LANOS, тип: легковий седан, номер кузова НОМЕР_1, колір: зелений, державний номер НОМЕР_2.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_5 про доповнення резолютивної частини рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 134 жовтня 2015 року у цій справі відмовити. Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати за розгляд апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_8, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 220 суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обовязковою.

Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", встановлено, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

У ній, зокрема, має бути зазначено: висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено; конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

В п.20. Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що "Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні."

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 13.10.2015 позов задоволено частково. Розподілено спільне нажите майно подружжя та виділено ОСОБА_5 у власність грошову компенсацію в розмірі вартості 1/2 частини автомобілю марки DAEWOO-FSO LANOS, в розмірі 47736,93 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму сплаченого судового зору в розмірі 426 грн., та витрати за проведення судової оціночної експертизи в розмірі 1000 грн. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

З уточненої позовної заяви ОСОБА_5 (т.1, а.с. 170-176) та рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 13.10.2015 (т.2, а.с. 102-110) вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачка просила розподілити спільне нажити майно подружжя, яким був транспортний засіб DAEWOO-FSO LANOS, відчужений ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу. З огляду на зазначені обставини суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, про необхідність часткового задоволення позовних вимог та виділення ОСОБА_5 у власність грошової компенсації в розмірі 1/2 частини вартості проданого автомобілю, розмір якої складає 47736,93 грн., при цьому стягнувши вказану грошову суму з відповідача по справі ОСОБА_3, який був відчужувачем спірного транспортного засобу.

У п. 20 вказаної постанови Пленуму ВС України зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

З мотивувальної частини рішення суду (том 2, а.с. 110) вбачається, що суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 щодо розділу майна подружжя і стягнення на її користь 1/2 частини суми майна подружжя. Проте, в резолютивній частині рішення не зазначив з кого саме слід стягнути грошову компенсацію на користь позивача.

Такого роду неповнота рішення має суто правовий характер, не потребує дослідження в судовому засіданні доказів, не змінює суті основного рішення.

З зазначених вище підстав доводи апелянта про зміну основного рішення ухваленням додаткового є безпідставними і такими, що не ґрунтуються на законі.

Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення додаткового рішення суду іншим складом суду не можуть спростувати висновки рішення, виходячи з такого.

Згідно ст.15 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних; суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд; у судах функціонує Єдина судова інформаційна (автоматизована) система; визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційною (автоматизованою) системою у порядку, визначеному процесуальним законом; справи розподіляються з урахуванням спеціалізації суддів, навантаження кожного судді, заборони брати участь у перегляді рішень для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого порушується питання (крім перегляду за нововиявленими обставинами), перебування суддів у відпустці, відсутності у звязку з тимчасовою непрацездатністю, відрядження, а також інших передбачених законом випадків, через які суддя не може здійснювати правосуддя або брати участь у розгляді судових справ.

З матеріалів справи вбачається, що рішення ухвалено Запорізьким районним судом Запорізької області 13 жовтня 2015 року у складі головуючого судді Гончаренко П.П. (том 2, а.с. 102).

01.07.2016 ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про виправлення помилки у вказаному рішенні суду. Вказана заява була передана в провадження судді Гончаренко П.П.,

Згідно розпорядження Керівника апарату суду №115 від 29 вересня 2016 року у звязку з закінченням повноважень судді Гончаренко П.П. у звязку з прийняттям його відставки (Постанова Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року) відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматичний розподіл справи №317/3688/14-ц (пров.№2-во/317/17/2016) (том.2, а.с.177)

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2016 року у відповідності до вимог ст.11-1 ЦПК України вказана заява передана у провадження судді Мінгазова Р.В. (том 2, а.с.178).

Відповідно 20 жовтня 2016 року додаткове рішення Запорізького районного суду Запорізької області ухвалено під головуванням судді Мінгазова Р.В. (том 2, а.с.189).

Вказане відповідає вимогам ч.1 ст.220 ЦПК України, яка вказує, що суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення.

Таким судом є Запорізькій районний суд Запорізької області, яким ухвалене рішення від 13 жовтня 2015 року та додаткове рішення 20 жовтня 2016р.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм процесуального та матеріального права при ухваленні додаткового рішення і не можуть бути підставою для скасування додаткового рішення.

Ухвалене додаткове рішення відповідає обставинам справи, а також узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які судом правильно застосовані.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Додаткове рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 20 жовтня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: