Справа № 202/7788/16-ц
Провадження №2/202/611/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м.Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1, третя особа Державна аудиторська служба України Східний офіс Держаудитслужби про стягнення незаконно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 року представник управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради (далі управління) звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення незаконно отриманих коштів по адресній допомозі внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послугу у розмірі 2081,67 грн. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулась до управління за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі допомога ВПО). Допомога була призначена на період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2016 року у загальній сумі 2081,67 грн. Під час проведення ревізії було виявлено, що під час отримання допомоги ВПО відповідач перебувала на території проведення АТО з 04 грудня 2015 року по 11 березня 2016 року, що на підставі ч.1 ст.12 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Внаслідок того, що відповідач не повідомила управління про те, що вона повернулась до постійного місця проживання, остання отримала неналежну їй та її сімї допомогу ВПО з 01 січня 2016 року по 11 березня 2016 року у загальній сумі 2081,67 грн. 27 вересня 2016 року відповідачу було направлено повідомлення з вимогою перерахунку вищезазначеної суми, однак остання відмовляється добровільно сплати вищезазначену суму. На підставі викладеного, для повернення коштів до Державного бюджету України управління змушено звернутися до суду.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та у випадку неявки відповідача в судове засідання просить ухвалити заочне рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник Східного офісу Державної аудиторської служби України у судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав пояснення згідно яких просив задовольнити позову заяву.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши докази, приходить до висновку, що позовна заява управління до ОСОБА_1 підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Внутрішньо переміщені особи отримують щомісячну адресну допомогу за правилами, встановленими Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою КМУ від 1 жовтня 2014 року № 505.

Так, відповідно до вимог п. 1 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року №505, визначається механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (далі - грошова допомога).

Відповідно до вимог п. п. 2 та 3 цього Порядку грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців. Грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сімю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сімї.

Відповідно до вимог п. 11 цього Порядку у повноважений представник сімї, якому призначено грошову допомогу, зобовязаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. Суми грошової допомоги, виплачені надміру внаслідок подання документів з недостовірними відомостями, повертаються уповноваженим представником сімї на вимогу уповноваженого органу. У разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги вони стягуються у судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 9 ч. 2 п. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» у разі добровільного повернення до покинутого постійного місця проживання внутрішньо переміщена особа зобовязана повідомити про це структурний підрозділ з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем отримання довідки не пізніш як за три дні до дня відїзду.

Відповідно до вимог ст. 12 ч. 1 п. 3 цього Закону підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

У разі неповідомлення внутрішньо переміщеною особою про її повернення до покинутого місця постійного проживання згідно з абзацом 2 п. 3 ч. 2 ст. 9 цього Закону рішення про скасування дії довідки відповідно до п. 3 ч. 1 цієї статті приймається на підставі інформації про тривалу відсутність (понад 60 днів) особи за місцем проживання, яка дає обґрунтовані підстави вважати, що внутрішньо переміщена особа повернулася до покинутого місця постійного проживання.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 звернулась до управління за призначенням адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг. Допомога була призначена на період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2016 року у загальній сумі 2081,67 грн.

Відповідно до п. 10 уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання.

Актом Державної фінансової інспекції в Дніпропетровській області від 27 вересня 2016 року №04.2-20/14 встановлено, що ОСОБА_1 з 04 грудня 2015 року по 11 березня 2016 року перебувала на території проведення АТО.

У результаті неповідомлення відповідачем про обставини, які впливають на призначення грошової допомоги, управлінням ОСОБА_1 були надмірно нараховані кошти за період з 01 січня 2016 року по 11 березня 2016 року у загальній сумі 2081,67 грн.

Своїм листом №3407 від 27 вересня 2016 року управління повідомило відповідача про необхідність повернення надмірно виплачених коштів. Проте, станом на день розгляду справи доказів сплати надмірно сплачених коштів суду надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до ч. 2 даної статті положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. З приписів ч. 2 ст. 1214 ЦК України, глави 13 ЦК України (зокрема ст. ст. 179, 181, 190, 192 ЦК України) випливає, що норми ст. 1212 ЦК України повною мірою стосуються і випадків безпідставного набуття або збереження грошей.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, оскільки відповідач в добровільному порядку не повернув надміру виплачені кошти, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1378,00 грн., який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.3-5, 14, 30, 38, 40 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради до ОСОБА_1, третя особа Державна аудиторська служба України Східний офіс Держаудитслужби про стягнення незаконно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради надмірно виплачені кошти адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 2081 (дві тисячі вісімдесят одна) гривні 67 коп.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь управління праці та соціального захисту населення Індустріальної районної у місті Дніпрі ради судовий збір у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м.Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.В.Волошин