АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6898/17 Справа № 190/908/17 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Селянського фермерського господарства «Берегиня» на рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Берегиня» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до СФГ «Берегиня» з позовом про визнання недійсним укладеного між ОСОБА_3 та СФГ «Берегиня» договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування позову посилалась на те, що як спадкоємцем померлого ОСОБА_3 вона звернулась до СФГ «Берегиня» з проханням повернути їй земельну ділянку для самостійного її використання, проте господарство відмовило їй у цьому. Вважала, що договір оренди, укладений з попереднім власником земельної ділянки ОСОБА_3 є недійсний, оскільки зареєстрований після його смерті 12.02.2010р.

Рішенням Пятихатського райсуду Дніпропетровської області від 29.08.2017р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено, ухвалено визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та СФГ «Берегиня» договір оренди земельної ділянки, зареєстрований у Жовтоводському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК» 12.02.2010р. В апеляційній скарзі СФГ «Берегиня» просило скасувати вказане рішення суду першої інстанції, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про визнання договору оренди землі недійсним, суд першої інстанції виходив з того, що на момент підписання та реєстрації договору оренди земельної ділянки цивільна правоздатність ОСОБА_3 була припинена у звязку з його смертю.

Однак з матеріалів справи вбачається наступне.

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю від 07.12.2009р. ОСОБА_3 належала на праві приватної власності земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 6.170га на території Комісарівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області (а.с.28).

З копії доданого до позову ОСОБА_2 договору оренди земельної ділянки (без дати) вбачається, що ОСОБА_3 надав СФГ «Берегиня» у строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 6.170га на території Комісарівської сільської ради на 10 років з розміром орендної плати на час написання договору у сумі 2299грн.03коп. та натуральною оплатою. Договір зареєстровано у Жовтоводському відділі ДРФ ДП «Центр ДЗК» 12.02.2010р., у Комісарівській сільській раді 26.03.2010р. (а.с.10-12).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 09.09.2009р. (а.с.8).

27.06.2017р. державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори на імя ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 6.170га на території Комісарівської сільської ради Пятихатського району Дніпропетровської області після померлого 09.09.2009р. ОСОБА_3 27.06.2017р. право власності ОСОБА_2 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.6,7,31,32).

Заперечуючи проти позову, СФГ «Берегиня» посилалось на те, що договір оренди земельної ділянки фактично укладено за життя ОСОБА_3 за наявністю його волевиявлення, вимоги договору виконувались господарством на користь ОСОБА_2, яка отримувала орендну плату.

Відповідно до вимог ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За положеннями ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Як з наданої ОСОБА_2 копії договору оренди земельної ділянки (без дати), так і з наданої СФГ «Берегиня» копії договору оренди земельної ділянки з датою «12.11.2009р.» вбачається, що він підписаний ОСОБА_3 та головою СФГ «Берегиня», його зміст містить істотні умови, зокрема, щодо предмету договору, його строку та орендної плати та відповідає вимогам ст.ст.13-15 Закону України «Про оренду землі». Фактичне виконання СФГ «Берегиня» умов договору та отримання ОСОБА_2 передбаченої договором орендної плати у період 2009-2016р.р. підтверджено як самою ОСОБА_2 у її позовній заяві, так і наданими СФГ «Берегиня» письмовими доказами (а.с.48-54).

Відповідно до вимог ч.1,2,4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність (мати права та обовязки) фізичної особи припиняється у момент її смерті. Проте доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_3 за життя не підписував договір оренди землі, чи про відсутність у ОСОБА_3 волевиявлення на укладення договору оренди землі з СФГ «Берегиня» чи про відсутність у нього передбаченої ст.30 ЦК України цивільної дієздатності ні позовна заява, ні матеріали справи не містять. Саме по собі вчинення державної реєстрації укладеного ним за життя договору оренди не повязується ні з цивільною правоздатністю фізичної особи, ні з її цивільною дієздатністю.

Враховуючи встановлені обставини, підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки на підставі ст.ст.203,215 ЦК України не вбачається. Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 приводом її звернення до суду з вказаним позовом фактично було не оспорювання дійсності договору оренди землі, а її бажання самостійно господарювати на успадкованій після смерті ОСОБА_3 земельній ділянці.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст.303,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства «Берегиня» задовольнити.

Рішення Пятихатського районного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2017 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Селянського фермерського господарства «Берегиня» про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Селянського фермерського господарства «Берегиня» 704грн. на повернення судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.