АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 604/1331/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Кузьменко І.О.
Провадження № 22-ц/789/233/17 Доповідач - Бершадська Г.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Бершадської Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Ткач О. І.,

з участю секретаря Бріль В.Л.,

ОСОБА_1, представників сторін, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на рішення Підволочиського районного суду від 4 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ошадний банк України" до ОСОБА_1, третьої особи ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Тернопільське обласне управління AT «Ощадбанк» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України», банк) звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконуються зобов'язання за кредитним договором від 13 листопада 2007 року щодо його своєчасного й повного погашення, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 9 лютого 2015 року в розмірі 47 659,19 євро, що еквівалентно 1 526 523,86 грн.

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 04 вересня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем факту виконання свого обов'язку з видачі ОСОБА_1 70 000 євро на виконання умов кредитного договору.

В апеляційній скарзі ПАТ «Державний ощадний банк України» просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позови, посилаючись на те, що позовні вимоги підтверджені належними доказами, а наведені в судовому рішенні висновки не відповідають обставинам справи.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року зазначене рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено:

стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором від 13 листопада 2007 року в сумі 47 659,19 євро, що еквівалентно 1 185 760,65 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду Україн з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляйного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року в частині стягнення пені скасовано, а справу у цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Отже, рішення суду першої інстанції переглядається в частині вирішення позовних вимог про стягнення пені у зв'язку з невиконанням умов кредитного договору.

В судовому засіданні представник ПАТ «Державний ощадний банк України» апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що пеня за неналежне виконання зобов'язань, про стягнення якої було заявлено позов, нараховувалась у євро. Перерахунок вказаних штрафних санкцій банком не проводився ні на день звернення до суду, ні на час даного апеляційного розгляду справи. Позиція банку є такою, що пеню слід стягувати в євро.

Представник ОСОБА_2 апеляційної скарги не визнав та пояснив, що згідно чинного законодавства пеня повинна нараховуватись у національній валюті - гривні, за кожен день просрочки виконання зобов'язання по існуючому на час її нарахування курсу. Крім того, зазначив, що умови кредитного договору щодо нарахування пені є несправедливими і дають можливість кредитору стягувати надмірні грошові кошти, а також, що позивачем невірно зараховувались кошти на погашення кредиторської заборгованості.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 листопада 2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» (правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України») та ОСОБА_1 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії № 4 (т.1 а.с. 5).

Згідно з п. 1.1. договору банк зобов'язався надати відповідачці кредит в сумі 70 тис. євро, а позичальник зобов'язалася отримати, належним чином використовувати та повернути кредит у зазначеній сумі, сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 10,5 % річних, комісійні винагороди та інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені договором. Остаточним терміном повернення кредиту є 12 листопада 2017 року.

Відповідно до п. 5.2 договору за порушення взятих на себе зобов'язань по своєчасному поверненню основної суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом позичальник зобов'язалася сплачувати на користь Банку пеню у розмірі 0,03 % від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Пунктом 7.8 договору встановлено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності до трьох років для всіх зобов'язань позичальника (щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, винагород, штрафів, пені), що передбачені умовами цього договору.

Через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань щодо своєчасного й повного погашення кредиту виникла заборгованість, розмір якої станом на 09 лютого 2015 року, (із урахуванням уточнених позовних вимог позивача) складає 47 659,19 євро, з яких 40 631,63 євро - сума неповернутого кредиту, 4 106,63 євро - заборгованість за процентами, 2 314,33 євро - пеня по кредиту та 606,60 євро - пеня за процентами (а.с. 65-71).

З наведеного розрахунку вбачається, що пеня позивачем нараховувалась та зараховувалось її погашення у євро.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Таким чином, банк в порушення норм Цивільного кодексу України, невірно провів нарахування пені в іноземній валюті.

Враховуючи межі розгляду позову та апеляційної скарги, змагальність сторін процесу в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції, діючи на підставі ст. 303 ЦПК України, приходить до висновку, що в позові про стягнення пені в сумі 2 920,93 євро слід відмовити.

Тому резолютивну частину рішення в частині відмови у стягненні пені слід залишити без змін, змінивши в цій частині мотивувальну частину.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Підволочиського районного суду від 4 вересня 2015 року в частині відмови у стягнення пені залишити без змін, змінивши в цій частині мотивувальну частину рішення

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Г.В. Бершадська