Категорія 47Доповідач Медяний В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого Медяного В.М.,

суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.,

за участю секретаря Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2016 року,

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з даним позовом до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні майном та земельною ділянкою шляхом демонтажу за рахунок ОСОБА_4 комунікацій труб, що проходять по земельній ділянці, площею 0,0008 га, розташованій по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_3, а також привести цю земельну ділянку у первинний стан. Окрім цього, просили усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0175 га, що розташована по АДРЕСА_1 що належить їй шляхом знесення за рахунок ОСОБА_4 фундаменту.

Посилалися на те, що ОСОБА_3 являється власником 29/50 часток житлового будинку з прибудовами та господарськими спорудами по АДРЕСА_1, на підставі рішення Третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» від 14.08.2008 року. Також вона є власником земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_1 площею 49 кв. м., що знаходиться за цією ж адресою, згідно свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 23.07.2014 року серії НОМЕР_2. Співвласниками земельної ділянки, кадастровий номер НОМЕР_3, площею 175 кв. м., що знаходиться за цією адресою є, на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 року серія НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року серія НОМЕР_5).

Без будь-яких погоджень відповідачем ОСОБА_4 на земельній ділянці, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4, площею 0,0175 га побудовано фундамент розміром - 2,52 х 6,35 х 2,64 м. висотою 1 м. Також нею на земельній ділянці, що перебуває у приватній власності ОСОБА_3, площею 0,0008 га викопано траншею глибиною 1,5 м. та яму під гаражем, чим чиняться позивачам перешкоди в користуванні майном, а саме гаражем та земельною ділянкою.

У зв'язку з наявністю у ОСОБА_3 автомобіля, забезпечення наявності проїзду достатніх розмірів та безперешкодне користування гаражем та земельною ділянкою є для неї необхідним.

Враховуючи заяву про зміну предмета позову від 17.11.2016 року та з урахуванням висновків проведеної у справі земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, позивачі просили усунути ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою площею 0,0049 га, розташованою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_6), що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 23.07.2014 року серії НОМЕР_2, шляхом демонтажу за рахунок ОСОБА_4 комунікацій труб та приведення її в первинний стан, згідно додатку № 1 до висновку судової земельно - технічної та будівельно - технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз». Також, усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0175 га, розташованою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 року серія НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року серія НОМЕР_7), шляхом знесення за рахунок ОСОБА_4 фундаменту площею 5 кв. м., розташованого на вказаній земельній ділянці, що зазначено у додатку № 1 висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 08.12.2016 року позовні вимоги в частині усунення ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0049 га, розташованою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_6), що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 23.07.2014 року серії НОМЕР_2, шляхом демонтажу за рахунок ОСОБА_4 комунікацій труб та приведення її в первинний стан, згідно додатку № 1 до висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз» за заявою представника позивача ОСОБА_5 залишено без розгляду. (т. 2 а.с. 103, 104).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0175 га, розташованою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 року серія НОМЕР_4) та ОСОБА_4 (свідоцтво на право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року серія НОМЕР_7), шляхом знесення за рахунок ОСОБА_4 фундаменту площею 5 кв.м., розташованого на вказаній земельній ділянці, що зазначено у додатку № 1 висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 5563,60 грн., з яких 1750 грн. - витрати за проведення судової експертизи; 243 грн. 60 коп. - компенсація судового збору за позовну вимогу, що задоволена судом та 3570 грн. - витрати на правову допомогу.

У апеляційній скарзі відповідач у справі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції скаржник відповідач у справі ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_6 апеляційну скаргу повністю підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу не визнав та заперечив проти її задоволення, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін у справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст.ст.10, 57, 60 ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов'язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч.1-3 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів переконана, що рішення суду першої інстанції у даній справі зазначеним вимогам Закону повністю відповідає.

Судом установлено, що рішенням від 14 серпня 2008 року постійно діючого третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» у справі № 1 - 301/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, вирішено: визнати договір дарування від 09.08.2008 року, а саме 29/50 часток житлового будинку з прибудинковими господарськими будівлями та спорудами, які складаються з кімнати 2 - 3 (2 -1, 1-3); кімнати 2 - 2 (1-4) житловою площею 28,4 кв.м.; гаражу літ. «Б»; літньої кухні «Б1»; огорожі 40,7 кв.м.; бетонного покриття 3,72 кв.м., що розташовано у АДРЕСА_1 земельної ділянки, площею 0,0392 га, кадастровий номер НОМЕР_8, НОМЕР_9, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1 та частини земельної ділянки (загальна площа земельної ділянки 0,0215 га, кадастровий номер цілої земельної ділянки НОМЕР_10, НОМЕР_11), цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_2 - дійсним. Визнано право власності на 29/50 часток вказаного житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, а також на описані вище земельні ділянки (їх частини) за ОСОБА_3 (а.с. 6-8 т.1).

Право власності ОСОБА_3 на 29/50 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що у АДРЕСА_1, зареєстровано КП ВМБТІ 20.07.2010 року (номер запису 1601, в книзі 178). (а.с.9 т. 1). Вказане також підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомості № 72262258 від 08.12.2016 року (а.с. 115 т. 2).

Згідно рішення Староміського районного суду м. Вінниці у справі № 2-7/2000 від 19.04.2000 року позов ОСОБА_4 задоволено, а позов ОСОБА_7 задоволено частково. Визнано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.03.1991 року на ім'я ОСОБА_7 на 82 % незакінченого будівництва будинку АДРЕСА_1 недійсним. Виділено ОСОБА_4 на праві особистої власності приміщення в будинку АДРЕСА_1 тамбур (т), прихожу (1-1), кімнати (1-2, 1-5, 1-6), туалет (1-7), кухню (1-8), погріб, огорожу 29,98 м., бетонне покриття двору 19,28 кв.м., вигрібну яму, що становить 42,4% домоволодіння. Встановлено порядок користування земельною ділянкою, відповідно до варіанту № 2 судово - технічної експертизи ОС - 78 від 07.10.1999 року відносно до нього ОСОБА_4 виділено 527,3 кв.м., ОСОБА_7 - 527,3 кв.м. В загальному користуванні залишено земельну ділянку площею 208,9 кв.м. (а.с. 38 - 39 т.1).

Згідно відомостей інвентаризаційної справи № 5012, а саме технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 являються власниками 29/50 та 21/50 часток вказаного будинковолодіння відповідно. (а.с. 40 - 48, 127-130, 161 - 164 т. 1).

Як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку НОМЕР_12 від 18.04.2005 року та копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_13 від 18.04.2005 року (кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_11) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі рішення Вінницької міської ради від 21.06.2004 року № 773, на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка, площею 0,0215 га за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 125 - 126 т.1).

Також як вбачається з копії державного акту на право власності на земельну ділянку Серії НОМЕР_14 від 06.07.2011 року (кадастровий номер земельної ділянки (НОМЕР_15) ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, реєстровий номер 7389 від 14.12.2010 року на праві приватної власності належала земельна ділянка, площею 0,0294 га за адресою АДРЕСА_1. (а.с. 160 т.1).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2014 року у справі № 221/2448/2012, визнано та затверджено між сторонами у справі мирову угоду, згідно якої:

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 дійшли до взаємної згоди про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку розміром 0,0016 га., яка знаходиться в АДРЕСА_1, в конфігурації, визначеній згідно плану схеми фактичного порядку користування земельною ділянкою АДРЕСА_1 у м. Вінниці, зображеній у варіанті № 1 (додаток № 2) висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1275 від 30.11.2012 року та позначеній зеленим (0,0008 га.) та жовтим (0,0008) кольором, з земельної ділянки спільного користування, розміром 215 кв.м., яка належала сторонам згідно державного акту НОМЕР_12 від 18 квітня 2005 року, виданого ОСОБА_4 та державного акту серії № НОМЕР_13 від 18 квітня 2005 року, виданого ОСОБА_2;

- земельна ділянка розміром 0,0199 га., в розмірах та конфігурації згідно варіанту № 1 додаток № 2 судової будівельно-технічної експертизи № 1275 від 30.11.2012 року, позначена бордовим кольором, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, буде перебувати у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в рівних частках по 1/2 частці кожному;

- ОСОБА_4 визнає за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку розміром 0,0008 га., в конфігурації, визначеній у варіанті №1 додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1275 від 30.11.2012 року та позначену зеленим кольором;

- ОСОБА_2 визнає за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку розміром 0,0008 га., в конфігурації, визначеній у варіанті №1 додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1275 від 30.11.2012 року та позначену жовтим кольором;

- ОСОБА_3 згідна на припинення права власності на земельну ділянку розміром 0,0244га., та 0,0001га., яка входить до складу земельної ділянки, розміром 0,0294 га., згідно державного акту серії НОМЕР_14 від 1 липня 2011 року і є зоною №1 в розмірах та конфігурації визначені згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року зона № 1, за координатами: 1-2 - 5,81 м., 2-3 - 14.77м., 3-4 - 13.28м., 4-5 - 3,16м., 5-6 - 3,56м., 6- 7 - 2,93м, 7-8 - 0,45м„ 8-9 - 3,05 м., 9-10 - 8,05 м., 10-11 - 5,85 м., 11-12 - 12,74 м., 12-13 - 1,88м., 13-14-2,79м., 14-15-3,75 м., 15-16-7,21м., 16-1 - 1,01 м. та зоною №3 в розмірах та конфігурації визначені згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року за координатами: 1-2 - 1,13м., 2-3-0,93 м., 3-4 -1,12 м.;

- ОСОБА_4 сплачує ОСОБА_3 грошову компенсацію у розмірі 25000 грн.( двадцяти п'яти тисяч) гривень, за земельну ділянку розміром 0,0245 га. та вбиральню, яка позначена літерою « Т », та розташована за адресою АДРЕСА_1, у наступному порядку: ОСОБА_4 передає ОСОБА_3 в день затвердження судом даної мирової угоди 12000 ( дванадцять тисяч) гривень, що еквівалентно 1411,76 доларів США.;

- остаточна сума компенсації у розмірі 13000 ( тринадцять тисяч) гривень, що еквівалентно 1529,41 доларів США, передається ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3до 05.03.2014р.;

- ОСОБА_3 після здійснення остаточного розрахунку (п.6 даної мирової угоди) визнає за ОСОБА_4 право власності на земельну ділянку розміром 0,0245 га., яка входить до складу земельної ділянки розміром 0,0294 га., згідно державного акту серії НОМЕР_14 від 1 липня 2011 року і є зоною №1 в розмірах (0,0244 га.) та конфігурації визначеній згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року за координатами: 1-2 - 5,81 м., 2-3 - 14.77м., 3-4 - 13.28м., 4-5 - 3,16м., 5-6 -3,56м., 6-7 - 2,93м, 7-8 0,45м., 8-9 - 3,05 м„ 9-10 - 8,05 м., 10-11 - 5,85 м., 11-12-12,74 м„ 12-13 - 1,88м., 13-14 - 2,79м., 14-15 - 3,75 м., 15-16 - 7,21м., 16-1 - 1,01 м. та зоною № 3 в розмірах (0,0001га.) та конфігурації визначеній згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року за координатами: 1- 2 - 1,13 м., 2-3 - 0,93 м., 3-4 - 1,12 м. А також відмовляється від будь-яких прав щодо користуванням вбиральнею, позначеною літерою «Т». Право власності на вказану земельну ділянку та право на вбиральню, позначену літерою «Т», переходить до ОСОБА_4 після здійснення остаточного розрахунку у відповідності до вимог п. 6 даної мирової угоди;

- після здійснення остаточного розрахунку (п. 6 даної мирової угоди) ОСОБА_3 визнає за ОСОБА_4 право на прохід до земельної ділянки розміром 245 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 через земельну ділянку розміром 0,0008 га., яка згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року має розмір та конфігурацію за точками: 10-4 - 1,05м., 4-5 - 6,55 м., 5-1 - 0,81м. 16-1 - 1,01м. (зона 4);

- після здійснення остаточного розрахунку (п. 6 даної мирової угоди) ОСОБА_3 визнає встановлення земельного сервітуту розміром 0,0008 га., згідно кадастрового плану від 03.09.2013 року в розмірі та конфігурації за точками : 10-4 - 1,05м., 4-5 - 6,55 м., 5-1 - 0,81м. 16-1 - 1,01м. ( зона 4), на земельній ділянці, розміром 50 кв.м., яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, і належить ОСОБА_3 на праві приватної власності;

- ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнають за ОСОБА_3 право проходу та проїзду по земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільній частковій власності по 1/2 частці, за адресою АДРЕСА_1;

- після здійснення остаточного розрахунку (п. 6 даної мирової угоди) ОСОБА_3 надає нотаріально посвідчену заяву про надання згоди ОСОБА_4 на прийняття в експлуатацію самовільно споруджених забудов на території земельних ділянок розміром 0,0393 га. та 0,0245га., власником яких є ОСОБА_4, і які розташовані за адресою АДРЕСА_1;

- в день отримання остаточного розрахунку в сумі 13000 грн., ОСОБА_3, ОСОБА_3 зобов'язується подати до управління Державного земельного кадастру Вінницького району Вінницької області нотаріально посвідчену заяву про переоформлення права власності на земельну ділянку розміром 0,0244 га.( зона № 1) та 0,0001 га. (зона № 3) на ім'я ОСОБА_4, яка розташована на земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 і входить до складу земельної ділянки розміром 0.0294 га. за державним актом серії НОМЕР_14 від 01.07.2011 року, виданим на ім'я ОСОБА_3 А також укласти з ОСОБА_4 договір на право проходу (сервітут) по земельній ділянці розміром 0,0008 га., який є зоною 4, згідно кадастрового плану ДП «Поділлягіодезкартографії» від 3.09.2013 року, ОСОБА_4 до земельної ділянки розміром 0,0244 га.( зона 3) та 0,0001 га. ( зона №4) згідно кадастрового плану розподілу ДП «Поділлягіодезкартографії» від 3.09.2013 року;

- ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов'язуються здати до реєстраційного відділу державний акт серії НОМЕР_14 від 1 липня 2011 року на право власності на земельну ділянку розміром 0,0294 га., державний акт серії НОМЕР_16 від 18 квітня 2005 року , виданий на ім'я ОСОБА_4 та державний акт серії НОМЕР_13 від 18 квітня 2005 року, виданий на ім'я ОСОБА_2;

- після проведення остаточного розрахунку ( п. 6 даної мирової угоди) ОСОБА_3 зобов'язується надати нотаріально посвідчену заяву про надання згоди ОСОБА_4 на укладання договору оренди земельної ділянки розміром 0,0137га., яка розташована по АДРЕСА_1 в конфігурації згідно кадастрового плану від 03.09.2013р.;

- ОСОБА_4 після проведення остаточного розрахунку з ОСОБА_3 (п.6 даної мирової угоди) та подачі ОСОБА_3 нотаріально посвідченої заяви про переоформлення права власності на ім'я ОСОБА_4 на земельну ділянку розміром 0,0245 га. по АДРЕСА_1 на її ім'я (п. 12 даної мирової угоди ) надає згоду ОСОБА_3 на прийняття в експлуатацію прибудови під літерою «Ж1», мансарди під літерою «м/Ж», тамбуру під літерою «Ж2» та реєстрації за ОСОБА_3, право власності на прибудови під літерою «Ж1», мансарди під літерою «м/Ж», тамбуру під літерою «Ж2»;

- ОСОБА_4 надає згоду на утеплення стін будинку зі сторони ОСОБА_3;

- невід'ємною частиною даної мирової угоди являється варіант №1 (додаток №2) висновку судової будівельно-технічної експертизи складеного 30.11.2012р. ТОВ «Подільським центром судових експертиз» за №1275, кадастровий план земельної ділянки виготовлений ДП «Поділлягеодезкартографія» 03.09.2013р.;

- дана мирова угода та кадастровий план ДП «Поділлягеодезкартографії» розподілу від 03.09.2013 року є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки сторонами даної мирової угоди та реєстрацію права власності на прибудову під літерою «Ж1», мансарду під літерою «м/Ж», тамбур під літерою «Ж2» за ОСОБА_3; (а.с. 10 - 12 т. 1).

На виконання зазначеної ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2014 року відділом землевпорядкування та кадастру № 1 Подільського державного підприємства геодезії, картографії та кадастру Державного Агентства земельних ресурсів України виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_11, та технічну документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1, ОСОБА_3 кадастровий номер земельної ділянки НОМЕР_15 (а.с. 119 - 184 т. 1).

Внаслідок проведеного поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_11, з поміж інших також було утворено (з її площі виділено):

- земельну ділянку, площею 0,0175 га, як частина садиби для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_3, яка згідно свідоцтв про право власності на нерухоме майно від 22.05.2015 року (індексний номер 37945266) та від 28.04.2015 року (індексний номер 36857825 на праві спільної часткової власності (1/2 частка кожному) належить відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 15,52,124,135,136 т.1). Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2016 року (а.с. 108,109 т. 2).

- земельну ділянку, площею 0,0008 га, як частина садиби для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, кадастровий номер НОМЕР_17 яка згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.04.2015 року (індексний номер 36864802) належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. (а.с. 56 - 57 т. 1). Вказане також підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.12.2016 року (а.с.109 - 110 т. 2).

Згідно відповіді квартального комітету «Зоряний» від 07.07.2014 року № 48, на запит, щодо скарги ОСОБА_3 на ОСОБА_4, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, в ході обстеження земельних ділянок по АДРЕСА_1 виявлено, що дійсно під вікнами частини будинку ОСОБА_4 побудовано фундамент розміром - 2,52 х 6,35 х 2,64, висотою 1 метр. Даний фундамент перегороджує проїзд до гаража ОСОБА_3 та займає частину земельної ділянки спільного користування. З поміж іншого також виявлено, що ОСОБА_4 зберігає будівельні матеріали на землі спільного користування, що ускладнює проїзд до гаража ОСОБА_3 (а.с. 16, 18 т. 1).

Як стверджують позивачі ОСОБА_4 на земельній ділянці, спільного користування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,0175 га, без будь - яких погоджень на вказаній земельній ділянці встановила фундамент розміром 2,52х6,35х2,64 м. висотою 1 метр, вказаний фундамент займає частину земельної ділянки спільного користування. В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 в своїх інтересах, та як представник ОСОБА_2 а також представник позивачів ОСОБА_5, вказували на те, що спорудженням вказаного фундаменту чиняться перешкоди ОСОБА_3 у можливості нормального (безпечного) проїзду до її гаражу, особливо в зимню пору року, через істотне звуження проїзду з огляду на влаштовану прибудову (зменшення ширини проїзду до розміру, що не відповідає нормативам та ДБН), а також вказували на порушення права ОСОБА_2 на користування земельною ділянкою, співвласником якої (1/2 частини) вона також являється і має право користуватись земельною ділянкою, де влаштовано прибудову відповідачем на таких самих правах як і відповідач ОСОБА_4 Вказували також і на те, що порядок користування земельною ділянкою, площею 0,0175 га, що перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не встановлено, а тому ОСОБА_4 влаштованою прибудовою порушила право іншого співвласника ОСОБА_2 на користування вказаною земельною ділянкою на тих же умовах, що і ОСОБА_4

Для з'ясування обставини, чи побудовано на земельній ділянці площею 0,0175 га (кадастровий номер НОМЕР_3), яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 фундамент, та чи перешкоджає будівництво вказаного фундаменту заїзду до гаражу ОСОБА_3 ухвалою суду від 07.09.2015 року по справі призначено судову земельно-технічну експертизу.

На виконання вказаної ухвали суду Подільським центром судових експертиз 20.10.2016 року виготовлено висновок № 274 за результатами проведення судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи (а.с. 35 - 54 т. 2), за результатами якої встановлено, що земельна ділянка, кадастровий номер НОМЕР_3, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0175 га, що перебуває у приватній спільній частковій власності (розмір частки 1/2) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 частково забудована, на ній знаходиться літня кухня літ. «Б», погріб літ. «п/Б», вигрібна яма та частково влаштований фундамент, також дана земельна ділянка використовується для проходу до житлового будинку та господарських будівель. Станом на час проведення дослідження та за результатами візуально - інструментального огляду встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, співвласником 21/50 частки ОСОБА_4 влаштовано бетонний фундамент, який примикає до зовнішніх стін її частини житлового будинку літ. «Ж». Влаштований бетонний фундамент має зовнішню довжину 7,26 м., ширину з боку вулиці Маяковського 2,44 м., внутрішня довжина 7,33 м., ширина зі сторони двору 2,62 м., товщина 0,41 м. та висота над планувальною позначкою землі 0,98 м., глибина залягання підошви фундаменту 0,9 м. За поясненнями отриманими під час огляду об'єкту дослідження від ОСОБА_4 фундамент влаштований для підсилення житлового будинку та запобігання його руйнування.

Визначення площі, яку займає влаштований ОСОБА_4 бетонний фундамент проводилось шляхом співставлення даних отриманих за результатами візуально - інструментального дослідження з інформацією у електронному вигляді з відображенням житлового будинку та інформацією про площу, межі та конфігурацію земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3. За результатам порівняння місце розташування фундаменту відносно меж земельних ділянок ОСОБА_4 (0,0008 га) та спільного користування ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (0,0175 га, кадастровий номер НОМЕР_3) встановлено, що площа, яку займає фундамент на земельній ділянці спільного користування ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (0,0175 га, кадастровий номер НОМЕР_3) становить 0,0005 га (5,0 кв.м.). (а.с. 44 т. 2).

Також встановлено, що у зв'язку із влаштуванням співвласником 21/50 частки ОСОБА_4 бетонного фундаменту на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, ширина земельної ділянки по які здійснюється проїзд до гаражу літ. «Б», у місці від кута бетонного фундаменту до межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, що перебуває у приватній спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зменшилась з 3 м. 12 см. до 2 м. 67 см., що не відповідає нормативній ширині (3,0 - 3,5 м.), яка визначена ДБН 360 - 92**. Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень. (а.с. 44 т. 2 - зворот).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції вважає доведеним порушення зі сторони відповідача ОСОБА_4 права позивача ОСОБА_2, як співвласника, на володіння та користування земельною ділянкою, кадастровий номер НОМЕР_3, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0175 га, що перебуває у приватній спільній частковій власності (розмір частки 1/2) ОСОБА_2 та ОСОБА_4 внаслідок самовільного (без будь-якого погодження з ОСОБА_2) влаштування ОСОБА_4, у визначеному нею самостійно місці, прибудови фундаменту до своєї частини будинку.

При цьому, судом враховано як доказ, що вказує на ці обставини, висновок експерта від 20.10.2016 року № 274, згідно якого, встановлено, що на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, співвласником 21/50 частки ОСОБА_4 влаштовано бетонний фундамент, який примикає до зовнішніх стін її частини житлового будинку літ. «Ж». Влаштований бетонний фундамент має зовнішню довжину 7,26 м., ширину з боку вулиці Маяковського 2,44 м., внутрішня довжина 7,33 м., ширина зі сторони двору 2,62 м., товщина 0,41 м. та висота над планувальною позначкою землі 0,98 м., глибина залягання підошви фундаменту 0,9 м. Експертизою встановлено, що площа, яку займає фундамент на земельній ділянці спільного користування ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (0,0175 га, кадастровий номер НОМЕР_3) становить 0,0005 га (5,0 кв.м.).

Також судом встановлено, що у зв'язку із влаштуванням співвласником 21/50 частки ОСОБА_4 бетонного фундаменту на земельній ділянці кадастровий номер НОМЕР_3, ширина земельної ділянки по які здійснюється проїзд до гаражу літ. «Б», у місці від кута бетонного фундаменту до межі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_3, що перебуває у приватній спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зменшилась з 3 м. 12 см. до 2 м. 67 см., що не відповідає нормативній ширині (3,0 - 3,5 м.), яка визначена ДБН 360 - 92**. Містобудування. Планування та забудова міських та сільських поселень.

Колегія суддів переконана, що даний висновок суду першої інстанції є правильним та обґрунтованим.

Крім цього, судом правильно встановлено, що порушеним є також право ОСОБА_3 і на безпечний, достатньої (нормативної) ширини проїзд до гаражу літ. «Б», який перебуває у власності ОСОБА_3, та про забезпечення якого сторони домовились при затвердженні Вінницьким міським судом Вінницької області мирової угоди від 03.02.2014 року, в умовах якої сторони зазначили: ОСОБА_4 та ОСОБА_2 визнають за ОСОБА_3 право проходу та проїзду по земельній ділянці, яка знаходиться в їх спільній частковій власності по 1/2 частці, за адресою АДРЕСА_1.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позову ОСОБА_2. про усунення їй перешкод в користуванні земельною ділянкою, площею 0,0175 га, розташованою по АДРЕСА_1 (кадастровий номер НОМЕР_3), що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 шляхом знесення за рахунок ОСОБА_4 фундаменту площею 5 кв.м., розташованого на вказаній земельній ділянці, що зазначено у додатку № 1 висновку судової земельно-технічної та будівельно-технічної експертизи № 274 від 20.10.2016 року, складеного ТОВ «Подільський центр судових експертиз».

Також колегія суддів переконана, що суд першої інстанції правильно не взяв до уваги твердження відповідача ОСОБА_4 та її представника про недоведеність на їх думку даних позовних вимог, оскільки вони вважають, що влаштована самочинна прибудова фундаменту не порушує право позивача на нормальний та безпечний проїзд. Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 визнала ту обставину, що на даний час у неї немає жодних дозвільних документів на прибудову до своєї частини будинковолодіння спірного фундаменту, що частково розташований на земельній ділянці, площею 175 кв.м., яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2, а також вона не отримувала згоди на цю прибудову, що в свою чергу вказує на порушення права ОСОБА_2 на володіння та користування земельною ділянкою, яка зайнята даною самовільною прибудовою, що влаштовано відповідачем без погодження з ОСОБА_2

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки суд дійшов правильного, законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення даних позовних вимог.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення, апеляційна скарга позивача не містить.

Так, відповідно до ст. ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст. ст. 319, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.ч. 1 - 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч. 1 - 5 ст. 88 Земельного кодексу України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Учасник спільної часткової власності відповідно до розміру своєї частки має право на доходи від використання спільної земельної ділянки, відповідає перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільною земельною ділянкою, і повинен брати участь у сплаті податків, зборів і платежів, а також у витратах по утриманню і зберіганню спільної земельної ділянки.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 року N 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК ( 2768-14 ) зокрема, але не обмежуючись, шляхом: визнання прав;відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

В п.п. е п. 18 вказаної Постанови наведено, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК ( 2768-14 ), володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Колегія суддів не може погодитись з посиланнями відповідача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі на те, що позивачем обрано начебто невірний спосіб захисту та те, що позивач ОСОБА_2 не користується часткою земельної ділянки щодо якої просила усунути перешкоди, зв'язку з нею не підтримує, а тому ОСОБА_4 на власний ризик здійснила спорудження фундаменту, який тріснув в результаті самовільного зведення ОСОБА_2 другого поверху. Судом правильно встановлено, що у відповідача ОСОБА_4 немає жодних дозвільних документів на прибудову фундаменту до своєї частини будинковолодіння, що частково розташований на земельній ділянці площею 175 кв.м., яка перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Згоди на дану прибудову остання не отримувала.

Також колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги про те, що поза увагою суду залишилось те, що земельна ділянка, на якій відповідач спорудила фундамент, призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, а не проїзду загального користування і у ОСОБА_2 начебто немає конкретно претензій до ОСОБА_4 Адже, саме по собі встановлення факту самовільного спорудження бетонного фундаменту на земельній ділянці спільного користування площею 175 кв.м. вказує на порушення права ОСОБА_2 на володіння та користування земельною ділянкою, яка зайнята самовільною прибудовою, що влаштована відповідачем без відповідного погодження з ОСОБА_2

Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати.

Згідно статті79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, відносяться витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз та витрати на правову допомогу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи зазначене рішення та вирішуючи питання щодо розподілу між сторонами у справі понесених ними судових витрат, виходив з того, що позивачами понесені витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3500 грн. Разом з тим, враховуючи ту обставину, що представником позивача ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_3 в частині усунення ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,0049 га, розташованою по АДРЕСА_1 залишено без розгляду, а на проведення експертизи остання витратила 1750 грн. (а.с.88,89 т. 2), тому суд дійшов висновку про те, що в цій частині судові витрати підлягають залишенню за нею, оскільки суд не ухвалював рішення в частині цих вимог. Таким чином з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню 1750 грн. витрат за проведення судової експертизи, а також 243 грн. 60 коп. судового збору.

Також, суд виходив з того, що оскільки змінені позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі та рішення у справі ухвалюється на користь ОСОБА_2, представником якої, згідно довіреності є ОСОБА_3, яка в свою чергу уповноважила здійснювати представництво у справі фахівця в галузі права ОСОБА_5, зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 також підлягають до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 3570 грн. Відповідний розрахунок проведено на підставі вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». (а.с. 90,91,93,94 т. 2).

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції і в цій частині, оскільки суд дійшов законного та обґрунтованого висновку щодо розподілу між сторонами понесених судових витрат.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги відносно того, що судом невірно вирішено питання про розподіл між сторонами у справі понесених ними судових витрат.

Зокрема, як вбачається зі змісту довіреності виданої 27 травня 2015 року (т. 1 а.с. 22), яка посвідчена Тептею Н.Я. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу, ОСОБА_2 для виконання договору-доручення цією довіреністю уповноважила ОСОБА_3, або ОСОБА_10, або ОСОБА_5 (кожен з яких має право діяти як спільно так і самостійно), бути її представником, зокрема в судах, в т.ч. у Вінницькому міському суду Вінницької області, Апеляційному суду Вінницької області тощо.

Таким чином, ОСОБА_5 являється належним представником ОСОБА_2 на підставі зазначеної довіреності разом з ОСОБА_3 так і окремо.

Також, як вбачається з матеріалів справи, представниками ОСОБА_2 згідно доручення від 27.05.2015 року було сплачено за рахунок неї судовий збір та витрати на проведення експертизи. Витрати ж на правову допомогу, як було з'ясовано судом, сплачені ОСОБА_3 як представником ОСОБА_2, оскільки остання не мала змоги самостійно підписати акт виконаних робіт, що не потягло за собою порушення судом процесуальних вимог при вирішенні питання про розподіл між сторонами понесених ними судових витрат, а тому така позиція апелянта в цій частині апеляційної скарги є також хибною.

За таких обставин колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та переконана, що доводи апеляційної скарги, що наведені на їх обґрунтування, які фактично зводяться до незгоди з ухваленим місцевим судом по справі справедливим та законним рішенням та його суб'єктивної переоцінки, в даному випадку є несуттєвими, рішення суду у даній справі прийняте по суті розглянутого цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невірну правову оцінку обставинам справи та порушення норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду у даній справі підлягає залишенню без змін.

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79 та статті84 ЦПУ України.

Так, зокрема відповідно до ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено колегіє суддів та вбачається з матеріалів справи, понесені позивачемОСОБА_2 витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 1000 гривеньпідтверджені належними та допустимими доказами, які були досліджені в суді апеляційної інстанції, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 14 від 02.02.2017 року та актом № ПЄ-000002 від 02 лютого 2017 року здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), а тому у відповідності до ст. 88 ЦПК України останні підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_2

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 79, 84, 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати за надання правової допомоги в сумі 1000 гривень.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : /підпис/ В.М. Медяний

Судді : /підпис/ М.В. Матківська

/підпис/ В.В. Сопрун

Згідно з оригіналом: