АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1197/17 Справа № 196/478/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Варенко О.П., при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на утримання дитини; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів,-

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_3 з позовом, яким просив звільнити його з 26.04.2004р. від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, 1999р.н., визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист про стягнення аліментів та відкликати його, посилаючись на те, що з 17.01.2016р. дочка перейшла проживати до нього. 04.07.2016р. ОСОБА_3 звернулась з зустрічним позовом до суду, в останній редакції якого просила стягнути зі ОСОБА_2 неустойку (пеню) по аліментним платежам на утримання дочки ОСОБА_5 у сумі 153 583грн.23коп. за 2014, 2015 роки та за 9 місяців 2016 року.

Рішенням Царичанського райсуду Дніпропетровської області від 08.11.2016р. позовні вимоги сторін задоволено частково та ухвалено: звільнити ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, починаючи з дня набрання сили вказаним рішенням, відкликати виконавчий лист, виданий 27.09.2004р. Царичанським райсудом Дніпропетровської області про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку з дня набрання даним рішенням суду законної сили; стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 у сумі 7415грн.; стягнути зі ОСОБА_2 у дохід держави 551грн.20коп. судового збору та зі ОСОБА_3 на його користь 551грн.20коп. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати вказане рішення суду в частині дат звільнення його від сплати аліментів та відкликання виконавчого листа та в частині стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів та судового збору у дохід держави, посилаючись на невідповідність рішення суду вимогам закону у вказаній частині.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню в частині стягнення пені за прострочення аліментів та присуджених до стягнення зі ОСОБА_2 судових витрат, а також зміні в частині визначення дати звільнення від аліментів та розподілу судових витрат з ухваленням у цій частині нового рішення за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Згідно свідоцтва про народження батьками ОСОБА_5, 17.12.1999р.н., є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.7).

Рішенням Царичанського райсуду Дніпропетровської області від 26.08.2004р. зі ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісячно, до її повноліття, починаючи з 26.07.2004р. на користь матері дитини ОСОБА_3 На підставі вказаного рішення суду Царичанським райсудом Дніпропетровської області 27.09.2004р. видано виконавчий лист №2-735 (а.с.10).

Постановою старшого державного виконавця органу державної виконавчої служби Царичанського районного управління юстиції ОСОБА_6 від 23.12.2015р. відкрито виконавче провадження з виконання зазначеного виконавчого листа з посиланням на предявлення його до виконання стягувачем ОСОБА_3 22.12.2015р. (а.с.9).

Згідно довідки виконкому Рудківської сільської ради Царичанського району Дніпропетровської області від 05.05.2016р. ОСОБА_5, 1999р.н., з 17.01.2016р. проживає за місцем реєстрації та проживання батька ОСОБА_2 у с.Рудка, вул.Садова, 03 (а.с.8).

Встановивши, що дочка ОСОБА_5, 1999р.н., з 17.01.2016р. проживає з батьком ОСОБА_2 та перебуває на його утриманні, суд першої інстанції ухвалив рішення про звільнення його від сплати аліментів на утримання дочки та про відкликання відповідного виконавчого листа. Рішення суду в частині звільнення платника аліментів від сплати аліментів на утримання дочки та про відкликання відповідного виконавчого документу в апеляційному порядку не оскаржується.

Визнавши підставою для звільнення ОСОБА_2 від сплати аліментів факт проживання з ним дочки ОСОБА_4 з 17.01.2016р., суд першої інстанції допустив протиріччя у даті звільнення платника аліментів від такої сплати. Між тим, дата звільнення від сплати аліментів має відповідати даті виникнення підстави для звільнення від їх сплати, тобто, 17.01.2016р. У звязку визначена судом дата підлягає зміні на вказану дату.

Ухвалюючи рішення про стягнення зі ОСОБА_2 пені у сумі 7415грн. за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2014р. по 01.11.2016р., суд першої інстанції посилався на ч.1 ст.196 СК України.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені).

Згідно записам виконавчого листа, виданого 27.09.2004р. на підставі рішення Царичанського райсуду Дніпропетровської області від 26.08.2004р. про стягнення зі ОСОБА_2 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4, 1999р.н., на користь матері ОСОБА_3, виконавчий лист повернуто державним виконавцем згідно заяви стягувача ОСОБА_3 від 30.07.2007р. (а.с.10). Повторне предявлення вказаного виконавчого листа до примусового виконання здійснено стягувачем ОСОБА_3 лише 22.12.2015р., а 23.12.2015р. відкрито відповідне виконавче провадження (а.с.9). Згідно листа начальника Царичанського районного відділу державної виконавчої служби після відкриття виконавчого провадження 24.12.2015р. за місцем реєстрації направлено виклик ОСОБА_2 (вих. №02-39/4588), який зявився до відділу у січні 2016 року (а.с.33). За довідкою-розрахунком, здійсненим державним виконавцем, за період з 10.12.2012р. по 31.05.2016р. на підставі вказаного виконавчого листа ОСОБА_2 нараховано заборгованість по аліментам у сумі 28015грн.56коп. та зазначено про відсутність заборгованості станом на 10.12.2012р. (а.с.34). За довідкою-розрахунком по сплаті аліментів за період з 01.01.2014р. по 01.11.2016р. загальна сума заборгованості визначена державним виконавцем у розмірі 25228грн.42коп. (а.с.64,65).

Таким чином заборгованість ОСОБА_2 по аліментам розрахована державним виконавцем у звязку з предявленням ОСОБА_3 виконавчого листа до виконання 22.12.2015р., а про повторне предявлення виконавчого листа до виконання платника аліментів ОСОБА_2 повідомлено лише у січні 2016 року. Зазначені обставини свідчать про відсутність вини ОСОБА_2 у виникненні вказаної заборгованості по аліментам з 01.01.2014р. та про відсутність підстав для стягнення з нього пені за прострочення їх сплати відповідно до вимог ч.1 ст.196 СК України. Крім того, безпідставним є і нарахування пені з січня по листопад 2016р., оскільки судом у цей період звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів у звязку з тим, що дочка ОСОБА_4 з 17.01.2016р. проживає та перебуває на його фактичному утриманні.

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення пені та визначення дати звільнення від сплати аліментів не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3.4 ст.309 ЦПК України в частині стягнення пені за прострочення аліментів слід скасувати та відмовити у цьому позові та змінити в частині визначення дати звільнення від сплати аліментів.

У звязку з відмовою у позові ОСОБА_3 про стягнення пені на підставі ч.5 ст.88 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду і в частині присудження до стягнення зі ОСОБА_2 судових витрат у дохід держави у сумі 551грн.20коп.

З врахуванням наведеного, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню. Доводи його апеляційної скарги про зміну дати відкликання виконавчого листа не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказана дата дійсно повязана з набранням законної сили рішенням суду першої інстанції, оскільки відкликання виконавчого документу можливе на підставі виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Та обставина, що виконавчий лист відкликається з дня набрання законної сили судовим рішенням не свідчить про продовження існування обовязку ОСОБА_2 по сплаті аліментів після 17.01.2016р., від якого звільнено. Посилання ОСОБА_2 на незаконність вирішення судом першої інстанції питання щодо його витрат на правову допомогу безпідставні, оскільки фактично рішенням суду першої інстанції вказане питання не вирішувалось. У звязку з цим ОСОБА_2 не позбавлений права на вирішення вказаного питання у порядку, передбаченому п.4 ст.220 ЦПК України.

Керуючись ст.303,307, 309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 08 листопада 2016 року в частині стягнення пені за прострочення аліментів та присуджених до стягнення зі ОСОБА_2 судових витрат скасувати та змінити в частині визначення дати звільнення від аліментів та розподілу судових витрат.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення аліментів.

Датою звільнення ОСОБА_2 від аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 на підставі виданого Царичанським райсудом Дніпропетровської області 27.09.2004р. виконавчого листа зазначити 17.01.2016р.

В іншій оскарженій частині рішення залишити без змін.

Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на повернення судових витрат 3913грн.52коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Варенко О.П.