АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 623/1997/16-ц Головуючий суддя І інстанції Винниченко П. П.
Провадження № 22-ц/790/1267/17 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів - Піддубного Р.М., Колтунової А.І.

за участю секретаря - Пролагаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на непрацездатного повнолітнього сина, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що він є інвалідом з дитинства, з 11.08.2014 року йому встановлено 1-А групу інвалідності (непрацездатний, що потребує постійного стороннього догляду з 18 років). Він потребує активної реабілітації, два рази на рік проходить курси медикаментозного та фізіотерапевтичного лікування та реабілітації, амбулаторно і стаціонарно в НДІ відновлення працездатності в м. Харкові. З 01.09.2015 року є студентом заочного відділення української інженерно- педагогічногої академії. Великі матеріальні затрати на лікування та реабілітацію змусили позивача ОСОБА_2 звернутися до суду про примусове стягнення з відповідача, який є його батьком, аліментів у розмірі 1/4 частки його доходів щомісячно до зміни його статусу працездатності.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 аліменти щомісячно у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до зміни його статусу працездатності. Стягнення аліментів вирішено розпочати з 01.08.2016 року. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує що, судом не врахований, матеріальний стан позивача. Зазначає, що на сьогоднішній день у відповідача є інша родина, яка також потребує фінансового забезпечення. Звертає увагу, що він не ухиляється від сплати аліментів та кожного місяця перераховує своєму синові 500 грн., однак у нього відсутня можливість сплачувати більшу суму.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що з'явились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3. (а.с.6)

Довідкою до акту огляду медику-соціальною експертною комісією серія 12ААА №159203 щодо ОСОБА_2 встановлено 1 А групу інвалідності з 15.07.2016 року на строк до 01.08.2018 року.(а.с.8)

ОСОБА_2 надано державну соціальну допомогу, як інваліду з дитинства та дітям-інвалідам у розмірі 1977,50 грн., та доплату з 01.01.2016 року у розмірі 344,50 грн.(а.с.14)

Згідно студентського квитка НОМЕР_1 ОСОБА_2 вступив у 2015 році до Української інженерно-педагогічної академії.(а.с.16).

Довідкою про склад сім`ї підтверджено, що позивач мешкає разом з матір`ю ОСОБА_3, дідусем ОСОБА_4, бабусею ОСОБА_5 (а.с.17)

З 16.10.1999 року відповідач ОСОБА_1 перебуває у шлюбі з ОСОБА_1 (а.с.44), від даного шлюбу має доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.44).

Із довідки начальника УПтаСЗН вбачається, що гр. ОСОБА_2 зареєстрований в ЦБ інвалідів, з 29.12.2014 року обліковується в черзі на отримання путівки санаторно- курортного лікування спинального профілю, за період 2009-2016 року ОСОБА_2 через управління був забезпечений технічними засобами реабілітації згідно індивідуальної програми (корсетами, ортезами, ортопедичним взуттям, коляскою, милицями, ходунками та іншими засобами реабілітації) в повному обсязі, компенсаційних виплат ОСОБА_2 на купівлю ліків управлінням не здійснювалося.(а.с.69).

Батьки, відповідно до ст. 198 СК України, зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина тільки за наявності передбачених в законі умов. Обов'язок батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина виникає на підставі складу юридичних фактів: а) походження дочки, сина від батьків (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв'язків (усиновлення, факт біологічного походження); б) непрацездатність дочки, сина; в) потреба дочки, сина в матеріальній допомозі; г) здатність батьків надавати матеріальну допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК Українисуд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Колегія суддів вважає, що розмір аліментів визначений судом першої інстанції відповідає вимогам закону, принципам розумності та справедливості.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач є інвалідом першої групи, непрацездатним, потребує матеріальної допомоги з огляду на те, що розмір державної соціальної допомоги, яку отримує ОСОБА_2 щомісячно, не є достатнім для придбання необхідних медикаментів та задоволення інших його потреб.

Судом враховано майновий та сімейний стан відповідача, наявність у нього на утриманні доньки, стан здоров*я відповідача та членів його родини, майновий та сімейний стан позивача, який проживає разом із непрацездатними бабусею і дідусем та матір*ю, яка не працює, отримує пенсію, здійснює за ним постійний догляд, якого він потребує.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 59, ч. 1, ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі відповідач наполягає, що його з дружиною сімейний бюджет становить 3500-4000 грн., між тим, за змістом довідки про доходи (а.с. 95), його середній заробіток за період з травня 2016 року по жовтень 2016 року за вирахуванням податків становить 5324,26 грн. на місяць. Довідки щодо доходів дружини відповідача матеріали справи не містять.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про наявність у відповідача можливості надавати позивачу майнову допомогу у розмірі, визначеному судом, підтверджений матеріалами справи, не спростований відповідачем.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді -