Провадження № 2/201/679/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

09 лютого 2017 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Гоц Г.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання припиненим договору поруки від 03.10.2006.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 03.10.2006 між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк»укладено кредитний договір № DNG0GK00005974. В забезпечення виконання умов вказаного договору між позивачем та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» укладено договір поруки № DNG0GK00005974 від 03.10.2006. В ході розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості із ОСОБА_2, їй стало відомо про те, що згідно графіку заборгованості відповідальність ОСОБА_2 перед банком зросла та розмір тіла кредиту збільшився з 12 000 доларів США до 14 935,13 доларів США, на що позивач не давала згоди. Тому, посилаючись на норми ст.ст. 559, 598 ЦК України, просить позов задовольнити, визнати вказаний договір поруки припиненим.

Представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглянути справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач, в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив. Письмової заяви про причини своєї неявки та перенесення розгляду справи до суду не надав, тому суд на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про визнання договору поруки припиненим підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

03.10.2006 між ОСОБА_2 та ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк»укладено кредитний договір № DNG0GK00005974, згідно якого банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 12 000 доларів США на термін до 06.10.2026, а позичальник зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати згідно графіку, який є додатком до кредитного договору. Позичальник повинен надати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору.

В забезпечення виконання зобовязання ОСОБА_2 за кредитним договором, між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» 03.10.2006 було укладено договір поруки, на підставі якого поручитель поручилася перед кредитором як солідарний боржник за виконання позичальником зобовязань за кредитним договором на умовах виданого у вигляді невідновлювальної лінії, в сумі 12 000 (дванадцяти тисяч) доларів США у строк до 06.10.2026 року із виплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% (одна ціла) відсотків на місяць у період сплати з 21 по 28 число кожного місяця, у період сплати 157 (сто пятдесят сім) доларів США 53 центи щомісяця, яка включає заборгованість за кредитом, проценти та комісію.

Згідно із п. 13 договору поруки зміни і доповнення до нього вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, після укладення відповідної додаткової угоди.

Як вказує позивач, вона дізналася на початку січня 2015 року, що у Кіровському районному суді міста Дніпропетровська 08.12.2014 відкрито провадження у цивільній справі № 203/7717/14-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яка за розрахунком банка складає 17 823 долари. США 82 центи, що за курсом 12,94 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.09.2014 року (на момент звертання до суду) складає 230 640,23 грн.

У жовтні 2015 року судом у даній цивільній справі постановлено ухвалу про витребування у банку кредитної справи за кредитним договором № DNG0GK00005974 від 03.10.2006 року, яка була предявлена суду у судовому засіданні 25.11.2015 року.

Серед інших копій документів, є додаток до кредитного договору № DNG0GK00005974 від 03.10.2006 від 09.07.2012, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2, за яким сторони домовились, що сума заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту дати підписання додаткової угоди змінено на 1 661,00 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0,00 дол. США, комісія у розмірі 0,00 дол. США, пеня у розмірі 1 661,00 дол. США (а.с. 25).

Відповідно до п.5 додаткової угоди від 09.07.2012 додаток 1 - графік погашення кредиту узгоджений в новій редакції.

Пунктом 6 додаткової угоди передбачено, що погашення заборгованості позичальника за кредитним договором здійснюється згідно вказаного графіку погашення кредиту - додатку 1 до додаткової угоди.

Відповідно до графіку погашення кредитної заборгованості, сума щомісячного платежу зросла з 157,53 долари США (згідно графіку узгодженого під час укладення кредитного договору) до 233,20 доларів США (згідно графіку узгодженого під час укладення додаткового договору 09.07.2012).

Згідно розрахунку банку, тіло кредиту виросло з 12 000 доларів США до 14 935,13 доларів США (а.с. 16 24).

Позивач ОСОБА_1 зазначила, що відповідальність за кредитним договором значно зросла, але про дану додаткову угоду вона згоди не надавала. 26.02.2016 вона звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк» із пропозицією про зупинення дії договору поруки, на яку відповіді не надано.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 553 ЦК порукою є договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Стаття 598 ЦК України визначає, що зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 559 передбачено спеціальні підстави припинення поруки. Так, відповідно п.1 цієї статті порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Припинення поруки у разі відсутності спору відбувається відповідно до закону і не потребує звернення до суду. За наявності спору, коли кредитор не визнає або заперечує факт припинення поруки на підставі закону, поручитель вправі звернутися до суду за захистом свого оспорюваного права.

Звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору (постанова Верховного Суду України від 21.11. 2012 у справі № 6-134цс12).

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 21.05. 2012 у справі № 6-18цсП, від 21.05. 2012 у справі № 6-20цс11.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (статті З, 12 - 15, 20 ЦК, статті 3-5,11,15, 31 ЦПК).

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

За змістом статей 559, 598 ЦК припинення зобовязання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин субєктивне право і кореспондуючий йому обовязок перестають існувати.

Оскільки згоди на збільшення розміру кредиту позивач не давала, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ПриватБанк» про визнання договору поруки припиненим.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки припиненим - задовільнити.

Визнати припиненим договір поруки № DNG0GK00005974 від 03.10.2006, укладений між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за кредитним договором № DNG0GK00005974 від 03.10.2006.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.С. Наумова