Провадження № 2/522/4546/17
09 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Кравчук Т.С.,
при секретарі Антонецькому С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить визнати ОСОБА_1М таким, що втратив право користування житлом в квартирі АДРЕСА_1 та зняти ОСОБА_1 з реєстрації міся проживання особи.
Позов мотивований тим, що відповідач більше тридцяти років не проживає в квартирі, немає в квартирі своїх речей та без поважних на те причин не проживає. Позивач є власником вказаної квартири, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника. Дані обставини стали підставою для звернення суду.
Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином.
Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали цивільної справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.
Так, матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності від 11.02.1997 року на житло ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 належить на праві спільної часткової власності квартира АДРЕСА_2.
18.04.2000 року ОСОБА_3 подарувала належну їй на праві власності 1/4 частину квартири ОСОБА_1.
На даний час власниками квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (1/2 частина), ОСОБА_2 (1/4 частина), ОСОБА_4 (1/4 частина).
Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Частиною 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Підстави визнання особи такою, що втратила право користування житлом, передбачені частиною 2 ст.405 ЦК України, яка визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних на те причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Інших підстав для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування норми ЦК України та норми ЖК України не передбачають.
Отже, аналіз норм, які регулюють виникли між сторонами правовідносини, вказує на те, що ОСОБА_2, який є співвласником спірної квартири, не може бути позбавлений права користування, як однієї із складових частин права власності.
Вимоги позивачів, щодо зняття з реєстраційного обліку , є похідними від основного позову та може бути задоволено лише у разі задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися позивачі як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд,
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання відмовити.
Рішення суду може бути переглянуто за заявою відповідача, якій не приймав участі при розгляді справи, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 09.02.2017