Справа № 526/2611/16-ц
Провадження № 2/526/116/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі

головуючої судді Тищенко Л. І.

при секретарі Синепол С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадяч цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Ямпольська Світлана Миколаївна про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою до Гадяцької міської радипровизнання права власності.

У позовній заяві позивач вказує, що 07.08.1976 було зареєстровано шлюб між ним та ОСОБА_9. 20 квітня 1999 року дружина придбала квартиру за адресою: АДРЕСА_1, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді ? частини вказаної квартири. Він фактично прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на час її смерті проживав разом з нею. З метою оформлення документів на спадкове майно позивач звернувся до приватного нотаріуса Ямпольської С.М., але отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, у зв`язку з тим, що ним не надано зареєстровані правовстановлюючі документи на квартиру, оскільки спадкодавцем не було нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, згідно вимог закону. Тому позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 20.04.1999 квартири за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на вказану квартиру, ? частина якої фактично належить йому, а інша ? частина належала померлій дружині.

Позивач ОСОБА_1 та його представник по довіреності ОСОБА_10 у судове засідання не з'явилися, направили заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Гадяцької міської радив судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника міської ради, проти задоволення позову позивача не заперечує.

Треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та приватний нотаріус Ямпольська С.М. у судове засідання також не з'явилися, направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради про визнання права власностіпідлягають до задоволення, з таких підстав.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 1976 року.

ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить свідоцтво про смерть від 21.11.2012, видане Відділом ДРАЦС Гадяцького РУЮ Полтавської області.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Гадяцької міської ради від 22.11.2016 № 02-22/408, померла ОСОБА_9 була зареєстрована станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2, разом з чоловіком ОСОБА_1 та синами ОСОБА_3, ОСОБА_4 Інших зареєстрованих осіб станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 не значилось.

Згідно повідомлення приватного нотаріуса Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольської С.М. від 17.01.2017 № 91/01-16, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь ОСОБА_1, інші особи із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини не звертались.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Згідно договору купівлі-продажу від 20.04.1999 № НГ-38, укладеного на Українській універсальній біржі, вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_9 купила нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до додатку № 1 до розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 № 206 Про перейменування топонімічних назв у населених пунктах області, в АДРЕСА_1 перейменовано на АДРЕСА_1.

За даними технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 11.11.2016, власником вказаної квартири є ОСОБА_9

30.12.2016 приватний нотаріус Гадяцького районного нотаріального округу Ямпольська С.М. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з невідповідністю посвідчення договору купівлі-продажу квартири Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус зазначила, що угоди, зареєстровані на товарній біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, а також одна із сторін договору була неповнолітньою особою, тому вказаний договір купівлі-продажу не підпадає під дію Закону України «Про товарну біржу».

Згідно ст. 224 ЦК Української РСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно ст. 227 ЦК Української РСР, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

На виконання вимог ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу квартири від 20.04.1999 № НГ-38 був зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації про що зроблений запис в реєстрову книгу № 30 за реєстровим № 3448 та відповідні відомості про нового власника ОСОБА_9 були внесені в технічний паспорт на квартиру.

Статтею 227 ЦК України передбачалась обов'язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Разом з тим, згідно ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» , не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі.

Реєстрація Полтавським міжміським бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_9 права власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на травень 1999 року не суперечила чинному законодавству.

Зі змісту заяв третіх осіб - продавців квартири ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які не заперечують проти позову позивача, слідує, що покупець ОСОБА_9 повністю виконала умови договору купівлі-продажу квартири, договір відповідно до вимог ч. 2 ст. 227 ЦК Української РСР зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації, у передбаченому законом порядку договір купівлі-продажу, з підстав недотримання нотаріальної форми, судом не визнавався недійсним, тому ОСОБА_9 на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК Української РСР і ст. 49 Закону України «Про власність» набула право власності на спірну квартиру і правомірно володіла нею.

Частиною 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 370 ЦК України, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 придбана ОСОБА_9 за час шлюбу з позивачем ОСОБА_1, тому, враховуючи положення ст. 60 Сімейного кодексу України, ст.ст. 368, 370 ЦК України, виходячи із принципу рівності часток співвласників у праві спільної сумісної власності, позивачу фактично належить ? частина вказаної квартири.

Враховуючи те, що у позивача відсутній інший спосіб захистити свої майнові інтереси та прийняти спадщину, яка відкрилась після смерті дружини, суд вважає можливим здійснити захист його прав та інтересів шляхом визнання договору купівлі-продажу квартири № НГ-38 від 20.04.1999 дійсним та визнати за ним право власності на вказану квартиру, ? частина якої належить йому фактично, а інша ? її частина лишилась у спадок від дружини ОСОБА_9, оскільки наявність підстав для цього підтверджується зібраними по справі доказами.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись ст.ст. 128, 153, 224, 227 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», ст.ст. 1261, 1296 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 197, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Гадяцької міської ради, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, приватний нотаріус Ямпольська Світлана Миколаївна про визнання права власностізадовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу № НГ - 38 від 20 квітня 1999 року, укладений з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9, зареєстрований в Полтавському міжміському бюро технічної інвентаризації 07.05.1999 за № 3448, про купівлю квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на спадкове майно після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9, що складається з 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 53,2 кв.м, житловою площею 31,3 кв.м, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на іншу 1/2 частину цієї ж квартири, яка належить йому фактично, тобто визнати за ним право власності на всю квартиру вцілому.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Л. І. Тищенко