Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ярмола О. Я. ,

при секретарі Ліщинська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м.Біла Церква до ОСОБА_1 , третя особа : ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В :
Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 проживає в гуртожитку АДРЕСА_1 , який перебуває на балансі позивача КЕВ м. Біла Церква МО України, відповідач була заселена у гуртожиток на підставі ордеру №29 від 12.05.2000 року, який виданий командиром в/ч НОМЕР_1 . Ордер було видано лейтенанту ОСОБА_2 та його сімї - дружині ОСОБА_1 та сину ОСОБА_3 . Шлюбні відносини між відповідачем та її чоловіком ОСОБА_2 припинені, шлюб розірвано, а тому позивач, з посиланням на Наказ МО України від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», просить суд виселити ОСОБА_1 з кімнати АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представник позивача, згідно довіреності в справі, підтримала позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена належно, подала ряд письмово викладених клопотань та заперечення на позов.

Третя особа по справі в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належно.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, встановлено, що на балансі КЕВ м. Біла Церква перебуває гуртожиток по бульвару 50р. Перемоги №58 (а.с.6-7,11).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 разом з своїми трьома дітьми зареєстрована та проживає в кімнаті АДРЕСА_2 . Також, в даній кімнаті зареєстрований бувший чоловік відповідача ОСОБА_2 . Зазначене підтверджено зібраними матеріалами справи та не заперечене представником позивача.

Встановлено, що 12.05.2000 року Військова частина НОМЕР_1 видала Ордер №29 гр. лейтенанту ОСОБА_2 на зайняття в сімейному гуртожитку військової частини кімнату №108 житловою площею 18 кв.м. в буд. АДРЕСА_3 ). В ордері зазначено склад сімї ОСОБА_2 : дружина ОСОБА_1 1977 р.н. та син ОСОБА_3 1998 р.н. Зазначене підтверджено копією ордеру (а.с.8).

Встановлено, що бувше подружжя ОСОБА_4 має трьох дітей : ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Зазначене підтверджено копіями свідоцтв про народження (а.с.25,26).

Встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_2 з 30.09.2016р. по теперішній час перебуває на військовій службі у військовій частині п/п НОМЕР_2 , яка входить до складу сил, що залучаються та беруть участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей з 28.11.2015 року та на даний час військова частина перебуває в смт Вороніж Шосткінського району Сумської області (а.с.28).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, за ОСОБА_1 не зареєстровано на праві приватної власності будь-яке житло (а.с.43).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_7 , яка є вчителем меншої доньки відповідача, суду показала, що малолітня ОСОБА_8 проживає в гуртожитку з мамою та братами, куди свідок іноді приходить на додаткові заняття. Свідок ОСОБА_9 , яка проживає по сусідству з відповідачем, суду показала, що ОСОБА_1 живе з трьома дітьми в гуртожитку, іншого житла не має, та питання про її виселення постало через заборгованість по комунальним платежам.

При вирішенні даного спору суд виходить з наступного.

Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплене право на житло.

Згідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 127 ЖК України для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

За ст. 128 ЖК України порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР.

Жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету.

Відповідно до ст. 129 цього Кодексу на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу.

Як встановлено судом, на час видачі лейтенанту ОСОБА_2 ордеру, - його членами сім`ї була відповідач та їх, на той час, малолітній син. Відповідач вписана в ордер, тобто відповідач ОСОБА_1 на законних підставах була вселена в гуртожиток, де зареєструвала своє місце проживання і де проживає на даний час з трьома дітьми.

Позивач вказував на те, що підставою для виселення відповідача з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, є те, що відповідач розірвала шлюб з ОСОБА_2 , тобто не є його членом сімї, не має жодного відношення до МО України, а тому у відповідності до Наказу МО України від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.01.2012р. за № 24/20337, ОСОБА_1 повинна бути виселена з вказаного житлового приміщення.

Зокрема, як на підставу позовних вимог, позивач посилається на положення п. 5.10. Наказу МО України від 30.11.2011р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями».

Так, пунктом 5.10. цього Наказу передбачено, що підлягають виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення особи, які самоправно зайняли жилу площу, і колишні члени сім`ї військовослужбовця чи працівника, які проживають у ньому після розірвання шлюбу, у двомісячний строк з дня розірвання шлюбу, а також особи, які підпадають під підстави, передбачені статтею 116 Житлового кодексу Української РСР.

В судовому засіданні встановлено, що ордер від 12.05.2000 року за № 29 виданий в/ч НОМЕР_1 на підставі якого ОСОБА_1 заселялася у вказану кімнату не визнавався судом недійсним і в своєму позові позивач не просив визнати вказаний ордер недійсним. Крім того, ОСОБА_2 , який є наймачем спірної кімнати, не ставив питання про виселення чи визнання втратившими право користування бувшу дружину і їхніх дітей кімнатою АДРЕСА_2 .

Позивач, посилаючись на положення п. 5.10 Наказу МО України від 30.11.2011 р. та зазначаючи, що відповідач є бувшим членом сімї військовослужбовця не надає доказів в підтвердження розірвання шлюбних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також, суд звертає увагу, що в спірній кімнаті гуртожитку зареєстровані та проживають троє дітей військовослужбовця ОСОБА_2 , двоє з яких неповнолітні, і які є членами його сімї, позивач не ставить питання про їхнє виселення з гуртожитку.

Згідно ч.4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я , в якому вона проживає.

Встановленим є те, що батько дітей ОСОБА_2 в силу своїх обов`язків перебуває у в/ч п/п В 2278 смт Вороніж Шосткінського району Сумської області а, отже, є неприпустимим виселення з гуртожитку матері його дітей, що призведе до порушення законних прав дітей військовослужбовця.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги щодо виселення ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 47 Конституції України, п.п.40-44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.1986 року № 208, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква до ОСОБА_1 , третя особа : ОСОБА_2 про виселення з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. Я. Ярмола