Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №316/2775/15 Головуючий у 1 інстанції: Вільямовська Н.О.
Провадження № 22-ц/778/437/17 Суддя-доповідач: Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Бабак А.М.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бурима В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4

на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування служби у справах дітей Енергодарської міської ради,

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою на бездіяльність, дії та рішення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк», ОСОБА_5, Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, орган опіки та піклування служби у справах дітей Енергодарської міської ради.

У скарзі зазначала, що рішенням Енергодарського міського суду від 23.05.2013 року по справі №0807/4121/2012 вирішено виселити відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3 та їхніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання судового рішення, 04 червня 2012 року було видано виконавчі листи.

16 квітня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Енергодарського МУЮ було відкрито виконавчі провадження, відповідно до виданих виконавчих листів.

Просила суд визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, яка полягає в неповерненні виконавчого листа №0807/4121/2012 виданого 04.06.2013 на примусове виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2013р, після одержання відомостей про прийняття апеляційної скарги на вказане рішення; визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, які полягають у виселенні з квартири по АДРЕСА_2 зі складанням акту від 24.02.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 на підставі виконавчого листа №0807/4121/2012 від 04.06.2013, який підлягав поверненню до суду у зв'язку з апеляційним оскарженням судового рішення; визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, які полягають у виселенні з квартири по АДРЕСА_2 зі складанням акту від 24.02.2015 року ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в період дії мораторію на примусове стягнення майна, запровадженого Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який набрав чинності до набрання законної сили судовим рішенням по цій справі про виселення; визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, які полягають у виселенні ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, з квартири по АДРЕСА_2 без наявності відповідного рішення про її виселення, без згоди та участі органів опіки та піклування; скасувати постанови Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області від 26.02.2015 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом №0807/4121/2012 виданим 04.06.2013 Енергодарським міським судом Запорізької області; зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області відновити виконавче провадження за виконавчим листом №0807/4121/2012 виданим 04.06.2013 Енергодарським міським судом Запорізької області в порядку ст.51 ЗУ «Про виконавче провадження», після чого прийняти рішення про повернення цього виконавчого листа до суду, який його видав, в порядку ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження»; повернути квартиру по АДРЕСА_2 її законним власникам - ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року скаргу задоволено частково. Визнано незаконною бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, яка полягає в неповерненні виконавчого листа №0807/4121/2012 виданого 04.06.2013 на примусове виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2013р, після одержання відомостей про прийняття апеляційної скарги на вказане рішення, протягом її розгляду. В задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Кузьмінова Д.В., перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин и справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції встановлені такі обставини.

Рішенням Енергодарського міського суду від 23.05.2013 року по справі №0807/4121/2012 вирішено виселити відповідачів ОСОБА_6, ОСОБА_3 та їхніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки, розташованій за адресою: АДРЕСА_1.

На виконання судового рішення, 04 червня 2012 року було видано виконавчі листи.

16 квітня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Енергодарського МУЮ було відкрито виконавчі провадження, відповідно до виданих виконавчих листів.

На рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2013 року відповідачем подавалась заява про перегляд заочного рішення, яка залишена без задоволення ухвалою від 17.09.2013 року, а потім було подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою від 26.05.2014 року апеляційний суд Запорізької області відкрив апеляційне провадження. Стягувач ПАТ КБ «ПриватБанк» був повідомлений про факт апеляційного оскарження, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток (справа 0807/4121/2012 т.1 а.с.184, 206). Державному виконавцю також було відомо про факт апеляційного оскарження вищезазначеного рішення суду, що вбачається із змісту його ж письмових заперечень, а також із змісту наданих ним самим додатків до подання про примусове проникнення до житла боржника.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року, рішення Енергодарського міського суду від 23 травня 2013 року по справі №0807/4121/2012, залишено без змін, апеляційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції належно виконав вимоги ст.ст. 383-388 ЦПК України і розглянув скаргу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися доводи та вимоги скарги, перевіривши заперечення державного виконавця, правильно застосував правові норми і дійшов вірного висновку про часткове задоволення скарги.

Суд першої інстанції правильно зазначив, що за ч.1 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання незаконною бездіяльності державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського Управління юстиції Запорізької області, яка полягає в неповерненні виконавчого листа №0807/4121/2012 виданого 04.06.2013 на примусове виконання рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 23.05.2013р, після одержання відомостей про прийняття апеляційної скарги на вказане рішення, протягом її розгляду.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

В оскаржуваній ухвалі суд правильно виходив з того, що відповідно до ухвали апеляційного суду Запорізької області від 31 липня 2014 року, рішення Енергодарського міського суду від 23 травня 2013 року по справі №0807/4121/2012, залишено без змін, апеляційна скарга ОСОБА_5 та ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Відповідно до матеріалів виконавчого провадження, виселення боржників на виконання рішення Енергодарського міського суду проводилось після набрання ним законної сили, що підтверджується відповідними актами державного виконавця.

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо доводів заявника щодо здійснення державним виконавцем виконавчих дій направлених на виселення лише одного боржника при фактичному виселенні всіх осіб зазначених в рішенні, оскільки виконавчі дій були направленні на виконання одного рішення суду, яке набрало законної сили не змінено та не скасовано, яке в свою чергу винесено за результатами розгляду цивільного позову, поданого позивачем на виконання іншого законного рішення апеляційного суду Запорізької області від 07.05.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки (спірну квартиру). Крім того, суд правильно врахував, що декілька виконавчих листів на виконання одного рішення суду, видано в силу вимог ч.2 ст. 368 ЦПК України.

Відповідно до положень Конституції України - судове рішення є обов'язковим до виконання.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Суд першої інстанції правильно вирішив питання з приводу посилання заявника на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті (Закон №1304- VII від 03.06.2014).

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

7 червня 2014 року набув чинності Закон № 1304-VII, згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за певних умов.

Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає значенню цього слова, поданому в тлумачному словнику української мови.

Відтак, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрати кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє його примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). В даному випадку в період дії закону.

Так, 07.05.2012 року Апеляційним судом Запорізької області було винесено рішення, відповідно до якого було вирішено, в рахунок погашення заборгованості яка утворилася за ОСОБА_5 звернути стягнення на квартиру 58 в будинку № 26 у м. Енергодар Запорізької області, що належить на прав власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, шляхом продажу предмету іпотеки. Зазначене рішення суду являється чинним та має законну силу.

Отже, рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки прийнято та набрало законної сили до набрання чинності вищеназваним законом (більш як за два роки). Тобто на день набрання чинності Законом № 1304-VII, стягнення вже відбулося.

Розгляд справи про виселення та виконання даного рішення, щодо квартири на яку вже звернуто стягнення та права щодо якої вже перейшли до банку, не є тотожним з самим зверненням стягнення, та на думку суду зазначені дії не підпадають під вимоги Закону № 1304-VII.

У зв'язку з вищенаведеними обставинами, не підлягає задоволенню також вимога про повернення квартири заявнику та членам її родини.

Вирішуючи питання про доводи заявника про реєстрацію в квартирі її дитини, яка народилась 23.12.2013 року, суд першої інстанції вірно зазначити що факт реєстрації не породжує та не підтверджує наявність прав щодо нерухомості. Тому, оскільки на спірну квартиру звернуто стягнення ще до народження дитини заявника, у останньої не могло виникнути будь-яких прав щодо неї.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують її висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування ухвали судді суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 07 листопада 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: