Справа № 226/1969/16-ц
Cправа № 2/226/50/2017
і м е н е м У к р а ї н и
13 лютого 2017 року м. Мирноград
Димитровський мiський суд Донецької областi у складi:
головуючого суддi ОСОБА_1,
за участі секретаря Трифонової І.О.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_2,
відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, (не зявилися),
третя особа представник органу опіки та піклування Мирноградської міської ради ОСОБА_6,
третя особа КП «Служба єдиного замовника» (представник не зявився),
розглянувши заочно у вiдкритому судовому засiданнi в місті Мирнограді Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим приміщенням і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 17 лютого 1993 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів м. Димитров було видано ордер на житлове приміщення на імя ОСОБА_3 із родиною, яка складається з чотирьох осіб, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Особами які були вписані у вищевказаний ордер є: ОСОБА_2, донька ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (яка в даний час ОСОБА_4Ю.). В зазначеній квартирі відповідачі не проживають з весни 2014 року і до теперішнього часу. Вона не перешкоджає відповідачам проживати у вказаній квартирі. Відповідачі з власної ініціативи не проживають в даній квартирі, вони фактично проживають в Російській Федерації. Вона змушена сплачувати за відповідачів комунальні послуги, та інші платежі повязані з утриманням квартири. Відповідачі не приймають участі в оплаті комунальних послуг, та не компенсують витрати повязані зі сплатою комунальних послуг. В подальшому позивач має бажання приватизувати житло, але із зареєстрованими та відсутніми членами родини зробити це неможливо. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням.
В судовому засіданні ОСОБА_2 підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи їх викладеними в позовній заяві обставинами. Зазначила, що квартиру отримав її чоловік ОСОБА_3 в 1993 році. Зареєстровані в квартирі вона, її чоловік, її дочка і внучка. Квартира перебуває у комунальній власності. Онуку зареєстрували в 2000 році, коли вона народилася. Її чоловік, дочка і внучка проживали в квартирі. Її дочка зареєструвала шлюб у 1998 році і після реєстрації шлюбу три місяці дочка, внучка і зять проживали у них, а потім стали проживати на м-ні «Молодіжний», 38/11. Онуку прописали на їхню адресу, так як її дочка була зареєстрована у них. У вересні 2014 року її чоловік поїхав у Росію в Пермську область у місто Губаху до своєї матері, оскільки почалася війна. В липні або серпні 2014 року її зять, дочка і внучка теж поїхали до . Її дочка не телефонує через свого чоловіка, її зятя, так як у них з ним були не дуже хороші відносини. Вона просила дочку знятися з обліку з квартири, але її ніхто не слухав. Речей чоловіка, дочки і внучки в квартирі немає. Просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на проживання в квартирі, так як вона сплачує газ, сміття за всіх членів сім'ї, котрі зареєстровані в даній квартирі.
Відповідачі до судового засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи або даних про поважність відсутності у судовому засіданні від відповідачів до суду не надходило.
Представник третьої особи органу опіки та піклування Мирноградської міської ради в судовому засіданні проти вимог позивача в частині визнання втратившою право на житло малолітньої дитини заперечувала, зазначивши, що позивачем суду не надано даних на підтвердження забезпечення малолітньої правом проживання або правом власності на житло за іншою адресою. Вирішення питання про визнання втратившими право на житло інших відповідачів, залишила на розсуд суду.
Представник третьої особи КП «Служба єдиного замовника» до судового засідання не з*явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду повідомлені належним чином.
Враховуючи, що відповідачі, будучи неодноразово належним чином повідомлені про час та місце розгляду стосовно них справи, до суду не з*явилися, позицію представника позивача, яка не заперечувала розглядати справу у порядку заочного провадження, суд вважає необхідним дану справу розглянути заочно, за відсутності відповідачів та осіб, які до суду не з*явились.
Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2, зареєстрованими значаться: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 і ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4. (а.с. 17). У дану квартиру ОСОБА_2, ОСОБА_8Ю, вселилися на підставі ордеру № 4192 серія ДІ, виданого відповідно до рішення виконкому міської ради міста Димитрова від 17 лютого 1993 року, ордер виданий на імя ОСОБА_3 (а.с. 12).
Відповідно до акту координаційного комітету самоорганізації населення міста Мирнограда (Димитров) від 22.11.2016 р., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстровані в квартирі № 3 будинку № 14 на м-ні «Східний» в м. Мирноград, але у даній квартирі не проживають з 2014 року по теперішній час (а.с. 15).
Рішенням Димитровської міської ради від 21.10.2015 року надана згода на зміну договору найму жилого приміщення на ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 (а.с. 13).

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що позивачку знає приблизно 10 років. ОСОБА_3 знає як чоловіка ОСОБА_2. ОСОБА_4 донька позивача, а ОСОБА_5 онука. Приблизно три роки не бачить відповідачів у зазначеній квартирі. Коли ОСОБА_4 вийшла заміж, перестала проживати в квартирі позивача. Йому говорили, що відповідачі виїхали з квартири, здається в Росію до батьків ОСОБА_10. Онуку позивача ОСОБА_11 не знає.

Свідок ОСОБА_12 суду показала, що відповідачів по справі знає з часу їх заселення у спірну квартиру. ОСОБА_10 - це чоловік позивача. Євгенія - дочка і внучка - ОСОБА_5. Приблизно з 2014 року вона не бачить ОСОБА_3. Євгенія вийшла заміж і з цього часу вона бачила її в квартирі матері періодично. Знає, що відповідачі виїхали з Димитрова, але куди їй не відомо.

Згідно зі статтею 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У разі не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців, така особа може бути визнана як така, що втратила право користування житлом.

При зясуванні відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлені законодавством строки, судом не виявлені поважні причини за яких відповідачі не користувалися спірною квартирою та були відсутніми, як встановлено судом у судовому засіданні, принаймні з 2014 року, тому суд вважає можливим визнати відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування квартирою номер 3 будинку номер 14 на м-ні «Східний» в місті Мирнограді Донецької області.

Щодо визнання втратившою право на проживання у спірній квартирі малолітньої дитини суд вважає необхідним зазначити наступне.

У відповідності до частини другої статті 2 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., підписаної Україною 21.02.1990р., ратифікованої Україною 27.02.1991р., набрала чинності для України 27.09.1991 року (далі по тексту Конвенція), держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сімї.

За частиною першою статті 3 Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 27 Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Статтею 1 Закону України «Про охорону дитинства», визначено, що охорона дитинства система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав. За частиною другою статті 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Задля збереження права малолітньої дитини на житло і усунення вірогідності звуження права малолітньої дитини на проживання за місцем її реєстрації, за відсутності у суду відомостей про реєстрацію місця проживання малолітньої ОСОБА_5 за іншою адресою, вимоги про визнання малолітньої втратившою право користування жилим приміщенням задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215, 224-227, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, такими, що втратили право користування квартирою номер 3 у будинку номер 14 на мікрорайоні «Східний» в місті Мирнограді Донецької області.

У задоволенні решти позовних вимог позивачу відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Коваленко