31 січня 2017 року , м.Сватове
Сватівський районний суд Луганської області у складі:
головуючого судді Осіпенко Л.М.,
при секретарі Тиріній В.С.,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Сватове, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької областей України, багаторазові тимчасові виїзди за межі території України без згоди батька та виготовлення проїзних документів дитини,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому зазначила, що у 22.09.2007 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, на теперішній час з відповідачем проживають окремо. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження від 05.09.2008 року Серія НОМЕР_1. Дитина проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться на її повному утриманні. Її вихованням та опікуванням позивач займається самостійно. Фактичне місце проживання відповідача на теперішній час позивачу не відомо. Відповідач у вихованні дитини та догляді за дитиною участі не бере, фізичним та духовним її розвитком не цікавиться. Також позивач зазначила, що на теперішній час, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин малолітньою дитиною державного кордону України та лінії зіткнення без його супроводу, де було встановлено особливий порядок в'їзду громадян України на тимчасово окуповану територію та перетину лінії зіткнення у межах Донецької та Луганської областей. Свою відмову Відповідач жодним чином не обґрунтовує. На території проведення антитерористичної операції залишились проживати батько позивача ОСОБА_4 та її бабуся ОСОБА_5. Вказані особи є відповідно дідусем та прабабцею її малолітньої дитини. Батько та бабуся позивача через похилий вік та часті розлади здоров'я не мають змоги відвідувати ОСОБА_3 за місцем його фактичного проживання у Києві. Крім цього, позивач зазначила, що її син ОСОБА_3, потребує оздоровлення, для чого вона має бажання разом з дитиною відвідувати Єгипет, Туреччину, Грецію, Кіпр, Болгарію, Чорногорію, Хорватію, Італію, Іспанію, Францію, Російську Федерацію, в яких знаходяться дитячі оздоровчі центри та санаторії.
Просить суд постановити рішення, яким надати ОСОБА_3 до досягнення ним шістнадцятирічного віку, дозвіл на багаторазові в'їзди та виїзди на тимчасово окуповану територію України та через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області у супроводі його матері ОСОБА_1, надати дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі території України, в тому числі до Єгипту, Туреччини, Греції, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Італії, Іспанії, Франції, Російської Федерації та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини для тимчасового виїзду за кордон або супроводу малолітнього ОСОБА_3 за межі України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку роки без посвідченої згоди (дозволу) батька дитини ОСОБА_2.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_6 не з'явились, надавши суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити їх в повному обсязі (а.с.48, 50).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий кур'єр», заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в судовому засіданні надані докази, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебувають у шлюбі з 22 вересня 2007 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2, виданого Самсонівською сільською радою Краснодонського району Луганської області (а.с.11). Від цього шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1, виданого 05.09.2008 року виконкомом Самсонівської сільської ради Краснодонського (а.с.11).
10 лютого 2015 року позивач разом зі своїм неповнолітнім сином була взята на облік внутрішнього переміщеної особи та фактично мешкає у м. Києві, про що суду надано відповідну довідку (а.с.20).
Відповідно до п.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документу на дитину проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків. При відсутності згоди одного з батьків на виїзд неповнолітнього громадянина за межі України, може бути надано дозвіл на підставі рішення суду.
Як зазначила позивач у своєму позові, відповідач ухиляється від надання нотаріальної згоди на перетин їхньою спільною дитиною державного кордону та лінії зіткнення без його супроводу.
Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.
Частина 2 ст. 150 СК України передбачає обов'язок батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Ст.6 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 17, 31 визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров'я.
Відповідно до ст. 17 Конвенції про права дитини Держави-учасниці визнають важливу роль засобів масової інформації і забезпечують, щоб дитина мала доступ до інформації і матеріалів із різних національних і міжнародних джерел, особливо до таких інформації і матеріалів, які спрямовані на сприяння соціальному, духовному і моральному благополуччю, а також здоровому фізичному і психічному розвитку дитини.
Ст.10 Конвенції про права дитини передбачає право дитини залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну.
Відповідно до ст. 31 Конвенції про права дитини, Держави-учасниці визнають право дитини на відпочинок і дозвілля, право брати участь в іграх і розважальних заходах, що відповідають її віку, та вільно брати участь у культурному житті та займатися мистецтвом , поважають і заохочують право дитини на всебічну участь у культурному і творчому житті та сприяють наданню їй відповідних і рівних можливостей для культурної і творчої діяльності, дозвілля і відпочинку.
Відповідно до абз. 3 ч. 3 ст.313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, якими, зокрема п.п. 2 п. 4, передбачено, що підставою для виїзду з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, є рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.
У відповідності до вимог ст.ст.7, 155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Таким чином, оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про надання дозволу на виїзд дитини за кордон та перетинання лінії розмежування з тимчасово окупованою територію України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ЗУ «Про охорону дитинства», ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» Конвенцією про права дитини, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 141, 150, 155 СК України, ст.ст. 10, 11, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини на тимчасово окуповану територію України, через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької областей України, багаторазові тимчасові виїзди за межі території України без згоди батька та виготовлення проїзних документів дитини - задовольнити.
Надати дозвіл на багаторазові в'їзди та виїзди на тимчасово окуповану територію України та через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області України та дозвіл на багаторазові тимчасові виїзди за межі території України, в тому числі до Єгипту, Туреччини, Греції, Кіпру, Болгарії, Чорногорії, Хорватії, Італії, Іспанії, Франції, Російської Федерації, неповнолітнього громадянина України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 або уповноваженої нею особи без нотаріально посвідченої згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 або уповноваженій нею особі дозвіл на виготовлення проїзних документів дитини для тимчасового виїзду за кордон або супроводу малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 за межі України до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку без нотаріально посвідченої згоди (дозволу) батька дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Суддя Л.М.Осіпенко