Справа № 647/1803/16-ц
№ провадження 2/647/8/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2017 року Бериславський районний суд Херсонської області

у складі: головуючого судді Миргород В.С.

при секретарі Полозок Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бериславі Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до Бериславського районного суду Херсонської області суду з позовом до Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, посилаючись на те, що 13 квітня 2012 року в селі Львове Бериславського району Херсонської області помер його батько ОСОБА_5. Після його смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті батько розпорядився належним йому майном залишивши заповіт, відповідно до якого житловий будинок з господарськими та побутовими спорудами, за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Львове, вул.. 1 Травня, буд. 17, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 12,96 га, що розташована на території Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, заповів йому. Заяву про прийняття спадщини в установлений строк він не подав, у звязку з тим, що працював за кордоном. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, померлого 13 квітня 2012 року, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Позивач в судовому засідання наполягав на задоволенні позову з підстав зазначених у ньому, та пояснив, що він працював за кордоном та проживав разом з батьком у спадковому будинку, тому у встановлений строк заяву про прийняття спадщини не подав, оскільки вважав, що фактично прийняв спадщину у розумінні ст. 1268 ЦК України.

Представник позивача ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, просила позов задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_4 та представник Львівської сільської ради у судове засідання не з'явились, до суду надали заяви, згідно яких просили справу розглянути у їх відсутність, не заперечували проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про день, місце та час розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причину неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст..169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки учасника розгляду цивільної справи, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів.

Згідно з ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених учасників судового розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Так, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа вільно, на власний розсуд, обирає способи участі у справі.

При цьому згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до статей 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

Вимоги ст. ст. 60, 179, 213, 214, 301 ЦПК України зобов'язують суд з'ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обовязків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог.

З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_5, помер 13.04.2012 року в селі Львове Бериславського району Херсонської області, про що 13 квітня 2012 року складено відповідний актовий запис за №13 та Львівською сільською радою видано свідоцтво про смерть серія 1-КГ №140327 від 13 квітня 2012 року (а.с.8).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7).

Судом встановлено, що 24 лютого 2004 року Львівською сільською радою Бериславського району Херсонської області посвідчено заповіт, зареєстрований в реєстрі за №21, згідно якого ОСОБА_5 заповів належний йому житловий будинок №17 з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в селі Львове Бериславського району Херсонської області, по вулиці 1 Травня, 17, земельний пай, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ХС №004046, зареєстрований в Львівській сільській раді 12.10.2001 року за №202 ОСОБА_2, а також грошові внески в ощадбанку по особовому рахунку №І002 в рівних долях: ОСОБА_2 позивачу по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, рідним братам позивача (а.с.9, 54-55).

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до п. п. 1.2, 1.3, 1.5 ч. 2 гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Нотаріус, керуючись статтею 49 Закону України "Про нотаріат" листом № Т26/02-14 від 16.08.2016 року, відмовив у вчиненні нотаріальної дії за законом, ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з пропущенням встановленого ч. 1 ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини після померлого 13.04.2012 року ОСОБА_5 та рекомендовано звернутися до суду (а.с. 6).

Згідно листа завідувача Бериславської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, яке надійшов на запит суду, вбачається, що після смерті ОСОБА_5, померлого 13 квітня 2012 року, спадкова справа не заводилась за відсутності заяв від спадкоємців (а.с.76).

З огляду на ч. ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом встановлено, що у встановлений законом строк позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки перебував на заробітках в Російській Федерації, що підтверджується довідкою від 20.09.2016 року, виданою ТОВ «ПРОМ-АЛЬЯНС» та трудовим договором (а.с.20-24) та відповідно до довідки виданої виконкомом Львівської сільської ради Бериславського району Херсонської області, ОСОБА_2, як спадкоємець з січня 2012 року проживав разом з ОСОБА_5 спадкодавцем по день смерті спадкодавця за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Львове, вул.. 1 Травня, буд. 17, (а.с. 73).

Суд вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, знаходився за межами України та фактично прийняв спадщину, оскільки відповідно до довідки сільської ради на час смерті проживав разом зі спадкодавцем, а також подальші дії позивача свідчать про те, що позивач не втрачав інтерес до спадкового майна і бажав реалізувати своє право на його прийняття.

Враховуючи все вищевикладене, виходячи з сукупності усіх обставин, що виникли у справі, а саме, що спадкова справа не заводилася за відсутності заяв від інших спадкоємців, заяву про відмову від спадщини позивач не подавав, спадщина не визнана судом відумерлою, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, тому суд вважає за доцільним визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_5, померлого 13 квітня 2012 року, терміном два місяці з дня набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 1216, 1218, 1268, 1270 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 209, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_5, померлого 13 квітня 2012 року в с. Львове Бериславського району Херсонської області, терміном два місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з часу проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Херсонської області через Бериславський районний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подана після закінчення строків, встановлених ст. 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала не знайде підстав для поновлення строку про що постановляється ухвала.

Суддя В. С. Миргород