Номер провадження: 22-ц/785/1460/17
Головуючий у першій інстанції Рімашевська О. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Сєвєрова Є.С.,Таварткіладзе О.М.

За участю секретаряПоліхранової Ю.В.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 08.12.2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, з участю третьої особи Державного реєстратора Новака Сергія Сергійовича

-про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

ТОВ «Моноліт» звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним договору оренди землі від 01 червня 2015 p., укладеного між відповідачами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та скасування його державної реєстрації, предметом якого є земельна ділянка 4,70 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. Вимоги обґрунтовує тим , що 01 лютого 2009 р. між ТОВ «Моноліт» та ОСОБА_6 укладено договір оренди землі строком на 20 років, предметом якого є вищевказана земельна ділянка. Договір було зареєстровано у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦДЗК при Держкомземі України» 15.07.2009 року за № 21, и був підписаний акт передачі та прийому земельної ділянки від 01.02.2009 року.Позивач зазначає, що договір оренди є чинним, строк його дії не сплинув, відповідно до договору, розірвання оренди в односторонньому порядку не допускається, вказаний договір не оспорювався , а тому до закінчення строку його дії орендодавець ОСОБА_6 не мала укладати будь-які правочини щодо вищевказаної земельної ділянки. Посилаючись на те, що дії власника земельної ділянки порушують законні інтереси позивача, як орендаря земельної ділянки та на ст.203 ЦПК України просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 08 грудня 2016 року позов товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт» до ОСОБА_6, і ОСОБА_7, з участю третьої особи Державного реєстратора Новака Сергія Сергійовича, про визнання недійсним договору оренди землі та скасування його державної реєстрації задовольнити частково.

Визнано недійсним договір оренди землі від 01 червня 2015 г . укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, предметом якого є земельна ділянка 4.70 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області. В задоволенні позову в іншій частині відмовити - за необґрунтованістю вимог.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що договір з ТОВ «Моноліт» не зареєстрований в Книзі оренди землі та на обов'язкову державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки відповідно до ст.20 Закону України «Про оренду землі». На думку заявника вони є неукладеними та не породжують для сторін прав та обов'язків.

Представник третьої особи Державного реєстратора Новака Сергія Сергійовича в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Судова колегія,заслухавши доповідь судді доповідача, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, районний суд виходить з вимог ст. 203 та 215 ЦК України з посиланням на те, що оспорюваний договір оренди земельної ділянки укладений під час дії договору оренди між ТОВ «Моноліт» та ОСОБА_6 01.02.2009 року. Цей договір є чинним, а тому оспорюваний договір оренди укладений з порушенням вимог ч.1 ст.203 ЦК України.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до роз'яснень які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір.

Таким чином, оскільки в установленому законом порядку здійснено державну реєстрацію спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

На підставі статті 20 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру, тобто реєстрацією є запис, фіксація фактів або явищ з метою обліку та надання їм статусу офіційно визнаних актів, внесення до списку або книги обліку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов. Одностороння незгода сторони з реєстрацією раніше підписаного нею договору не може визнаватися обставиною для визнання його неукладеним.

Відповідно до вимог статті 214 ЦК України відмова від двостороннього правочину може відбуватися лише за взаємною згодою сторін.

Така правова позиція викладена в Правова позиція, висловлена ВСУ під час розгляду справи № 6-118цс13.

Відповідно до вимог статті 90 Земельного кодексу України власник земельної ділянки має право передавати земельну ділянку в оренду.

Згідно зі статтею 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з частинами першою та п'ятою статті 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено вичерпний перелік істотних умов договору оренди землі. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Таким чином, Законом України «Про оренду землі» встановлено вичерпний перелік підстав для визнання договору оренди недійсним.

В період з 2008 до 2010 років реєстрація правовстановлюючих документів на земельні ділянки здійснювалася Центром державного земельного кадастру згідно з Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 02.07.2003 № 174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2003 за № 641/7962. Матеріалами справи встановлено, що договір оренди землі від 01.02.2009 року зареєстрований у Великомихайлівському районному відділі Одеської регіональної філії ДП «ЦЛЗ» Держкомземі України № 2'1 від 15.07.2009 році .Скріплений підписом посадової особи та печаткою.( а.с.6).

Виходячи з вищенаведеного, договір оренди від 01 лютого 2009 року пройшов державну реєстрацію у встановленому законом порядку й відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України є укладеним, а тому за змістом ст. 777 ЦК України породжує для сторін права та обов'язки так як строк його дії спливає 01.02.2029 році.

Посилання на відсутність запису в Книзі реєстрації договорів оренди землі не є підставою вважати, що така реєстрація не відбулась за наявністю номеру,печатки та підпису посадової особи котра провела реєстрацію та не

оскаржена в судовому порядку.

Доводи апеляційної скарги , що договір оренди землі від 01.02.2009 року є неукладеним так як відсутній запис в Книзі реєстрації оцінюється критично так як за службову недбалість несе відповідальність особа на котру покладаються реєстраційні повноваження.

За таких обставин, судова колегія погоджується з судженням районного суду, що оспорюваний договір укладений під час дії договору оренди земної віл 01.02.2009 року укладений між ТОВ «Моноліт» та ОСОБА_6, а тому суперечить Закону України «Про оренду землі» та з підстав ст.ст.203,215 ЦК України правомірно визнано недійсним.

За таких обставин доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст. 218,303,308,315, 317,319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 08.12.2016 року залишии без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до касаційного суду на протязі 20 днів.

.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - О.М.Таварткіладзе

Є.С.Сєвєрова