Справа № 131/1856/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" лютого 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою та зобов'язання привести її у відповідність, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, підставність якого обґрунтувала таким.

Вона, ОСОБА_1, є власником житлової квартири за АДРЕСА_1, яку набула на підставі договору дарування від 19 травня 2011 року. У вказаній квартирі вона не проживала, оскільки мав місце спір із сусідами щодо її приватизації, який вирішувався у судовому порядку. В кінці березня 2016 року з'ясувалось, що сусіди - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які проживають в АДРЕСА_2, скориставшись її відсутністю в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1 в період з 21 по 22 березня 2016 року повністю зруйнували стіну довжиною 1,65 м. у ванній кімнаті та звели від підлоги до стелі нову цегляну стіну такого ж розміру, збудувавши її шляхом перенесення на загальну площу належної їй ванної кімнати, чим зменшили її геометричний розмір до 1,65 х 1,05 = 1,73 м. кв., допустивши тим самим відхилення від норм встановлених, хоча згідно технічної характеристики мого технічного паспорта площа ванної кімнати має становити 2,20 м. кв.. Таким чином відповідачі, які шляхом вчинення самовільної перебудови зменшили загальну площу квартири, чинять їх перешкоди в користування та розпорядженні належною їй на праві власності квартирою. На неодноразові зауваження привести у відповідність самовільно перебудовану ними ванну кімнату, відповідачі реагують неадекватно, так як вчиняють сварки та скандали, відмовляючи в задоволенні її вимог.

Зважаючи на викладене, позивач вважає, що її права порушені, отож підлягають захисту судом у спосіб шляхом усунення перешкод та зобов'язання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за власні їх кошти знести самовільно змуровану стіну розміром 1.65 м. у ванній кімнаті її житлової квартири АДРЕСА_1 (ОСОБА_4) в місті Іллінці та привести будівництво у відповідність з попереднім станом, тобто облаштування даної стіни в попередньому місці її знаходження з дотриманням будівельних норм та розмірів передбачений технічної характеристикою в технічному паспорті для належної її на праві власності квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просять суд позов задовольнити у заявленому обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання за відомостями адресно - довідкового підрозділу в судове засідання не з'явився, однак за правилами ст.74 ч.5 ЦПК України, вважається таким, що судовий виклик вручений йому належним чином.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання також не з'явилась, хоча про день та час розгляду справи належним чином повідомлена.

Зважаючи на те, що відповідачі не надали суду заяв про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, отож здійснює розгляд справи в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, в загальному порядку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, дійшов висновку про таке.

Відповідно до Договору дарування квартири від 19.05.2011 року, ОСОБА_1 прийняла у дар цілу однокімнатну квартиру за АДРЕСА_1, розмір загальної площі - 29,90 кв.м.; розмір житлової площі - 18,70 кв.м. Вказаний договір був посвідчений 19.05.2011 року приватним нотаріусом Іллінецького районного нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №1085. ОСОБА_7 про державну реєстрацію від 10.06.2011 року (а.с.22), право власності зареєстроване за ОСОБА_1 згідно вищевказаного договору на об'єкт нерухомості.

Факт належності майна позивачеві у виді квартири за АДРЕСА_1, підтверджується також Технічним паспортом виданим Гайсинським БТІ 06.06.2011 року (матеріали інвентаризаційної справи №1025, реєстровий №997), де власником квартири зазначено ОСОБА_1

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.316 ЦК України).

Відповідно до ст.317 ЦПК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Наведене кореспондується із приписами ст.41 Конституції України.

22.03.2016 року позивачем було встановлено факт пошкодження міжкімнатної стіни у належній її квартирі за АДРЕСА_1, яка межує із квартирою за АДРЕСА_2, про що повідомлено Іллінецький районний відділ поліції, на що вказує відмітка чергового на заяві 22.03.2016 року за №645, а також Іллінецьку міську раду.

За наслідками проведеного обстеження в складі депутата міської ради ОСОБА_8, начальника відділу містобудування та землевпорядкування міської ради ОСОБА_9, землевпорядника ОСОБА_10, було складено ОСОБА_10 11.04.2016 року, відповідно до якого встановлено, що квартира за АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1, після проведених обмірів зменшилась, геометричний розмір ванної кімнати у технічному паспорті приміщення №3 зазначено розміром 1.65 кв.м.х1,2 кв.м., а фактично становить 1.65 кв.м.х1,05 кв.м.

Відповідно до висновку органу поліції про проведену перевірку від 31.03.2016 року та затвердженого начальником Іллінецького відділення Гайсинського ВП ГУНП України у Вінницькій області 31.03.2016 року (а.с.10), за результатами повідомлення ОСОБА_1 від 22.03.2016 року було встановлено, що ОСОБА_1 проживає по сусідству із сім'єю ОСОБА_3 (ОСОБА_2 та ОСОБА_3.), які в період з 11 березня до 22 березня 2016 року пошкодили стіну, яка проходить між їхніми квартирами, оскільки проводили ремонтні роботи. ОСОБА_7 висновку, в діях ОСОБА_2 відсутні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.194 КК України через малозначність (ч.2 ст.11 КК України).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11, яка була допитана судом у порядку ст.180 ЦПК України, суду показала, що вона приходиться позивачеві рідною матір'ю. 21 - 22.03.2016 року їй передзвонила дочка та при розмові повідомила, що зі слів подруги їй стало відомо, що її сусіди по квартирі в житловому будинку за АДРЕСА_1, проводили ремонтні роботи, у зв'язку із чим біля будинку ними винесена гора будівельного матеріалу. По приходу до належної дочці квартири, було встановлено, що у ванній кімнаті було змуровано нову цегляну стіну, однак останні ряди ще було недобудовано, в результаті чого розміри ванної кімнати зменшились. Дочка пішла до квартири ОСОБА_2, двері квартири відкрив ОСОБА_2, який був на підпитку, його дружини на той час вдома не було. На вимогу доньки дати пояснення з приводу перебудови стіни у її квартирі, ОСОБА_2 відповів у грубій формі: «що то його власність, що хоче те й буде робити». За заявою ОСОБА_1 на місце приходили працівники поліції та міської ради, які зафіксували цей факт та склали відповідні висновки.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що згідно рішення 35 сесії 6 скликання Іллінецької міської ради Іллінецького району Вінницької області від 24.07.2014 року (а.с.16), ОСОБА_2 та членам його сім'ї: дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_12, було передано безоплатно у приватну власність однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 загальною площею 29,7 кв.м., що розташована в АДРЕСА_1. Факт користування квартирою за АДРЕСА_2 саме ОСОБА_2 доведено Технічним паспортом на квартиру за АДРЕСА_2 (а.с.14) (інвентаризаційна справа №59-14).

Встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами підтверджують, що позивач та відповідачі користуються суміжними квартирами в одному житловому будинку.

За правилами ст.391 ЦК України, передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

ОСОБА_7 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності судом встановлено, що позивач є власником квартири за АДРЕСА_1 в будинку за АДРЕСА_1 щодо якої відповідачем ОСОБА_2 було самовільно перебудовано ванну кімнату шляхом зміщення стіни, в результаті чого після проведених обмірів її розміри зменшилась, геометричний розмір ванної кімнати у технічному паспорті приміщення №3 зазначено розміром 1.65 кв.м.х1,2 кв.м., а фактично після переобладнання становить 1.65 кв.м.х1,05 кв.м.

Зібрані у справі докази підтверджують, що вчинені відповідачем ОСОБА_2 дії об'єктивно порушують права власника у здійсненні ним своїх правомочностей щодо належного позивачеві майна, іншого відповідачем не доведено, вказані дії носять триваючий характер та мають місце і на час розгляду справи, при цьому сторони не перебувають у будь - яких зобов'язальних відносинах.

У той же час, в частині вимог пред'явлених до відповідача ОСОБА_3 суд вважає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів підтвердження вчинення ОСОБА_3 протиправних дій щодо належного майна позивача, які б очевидно порушували права позивача як власника майна.

Зважаючи на встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд вважає, що позов слід задовольнити частково лише в частині вимог пред'явлених до відповідача ОСОБА_2, зобов'язавши його усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом проведення за його власний рахунок будівельних робіт по демонтуванню самовільно облаштованої стіни розміром 1,65 м. у ванній кімнаті квартири, що належить ОСОБА_1 та привести її у відповідність до технічних характеристик зазначених у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1, оскільки факт порушення прав позивача зі сторони відповідача ОСОБА_2 є очевидним. Зрештою в задоволенні вимог щодо ОСОБА_3 слід відмовити за їх недоведеності.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст.88 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118-120 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 150 ЖК України, ст. 321, 383, 386, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою та зобов'язання привести її у відповідність.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловою квартирою та зобов'язання привести її у відповідність, - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні ОСОБА_1 належною їй на праві власності квартирою АДРЕСА_1, шляхом проведення за його власний рахунок будівельних робіт по демонтуванню самовільно облаштованої стіни розміром 1,65 м. у ванній кімнаті квартири, що належить ОСОБА_1 та привести її у відповідність до технічних характеристик зазначених у технічному паспорті на квартиру АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 551, 20 гривень та 1200 гривень за надання правової допомоги, а всього 1751, 20 (одну тисячу сімсот п'ятдесят одну гривню 20 коп.) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко