"02" березня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Арапіної Н.Є.
з секретарем Рудь Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,
позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди. Свої вимоги мотивувала тим, що 06 травня 2015 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_2 на перехресті просп. Маяковського та вул. Сабурова в м. Києві, піднялася різко вверх по схилу газону в напрямку проїзної частини та через парапет з власної необережності впала з висоти 2,5 м. на автомобіль НОМЕР_1, який належить позивачу на праві власності. Внаслідок чого позивачу було заподіяно матеріальну шкоду у розмірі 14 172,62 грн., що підтверджується рахунком НОМЕР_2 від 11 травня 2016 року. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 14 172,62 грн. та судовий збір.
Позивач у судове засідання не з'явилася, хоча повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи. До початку судового засідання надала письмову заяву з прохання слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. В разі неявки відповідача до суду просила розглянути справу в заочному порядку.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
За згодою позивача суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.
На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи.
Позивач є власником автомобіля НОМЕР_1 (а.с.4).
Згідно висновку старшого дільничного офіцера 2-го ВП Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві Скаржинець Г.П. від 17 травня 2016 року під час перевірки по заяві ОСОБА_1 встановлено, що 06 травня 2016 року до Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві надійшло повідомлення лікаря бригади № 1511 Яченко про доставлення до відділення нейрохірургії громадянку ОСОБА_2, яка лікарям пояснила, що по просп.Маяковського в неї на кругу запаморочилася голова і вона впала з висоти 2,5 м на припаркований автомобіль. Також в ході перевірки було опитано сина відповідача - ОСОБА_5, який пояснив, що його мати останнім часом хворіє, підозра на рак головного мозку, часом веде себе неадекватно, а саме: не контролює свої дії, порушення координації руху, часто бувають головокружіння та запаморочення. 26 травня 2016 року йому зателефонували та повідомили, що його мати на просп. Маяковського впала на припаркований автомобіль (а.с.6-6-зв.).
Листом Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві позивача повідомлено, що ознак кримінального правопорушення не виявлено (а.с.7).
Позивач просила стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 14 172,00 грн.
На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивачем надано рахунок НОМЕР_2 від 11 травня 2016 року, згідно якого вартість ремонтних робіт автомобіля НОМЕР_1 становить у розмірі 14 172,62 грн. (а.с.5).
Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:
а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.
б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки ст. 22 ЦК України).
в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.
г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.
Частина 2 цієї статті встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із дією об'єктивних обставин).
Відповідно до частини 2 ст.1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.
Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Під час розгляду позивачем надано висновок експертного дослідження № 732 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_1 становить у розмірі 10 086,17 грн. (а.с.52-61).
Оскільки позивачем не доведено факт виконання ремонтних робіт та не надано належним чином оформлених квитанцій про оплату ремонтних робіт згідно рахунку НОМЕР_2 від 11 травня 2016 року у розмірі 14 172,62 грн., суд бере до уваги висновок експертного дослідження № 732 від 24 лютого 2017 року, відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля НОМЕР_1 становить у розмірі 10 086,17 грн.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов"язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов"язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Відповідачем не надано будь-яких доказів відсутності її вини в завданні шкоди позивачу, що є її обов"язком відповідно до засад змагальності процесу, чим не виконав вимоги ст.10 ЦПК України.
Отже, вимоги позивача підлягають задоволенню частково: стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 086 (десять тисяч вісімдесят шість) грн. 17 коп. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.2), відповідно до Закону України "Про судовий збір".
Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 391 грн. 35 коп.
Керуючись ст.ст. 22, 1166 ЦК України, п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 197, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223-226 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, у відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 10 086 (десять тисяч вісімдесят шість) грн. 17 коп.
Стягнути зі ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, судовий збір за подачу позову майнового характеру у розмірі по 391 (триста дев'яносто одна) грн. 35 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 03 березня 2017 року.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. У разі якщо судове рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н. Є. Арапіна