Справа № 415/1031/17
Провадження № 2-о/415/115/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.17 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Коваленко Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Данько Л.С.,

представника заявника ОСОБА_1,

прокурора Коваленко М. С.,

законного представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лисичанська цивільну справу за заявою Головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, визнаної у судовому поряду недієздатною, -

ВСТАНОВИВ:

Головний лікар Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, була госпіталізована у відділення № 3 ЛОПЛ 20.02.2017 року о 12 годині 15 хвилин, вперше в році, у зв'язку з погіршенням стану здоровя: поява слухових галюцинацій, неадекватна поведінка, втрата ваги. При надходженні була оглянута зав. відділенням №3 ОСОБА_1, яка підтвердив необхідність госпіталізації хворої. В звязку з тим, що хвора позбавлена дієздатності відповідно до рішення суду по справі 2-о-280/11 від 09.12.2011 р., відповідно до ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу», 20.02.2017 була оглянута комісією лікарів-психіатрів у складі зав. відділенням № 1 ОСОБА_5, зав. відділенням №3 ОСОБА_1, зав. відділенням №2 ОСОБА_6 Враховуючи, що хвора страждає важким психічним захворюванням: легка розумова відсталість, позбавлена дієздатності, має опікуна мати хворої, має погіршення психічного стану (поява слухової галюцинації, неадекватна поведінка, втрата ваги) комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність в стаціонарному лікуванні ОСОБА_7 в у відділенні № 3 ЛОПБ , відповідно до ст. 15 Закону України «Про психіатричну допомогу». На підставі викладеного просила винести рішення про госпіталізацію ОСОБА_4 до відділення № 3 ЛОПЛ.

Представник заявника лікар-психіатр прибув у судове засідання, заяву просив задовольнити з підстав зазначених у ній.

Прокурор прибув у судове засідання та підтримав заяву медичного закладу, яку просив задовольнити, а хворого госпіталізувати до психіатричного закладу з підстав, що викладені у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Законний представник (опікун) прибув у судове засідання, зазначив, що проти задоволення заяви не заперечує, вважає доцільним госпіталізувати до психіатричного закладу хворого.

Хвора не прибула у судове засідання, у звязку з тим, що визнана недієздатною та була представлена законним представником. Крім того, до суду надійшов висновок ВКК Лисичанської обласної психіатричної лікарні №50, згідно якого хвора потребує подальше лікування, в звязку з психічним станом прибути до суду та давати пояснення не може.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

Згідно із копією паспорта громадянина України серії ЕН №676236, виданого Лисичанським МВ УМВС України в Луганській області 30.10.2008 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрована за адресою: Україна, АДРЕСА_1, де і мешкає на час звернення медичної установи із заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку, що було підтверджено її законним представником у судовому засіданні.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 09.12.2011 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, визнана недієздатною та рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 20.02.2012 року їй призначено опікуна ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: Україна, АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник заявника зазначив, що 20.02.2017 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, вперше за рік, госпіталізована до відділення № 3 ЛОПЛ, в звязку з погіршенням психічного стану.

Як вбачається з висновку від 20.02.2017 року, складеного комісією лікарів-психіатрів Лисичанської обласної психіатричної лікарні у складі: завідуючого відділенням №1 ОСОБА_5, завідуючого відділенням №2 ОСОБА_6,завідуючого відділенням №3 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, оглянута комісією лікарів-психіатрів лікарні, яка прийшла до висновку, що хвора страждає на тяжке психічне захворювання, легка розумова відсталість, позбавлена дієздатності, має опікуна мати хворої, має місце погіршення психічного стану. Отже, комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку про необхідність госпіталізації і лікування хворої у відділенні №3 Лисичанської обласної психіатричної лікарні, відповідно до Закону України «Про психіатричну допомогу».

Вирішуючи питання про задоволення заявлених вимог суд враховує наступні норми закону.

Порядок надання психіатричної допомоги регламентується Законом України «Про психіатричну допомогу», який визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою, виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обовязки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обовязки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про психіатричну допомогу» законодавство України про психіатричну допомогу базується на Конституції України і складається з Основ законодавства України про охорону здоровя, цього Закону та інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до них. Дія цього Закону поширюється на громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна.

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 2рп/2016 від 01 червня 2016 року визнав неконституційним положення третього речення ч. 1 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозвязку з положеннями частини 2 цієї статті стосовно госпіталізації особи, визначеної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. Конституційний Суд України постановив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Зважаючи на вказане рішення КСУ утримання в психіатричному закладі недієздатної особи, госпіталізованої за рішенням лікаря-психіатра на прохання та за згодою її опікуна, без судового рішення може бути розцінено як порушення п. 5.1. ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (порушення права на свободу та особисту недоторканість).

Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» унормовано, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, зокрема при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, підлягає обов'язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

Висновок складений комісією лікарів-психіатрів Лисичанської обласної психіатричної лікарні та встановлені в судовому засіданні факти свідчать про наявність у ОСОБА_4 психічного захворювання, а також про те, що хвора має потребу в примусовій госпіталізації.

Згідно зі ст.ст. 14, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу» суд розглядає заяви про госпіталізацію особи до психіатричного закладу.

Відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Приписами ст. 282 ЦПК України передбачено, що залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Таким чином факти, викладені заявником у заяві в обґрунтування вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому суд вважає, що заява головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію до психіатричного закладу особи у примусовому порядку підлягає задоволенню.

ВИРІШИВ:

Заяву головного лікаря Лисичанської обласної психіатричної лікарні ОСОБА_3 про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку ОСОБА_4, визнаної у судовому поряду недієздатною - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_4, що зареєстрована та проживає за адресою: Україна, Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Сосюри (Свердлова), б. 180, кв. 3, в примусовому порядку до відділення № 3 Лисичанської обласної психіатричної лікарні, без її усвідомленої згоди.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 22 лютого 2017 року.

Суддя Н.В. Коваленко