Віньковецький районний судХмельницької області
Справа № 670/913/16-ц
Провадження № 2/670/79/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року смт. Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Волкової О.М.

з участю секретаря Сікорської В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Віньківці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому просила стягнути із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/2 від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що 17.04.2007 року зареєструвала шлюб із відповідачем, та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3. Спільне життя з відповідачем не склалось, та ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про розірвання шлюбу. На теперішній час подружжя хоча і проживають разом, однак бюджет утримують окремо. Вихованням та матеріальним забезпеченням сина займається позивач, а відповідач майже не надає їй допомоги на утримання дитини. Тому ОСОБА_1 вимушена звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, оскільки отримує невелику заробітну плату, та забезпечити належним чином сина самостійно не в змозі.

У судове засідання 09.02.2017 року сторони, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились, у зв`язку з чим справа розглянута згідно з приписами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 надала до суду письмову заяву, в якій підтримала заявлені позовні вимоги, та просила розгляд справи проводити за відсутності сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 причини своєї неявки не повідомив, заяв про відкладення слухання справи або слухання справи за його відсутності до суду не надходило, у зв'язку з чим суд вважає причини неявки відповідача безповажними, що відповідно до положень ст. 169 ЦПК України не є перешкодою для розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши сторони у судових засіданнях 26.01.2017 року та 06.02.2016 року, дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із 17.04.2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Від спільного подружнього проживання у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На теперішній час сторони хоч і проживають в одному будинку, але стосунки між ними напружені, неповнолітній син майже повністю знаходиться на утриманні матері ОСОБА_1, а відповідач достатньої матеріальної допомоги на його утримання не надає.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін та письмовими матеріалами справи, зокрема свідоцтвом про шлюб, згідно записів якого ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 17.04.2007 року; свідоцтвом про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1; довідкою Віньковецької селищної ради № 4605 від 16.12.2016 року, згідно якої сторони та їх син проживають разом в АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини (далі Конвенції), суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 27 Конвенції батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а обов'язок з утримання дитини покладається рівною мірою на обох батьків.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Як випливає із пояснень учасників процесу та підтверджується довідкою СВК «Віньковецьке молоко» від 11.01.2017 року, відповідач ОСОБА_2 працює у СВК «Віньковецьке молоко», щомісячно отримує заробітну плату, тобто має стабільні регулярні доходи.

У судовому засіданні він не заперечував, що повинен сплачувати аліменти на утримання сина, але не погодився із розміром аліментів, який просила стягувати позивач.

Згідно довідки територіального центру соціального обслуговування Віньковецького району від 26.01.2017 року № 7 позивач ОСОБА_1 працює та отримує заробітну плату.

А тому враховуючи матеріальне та сімейне становище сторін, їхній стан здоров'я, вік дитини та її матеріальні потреби, розмір аліментів суд визначає згідно з положеннями ст. 183 СК України в частці від постійного доходу відповідача у розмірі 1/3 частини щомісячно.

В силу ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову, а відповідно до положень ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень.

Керуючись ст. 180, ст. 181, ст. 182, ст. 183, ст. 184, ст. 191 Сімейного Кодексу України, ст. 8, ст. 10, ст. 60, ст. 88, ст. ст. 212-215, ст. 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 22 грудня 2016 року, і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 640,00 гривень до Державного бюджету України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення через Віньковецький районний суд до Апеляційного суду Хмельницької області.

Суддя О.М. Волкова