АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1686/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Калініченко О.Б.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі: Горбачовій І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Золотий екватор» про зобов'язання вчинити дії.

в с т а н о в и л а :

Позивач звертаючись до суду з позовною заявою просив зобов'язати відповідача надати для подальшої передачі судовому експерту зразок Акційного стікера, який був дійсним на час проведення акції, зокрема станом на 15.08.2013 року, зразки п'яти різних акційних сегментів, які призначені для вклеювання у Акційний стікер із відповідними зображеннями, наведеними у Додатку 1 до офіційних правил, дійсних станом на 15.08.2013 року, та звільнити від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів».

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року позовну заяву було повернуто позивачу.

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, де ставив питання про її скасування та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду по суті. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Зазначаючи, крім іншого про те, що низка питань визначених в ухвалі про залишення позову без руху були поставлені судом передчасно, та з порушенням вимог ЦПК України. Адже вони повинні бути з'ясовані у попередньому судовому засіданні, як це передбачено ч. 6 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Відповідач будучи повідомленим про розгляд справи у встановленому законом порядку в судове засідання не з'явився, поважність причин своєї неявки суду не повідомив.

Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції визнаючи позовну заяву ОСОБА_4 не поданою та повертаючи її позивачу з підстав визначених ст.ст. 119-121 ЦПК України зазначав, що вказані недоліки позовної заяви, які були встановлені ухвалою суду від 22.08.2016 року та стали підставою для залишення заяви без руху, позивач у визначений судом строк належним чином не усунув. У позовній заяві відсутнє викладення конкретних вимог та обставин, тобто тих юридично значимих фактів, на основі яких він звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна, так як позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції. За формою та змістом позовна заява повинна відповідати вимогам визначеним положеннями ст. 119 ЦПК України. Які є вичерпними. Позовна заява повинна містити: - найменування суду, до якого подається заява; - ім'я позивача і відповідача, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; - зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; - зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав звільнення від доказування; - перелік документів що подаються до заяви.

Як вбачається із матеріалів справи, залишаючи позовну заяву без руху суд першої інстанції виходив з того, що позов не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки вимоги в позовній заяві носять загальний характер, не викладені обставини в обґрунтування позовних вимог відповідно до норм матеріального права, оскільки зміст заяви містить суперечливі посилання. А тому не визначено характер позову та не окреслено його предмет, який би характеризував те, на що спрямований позов. Тобто, які саме права позивача порушені, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами, з приводу якого спору, в чому полягає порушення і якого цивільного права, якими правовими нормами вони регулюються та чим передбачений такий шлях поновлення, враховуючи, що ст. 16 ЦК України визначений перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб. А право на звернення до суду відповідно до ст. 4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

При цьому, суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачами не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості з'ясувати предмет спору та межі доказування.

На виконання ухвали суду позивач надав позовну заяву у новій редакції (а.с. 10-14).

Колегія суддів вважає, що позовна заява в новій редакції подана на виконання ухвали суду за своєю формою та змістом відповідала вимогам, які визначені положеннями ст. 119 ЦПК України.

Посилаючись в ухвалі на ст. 16 ЦК України, як таку, що містить вичерпний перелік способів захисту порушених прав та інтересів осіб, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що визначені в даній статті способи захисту мають універсальний характер. Вони можуть застосовуватися до всіх чи більшості відповідних суб'єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним. Відповідно до абзацу 2 п.10 ст. 16 ЦК суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відтак, обставини про які вказує суд першої інстанції, як на підстави визнання позовної заяви неподаною, не підлягають вирішенню та розгляду на стадії прийняття позовної заяви та при вирішення питання відкриття провадження.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню, питання передачі до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 303, 304 , 305, 307, 311, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року скасувати, питання передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: