печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Печерський районний суд м.Києва

в складі головуючого судді Остапчук Т.В.

при секретарі Медведєва М.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київського зоологічного парку загальнодержавного значення, за участю третіх осіб: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» в Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості», ОСОБА_2 про визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , посилаючись на те, що його було незаконно звільнено з ініціативи власника за прогул без поважної причини, оскільки в серпні 2015р. в нього тяжко захворіла мати , тому він взяв відпустку та до листопада 2015р. написа 12 заяв про продовження терміну відпустки без збереження заробітної плати. 19.04.2015р. вийшов на роботу , однак не бу допущений на робоче місце, співробітниками відділу кадрів було повідомлено про його звільнення та надано копію наказу № 751-к від 28.12.2015р. Вважає що при звільненні було порушено ч.1 ст.43, ст..252 КЗпП України , оскільки з 6 серпня 2014р. було обрано до профспілкового комітету , 24.12.2015р. Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» не надала згоди на його звільнення.а тому просить визнати незаконним та скасувати наказ про звільнення, поновити на посаді головного юрисконсульта, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та невиплачену заробітну плату при звільненні. В судовому засіданні позивач позов підтримав , просив задовольнити з уточненими позовними вимогами.

Представники Відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 проти позовних вимог заперечували у повному обсязі, вказували на те, що жодних порушень приписів трудового законодавства з боку підприємства у відношенні Позивача не вчинялося, підставою для застосування дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліні у вигляді звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України .Позивач починаючи з 9.11.2015р. по 28.12.2015р. був відсутній на роботі , для з»ясування причин відсутності направлялись листи, направлялось подання до профспілкової організації , з вимогою про виплату заробітної плати позивач не звертався.

3-тя особа ОСОБА_5 проти позову заперечував.

3-ті особи Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» в Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості» надати письмові поясненн, просили розглядати в їх відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до слідуючого.

На підставі наказу №73-к від 05.03.2015 р. ОСОБА_1 був прийнятий на посаду провідного юрисконсульта юридичного відділу Київського зоологічного парку загальнодержавного значення, згідно наказу № 53-к від 27.03.2015 р. переведений на посаду головного юрисконсульта адміністративного персоналу (а.с.21, 22-24)

Наказом № 251-к від 28 грудня 2015р. ОСОБА_1 був звільнений з посади головного юрисконсульта адміністративного персоналу 28 грудня 2015р. згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, який направлений був позивачу та з листом про отримання трудової книжки та заробітної плати (а.с.98,99)

У якості підстав для звільнення у Наказі № 251-к наведено перелік службових записок, актів зі змісту яких вбачається що підставою для звільнення визначено відсутність на роботі з 9.11.2015р. по 25.12.2015р. (а.с.100-134)

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За вимогами ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана та звільнення.

Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Як наголошує ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Встановлено , що з 13.08.2015р. по 6.11.2015р. включно позивач знаходився в відпустці без збереження заробітної плати .

9 листопада 2015р. на роботі не з»явився, тому 12.11.2015р. , 17.11.2015р. відповідач направив позивачу листи з проханням повідомити про причини відсутності на роботі (а.с.93-97) , конверти повернувся за закінченням терміну зберігання.

23.11.2015р. відповідач звернувся з поданням до Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості» про надання згоди на розірвання трудового договору (а.с. 143-145)

2.12.2015р. Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» в Київському зоологічному парку загальнодержавного значення надала відповідачу лист про направлення виклику позивачу на засідання комітету (а.с.154 , 68-69 )

25.12.2015р. Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості» повідомила відповідача про відмову в наданні згоди на звільнення позивача (а.с.10 , 83-85)

Встановлено , що з 13.08.2015р. по 18.04.2016р. позивач перебував за межами України (а.с.62 т.2)

19.04.2016р. позивач з»явився на роботі на ознайомився з наказом про звільнення, трудову книжку забирати відмовився, про що був складений акт (а.с.135)

Твердження позивача , що його було звільнено без згоди профспілки , чим порушені його права , суд вважає безпідставним , виходячи з наступного.

Відповідно до п. 10 ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником , який є членом професійної спілки.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи

Відповідно до Постанови Колегії суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 травня 2015 року вбачається , що згідно з частиною першою статті 43 КЗпП розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 частини першої статті 40 і пунктами 2, 3 частини першої статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.Відповідно до частини сьомої зазначеної статті рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору повинно бути обґрунтованим. У разі якщо в рішенні немає обґрунтування такої відмови, власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілкової організації (профспілкового представника). Тобто за змістом цієї норми суд, розглядаючи трудовий спір, має з'ясувати, чи містить рішення профспілкового органу про відмову у наданні згоди на розірвання трудового договору правове обґрунтування такої відмови, і не вправі давати оцінку обґрунтованості самого рішення. І лише у разі відсутності в рішенні обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору власник або уповноважений ним орган має право звільнити працівника без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника).

Відповідно до частини третьої статті 41 Закону № 1045-XIV та частини третьої статті 252 КЗпП звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган профспілки), крім додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищестоящого виборного органу цієї профспілки (об'єднання профспілок).

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 1 липня 2015 року у справі № 6-119цс15

Ці норми встановлюють додаткові гарантії для працівників, обраних до профспілкових органів, і застосовуються крім дотримання загальних норм.

Оскільки у рішенні Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» від 24.12.2015р. немає правового обґрунтування відмови у наданні згоди на розірвання трудового договору, тому суд приходить до висновку про правомірність дій відповідача щодо звільнення позивача без такої згоди. Крім того суду не надано протокол від 24.12.2015р.

Посилання позивача на заяву від 5.11.2015р. про надання йому відпустки з 9.11.2015р. по 27.11.2015р. , суд вважає безпідставним, оскільки наказ відповідно до ст.. 84 КЗпП України відповідачем не виносився .

Встановлено , що в день звільнення позивач не працював , тому розрахунок відповідно до ст..116 КЗпП України був проведений після пред»явлення вимоги , що не заперечувалось ним в судовому засіданні .

Пунктом 4 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства визначено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 10 ЦПК України передбачено цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні не встановлено поважної причини прогулу позивачем,а тому рішення про звільнення на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України внаслідок прогулу прийнято у відповідності до ст.43, 147, 147-1,148,149 КЗпП України.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про поновлення на роботі , стягнення заробітної плати, оскільки не встановлено порушень прав позивача при звільненні.

Керуючись ст. ст. 40 п.4, 43, 147, 147-1,148,149, ст. ст.10,11,60,209,212,213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київського зоологічного парку загальнодержавного значення, за участю третіх осіб: Первинна профспілкова організація Всеукраїнської професійної спілки «Захист справедливості» в Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, Всеукраїнська професійна спілка «Захист справедливості», ОСОБА_2 про визнання наказу про звільнення незаконним, скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Печерський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Остапчук Т.В.