АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6146/16-ц Номер провадження 22-ц/786/561/17Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.

при секретарі: Радько О.М. за участю відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Енергобанк"

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обгрунтовувало тим, що на підставі кредитного договору №17-000132-02, укладеного 13 січня 2012 року, між ПАТ "Енергобанк" та ОСОБА_2 виникло зобовязання, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 50 000 грн. строком кредитування до 13 січня 2013 року під 35% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

У звязку з тим, що відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, станом на 17 жовтня 2016 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 112 818 грн. 72 коп., з яких заборгованість за кредитом 42 974 грн. 83 коп., заборгованість за нарахованими процентами за користування кредитом 24 568 грн. 97 коп., штраф за виникнення простроченої заборгованості 42 424 грн. 92 коп., штраф за виникнення простроченої заборгованості (константа) 2 850грн. Зазначену суму коштів позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ "Енергобанк", а також понесені судові витрати.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року позовні вимоги ПАТ "Енергобанк" задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Енергобанк» заборгованість за кредитним договором від 13 січня 2012 року №17-000132 в розмірі 67 516 грн. 32 коп., вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з даним рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство "Енергобанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати оскаржуване ним рішення місцевого суду в частині відмови у задоволенні в повному обсязі позовних вимог про стягнення штрафних санкцій за невиконання грошових зобовязань та постановити в цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача штрафні санкції в розмірі 45 274 грн. 92 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 1 861 грн. 51 коп.

На апеляційну скаргу ПАТ "Енергобанк" своє заперечення надав ОСОБА_2, в якому, спростовуючи доводи апелянта, просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення районного суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 13 січня 2012 року між ПАТ «Енергобанк» та ОСОБА_2 укладено договір №17-000132-02 про видачу та обслуговування кредитної міжнародної пластикової картки VISA. Пунктом 2.1.1 вказаного договору передбачено, що банк відкриває держателю картковий рахунок № 3801 в гривнях та випускає кредитну картку типу Visa Platinum, а також виконує розрахункове обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням кредитної картки, її реквізитів чи без використання картки (а.с.8-11). Відповідно до п. 2.1.2 договору, банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії. Кредит надається в межах кредитного ліміту за винятком випадків, передбачених цим договором, а держатель зобов"язується повернути суму отриманого кредиту на умовах, в строки та в порядку, що передбачених цим договором.

Розмір кредитного ліміту сторони визначили у розмірі 50 000 грн.

Пунктом 2.6. договору, встановлено, що строк дії кредитної лінії становить один рік з моменту підписання сторонами цього договору.

Кредитні кошти ОСОБА_2 одержано під 35% річних на суму залишку заборгованості за кредитом.

Також судом вірно встановлено, що позивач ПАТ «Енергобанк» свої зобовязання виконав належним чином, відкривши відповідачу кредитну лінію з лімітом в сумі 50 000 грн. В свою чергу, відповідач свого обовязку за умовами вказаного договору належним чином не виконав. Станом на 17 жовтня 2016 року його заборгованість за несплаченим кредитом склала 42 974 грн. 83 грн., заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом 24 568 грн. 97 коп.

Задовольняючи позов в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тому на підставі статей 526, 1054 ЦК України боржник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Рішення суду в частині вирішення зазначених позовних вимог не оскаржено жодною зі сторін та, таким чином, воно не є предметом апеляційного розгляду.

Окрім того, судом встановлено, що за умовами п. 5.1. договору №17-000132-02 від 13 січня 2012 року, за користування кредитом, в тому числі простроченим кредитом та овердрафтом, банк щомісячно нараховує проценти, комісії, розраховує та стягує пені та штрафи в розмірі, встановленому тарифами.

Згідно п.1.12. Тарифів за відкриття та обслуговування пакету «Кредитна картка VISA» штраф за виникнення простроченої заборгованості становить 50 грн.+ 0,2% в день від суми простроченої заборгованості.

Наведені умови договору відповідають нормам ч. 1 ст. 546 ЦК України та ч.1 ст. 549 ЦК України, згідно яких виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У звязку з простроченням ОСОБА_2 сплати кредиту, ПАТ «Енергобанк» обраховано штраф за виникнення простроченої заборгованості у розмірі 42 424,92 грн., штраф за виникнення простроченої заборгованості (константа) - 2 850,00 грн.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За наведених обставин, суд першої інстанції, виходячи з засад справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 3 ЦК України, та зважаючи на ту обставину, що у звязку з ліквідацією банку відповідачу в певній мірі було утруднено належне виконання зобовязання за договором, дійшов правомірного висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки, нарахованої банком відповідачу (штрафу), до 5000 грн.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року по цивільній справі №6-100 цс 14, яка згідно ч. 2 ст. 214 ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Твердження апелянта про те, що такого висновку суд дійшов за відсутності письмової заяви відповідача про застосування зазначених правових наслідків до ухвалення судового рішення є необґрунтованим, з огляду на те, що згідно письмових відзивів на позовну заяву, наявних в матеріалах справи, ОСОБА_2, визнаючи позов частково, просив суд звільнити його від сплати пені, нарахованої Банком, враховуючи ступінь виконання ним зобовязання, а саме належне виконання зобовязання до закриття рахунку та зміни банківських реквізитів, а також його майновий стан, вказуючи при цьому, що з 2015 року він є пенсіонером, одержує лише пенсію, оскільки не здійснює підприємницької діяльності і не має можливості сплатити заборгованість з нарахованими штрафами /а. с. 210, 235/.

Виходячи зі встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про часткове задоволення позовних вимог, та стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за кредитом в розмірі 42 974 грн. 83 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом 24 568 грн. 97 коп. та неустойки (штрафу) в розмірі 5 000 грн.

Врахувавши часткову сплату боргу відповідачем в розмірі 5 027 грн. 48 коп., суд обґрунтовано зменшив на цю суму розмір заборгованості, дотримуючись при цьому умов п. 5.9 договору №17-000132-02 щодо самостійного визначення банком черговості погашення боргових зобовязань, вказавши, що до стягнення підлягає сума у розмірі 67 516 грн. 32 коп. наступним чином: (42 974,83 грн. + 24 568,97 грн. + 5 000 грн. 5 027,48 грн.), а також судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, безпідставним є твердження позивача, що суд при ухваленні рішення по справі неправомірно відняв суму погашення кредиту у розмірі 5 027 грн. 48 коп. від суми нарахованого штрафу/пені, оскільки це спростовується вищевикладеним.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду, як і не підтверджують належними доказами їх неправомірність. Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Енергобанк" відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 23 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підписи/ ОСОБА_4

ОСОБА_5

З оригіналом згідно:

Суддя: С.М. Бондаревська