Справа № 202/6160/16-ц
Провадження №2/202/298/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Слюсар Л.П.,

за участю секретаря Булачової Л.О.,

перекладача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві посилалася на те, що 12 грудня 2015 року помер її дідусь ОСОБА_3. Після смерті дідуся відкрилася спадщина на квартиру №65, яка розташована за адресою: м. Дніпро, пр. Слобожанський, 121. Зазначила, що спадкоємцем за законом міг би бути її батько ОСОБА_4, але він помер 23 листопада 2007 року, а відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України, вона має право отримати ту частку спадщини, на яку мав право її батько. Зазначила, що іншим спадкоємцем є онук спадкодавця відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

27.09.2016 року позивачка звернулася в Шосту дніпропетровську державну нотаріальну контору з заявою щодо видачі свідоцтві про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, у звязку з тим, що вона пропустила строк для прийняття спадщини.

Встановлений законом строк пропущений нею з поважних причин, вона є інвалідом дитинства 3 групи, слабочуюча. Як людині з обмеженими можливостями і потребуючої послуг перекладача, їй дуже важко знайти роботу. Через товариство глухих їй було запропоновано роботу в Угорщині і на протязі червня і липня 2016 року вона знаходилася за кордоном. Про смерть дідуся вона дізналася лише 24 серпня 2016 року від своєї матері, якій сказали сусіди дідуся. Відповідач умисно не повідомив її про смерть спадкодавця, щоб усунути її від прийняття спадщини.

Просила суд: визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після ОСОБА_3, померлого 12 грудня 2015 року.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити. Вказали, що дійсно останній час позивачка нечасто провідувала дідуся, оскільки в неї народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, який потребує догляду.

Відповідач та представник відповідача у судове засідання зявилися. Позовні вимоги не визнали, просили суд відмовити в задоволені позовних вимог, оскільки позивачкою пропущено строк без поважних причин.

Свідок ОСОБА_6, мати позивачки, суду розповіла про те, що із батьком доньки вони розійшлися коли їй був один рік. Батько з донькою не спілкувався. З дідусем доньці було важко спілкуватися, дідусь її не розумів. Про смерть дідуся їй стало відомо 24 серпня 2016 року, коли вона прийшла до дідуся їй ніхто не відкрив, а сусідка з 66 квартири їй сказала про те, що дідусь паралізований і тому відкрити двері їй не може. В підїзді будинку на дверях кодовий замок, якого донька не знає. Коли вона запитала в сусідки поверхом нижче, про дідуся та їй сказала, що він помер і його похоронили. Ніхто їм не телефонував і не повідомляв про смерть дідуся. Донька дізналася про смерть дідуся 24 серпня 2016 року від неї. 09 червня 2016 року її донька поїхала в ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_7, дружина відповідача, розповіла про те, що шлюб зареєстровано 17.10.2015 року, до шлюбу вона з відповідачем проживали два роки в цивільному шлюбі. В квартирі проживає з осені 2013 року. За 4 роки вона не бачила жодного разу позивачку, але знала, що в чоловіка є рідна сестра по-батьку. Її чоловік через інтернет повідомив позивачку про смерть дідуся і про 40 днів.

Свідок ОСОБА_8, бабуся відповідача по матері, розповіла про те, що вона не знає позивачку. Батько позивачки та відповідача після звільнення з місць позбавлення волі ходив до доньки, але його і на поріг не пустили. Про те, чи допомагав він доньці чи ні їй нічого не відомо. Коли помер батько позивачки та відповідача то дідусь звернувся до них за допомогою. Дідусь говорив їй про те, що і нього є ще одна онука. Останній час він хворів. На 9 та 40 днів вона приїздила ніхто нічого не говорив про онуку. Зайти в підїзд будинку просто не можливо на дверях стоїть кодовий замок.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2015 року помер ОСОБА_3, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ОСОБА_9 І-КИ №666846, виданого Відділом державної реєстрації смерті ОСОБА_10 міського управління юстиції 14 грудня 2015 року (а.с.53). Після його смерті залишилася спадщина у вигляді квартири.

Позивачка ОСОБА_2 (а.с. 10) до шлюбу ОСОБА_3 (а.с.11) є сестрою відповідача ОСОБА_3 (а.с.55), що підтверджується копіями свідоцтв про народження де батьком зазначено ОСОБА_4.

Відповідно до спадкової справи №493/2016, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, 08 серпня 2016 року після смерті ОСОБА_3, померлого 12 грудня 2015 року з заявами про прийняття спадщини звернулися його онуки: 08 серпня 2016 року ОСОБА_3, який проживав та зареєстрований разом з померлим та 27 вересня 2016 року ОСОБА_2 (до одруження ОСОБА_3) ОСОБА_11.

В своїй заяві ОСОБА_3 сповіщає державного нотаріуса, що інші спадкоємці відсутні.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 від 27 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальних дій - у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку квартири АДРЕСА_1, що залишилася після смерті діда ОСОБА_3, померлого 12.12.2015 року, у звязку з тим, що у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини. ОСОБА_2 разом з спадкоємцем на момент його смерті не проживала, заяву у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини за місцем її відкриття не подала, тобто у спадкоємця відсутній факт прийняття спадщини.

Як вказала позивачка в судовому засіданні, вона пропустила шестимісячний строк звернення з заявою для прийняття спадщини з поважних причин. Так, вона не змогла вчасно звернутись із заявою у нотаріальну контору на отримання спадщини, оскільки вона є інвалідом дитинства 3 групи, слабочуюча. Як людині з обмеженими можливостями і потребуючої послуг перекладача, їй дуже важко спілкуватися. З 09 червня 2016 року по липень 2016 року вона знаходилася за кордоном, в Угорщині. Відповідач не повідомив її про смерть дідуся. Про смерть дідуся вона дізналася лише 24 серпня 2016 року від своєї матері, якій сказали сусіди дідуся, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_6

Суд критично відноситься до показання свідка ОСОБА_13, в частині повідомлення позивачки відповідачем про смерть дідуся через інтернет, оскільки дана інформація відома свідку зі слів відповідача, та жодним доказом не підтверджена.

Крім того суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_8, оскільки надані показання свідка містять відомості, які не мають значення для справи.

Відповідно до ст.ст. 1261, 1266 ЦК України у першу чергу спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Тобто, закон гарантує спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визнання додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) та 4 листопада 2015 року (справа №6-1486цс15), яка, з точки зору ст.360-7 ЦПК України, є обовязковою для суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом дитинства 3 групи, слабочуюча, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК ОСОБА_4 10 ААБ №0240290. Як людина з обмеженими можливостями вона потребує послуг перекладача. Має малолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. З 11.06.2016 року по 16.08.2016 року Товариством глухих їй було запропоновано роботу в Угорщині і на протязі червня і липня 2016 року вона знаходилася за кордоном в Угорщині, що підтверджується закордонним паспортом. Відповідач приховав від позивачки смерть дідуся, що підтверджується і поданою ним до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори заявою про прийняття спадщини, де ним зазначено, що інших спадкоємців немає.

Відтак, судом становлено, що існували істотні труднощі для вчинення дій, пов'язаних із прийняттям спадщини.

Зважаючи на викладені обставини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, та вважає за необхідне визначити позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у два місяці.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись:Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику у справах про спадкування», від 30.05.2008 року №7, ст. ст.15,16,1223,1261,1166,1168,1270, 1272 ЦК України, ст. 3,7, 11,15, 60,61,88,212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 12 грудня 2015 року, терміном на 2 (два) місяці після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар