Справа № 465/8332/12 Головуючий у 1 інстанції: Мартинишин М.О.
Провадження № 22-ц/783/150/17 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Копняк С.М.,Мікуш Ю.Р.

з участю секретаря Іванової О.О.

з участю представників позивача Єрімія О.І.,

Кавчука А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Франківського районного суду м.Львова від 24 червня 2014 року по справі за позовом Автогаражного кооперативу № 11 до ОСОБА_4 про визнання коштів безпідставно набутими майном та їх стягнення,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 24 червня 2014 року позов задоволено. Вирішено стягнути з ОСОБА_4 на користь Автогаражного кооперативу № 11 безпідставно отриманих коштів у розмірі 6188,71 грн., інфляційних втрат у розмірі 847,85 грн., три відсотки річних у розмірі 510,57 грн.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_4, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просить рішення скасувати на ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги за зустрічним позовом до Автогаражного кооперативу № 11. Зазначає, що факт проведення з ним розрахунку, зокрема виплати заробітної плати з 1 січня 2009 року по 7 квітня 2009 року не доведений. Вказує, що з позивача на його користь належить стягнути 42 185,96 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Відповідно до вимог ст.ст. 3, 4 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.

Згідно з ч.1 та ч.3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. На підставі ст.ст.10, 58, 59, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами.

У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін, та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Встановлено, що 7 грудня 2010 року Автогаражний кооператив № 11 виплатив ОСОБА_4 нараховану йому при звільненні суму заробітної плати за період з 1 січня 2009 року по 7 квітня 2009 року в розмірі 6188,71 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 316 від 7 грудня 2010 року(а.с.13)

На виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2011 року у справі № 2-175/11, позивач вдруге виплатив нараховану відповідачеві при звільненні суму заробітної плати за вказаний вище період, що підтверджується платіжним дорученням позивача № 626/7 від 4 квітня 2012 року.

Відтак, судом встановлено, що відповідачеві двічі виплачено заробітну плату за один і той самий період. Суд зробив вірний висновок, що подвійна виплата не допускається і кошти в сумі 6 188,71 грн. є безпідставно набутими відповідачем.

Відповідно до вимог ст. 625 Цивільного кодексу України суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та трьох відсотків річних від суми заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. При чому особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно незалежно від того, чи безпідставне набуття було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідач добровільно не повернув позивачеві безпідставно набуті ним згідно з видатковим касовим ордером № 316 від 7 грудня 2010 року кошти в сумі 6188,71 грн. та не повідомив органи Державної виконавчої служби про їх отримання в ході виконавчого провадження на виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 квітня 2011 року.

Згідно ч. 2 ст. 1214 ЦК України , у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними. Виходячи із вимог ст.ст. 536, 625 ЦК України відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних, що відповідно становить 847,45 грн. та 510,57 грн..

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 4 лютого 2014 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до Автогаражного кооперативу №11 про стягнення коштів повернуто позивачеві, оскільки така вважається неподаною. Ухвала набрала законної сили. Судом першої інстанції вимоги за зустрічним позовом не розглядалися і не можуть переглядатися апеляційним судом.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 24 червня 2014 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: