Справа № 127/2-4166/09
Провадження 6/127/131/17
У Х В А Л А

17 лютого 2017 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

при секретарі Константинові А.К.

з участю заступника начальника Староміського ВДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання заступника начальника Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

14.11.2016 року заступник начальника Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України. Мотивувала тим, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження №39520261 з примусового виконання виконавчого листа №2-4166/09 від 02.04.2013 року, виданого за ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.03.2010 року про зобов`язання ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 44 000 грн., однак боржник ухиляється від виконання рішення суду. Після відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було вжито всіх передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення, майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено. Разом з тим, він документований паспортом для виїзду за кордон, тому є всі підстави для тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

В судовому засіданні заступник начальника Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 подання підтримала і просила його задоволити. Просила врахувати, що нею особисто вжиті всі можливі заходи щодо примусового виконання рішення суду, однак боржник ухиляється від свого обовязку. Він неодноразово з`являвся до відділу ДВС, але не повідомляв своєї фактичної адреси, тому перевірити його майновий стан за місцем проживання неможливо. Говорив, що житла, доходу, роботи не має, а проживає в м. Вінниці за різними адресами. Працівниками поліції був здійснений розшук боржника, але також не встановлене його фактичне місце проживання, лише номер мобільного телефону. Майна, на яке можливо звернути стягнення, немає, офіційного доходу немає, про наявність заробітків не повідомив. Вважає, що боржник свідомо ухиляється від виконання рішення суду, тому просила задоволити подання.

Відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України подання розглянуте без виклику і повідомлення сторін та заінтересованих осіб.

Дослідивши матеріали подання, матеріали виконавчого провадження, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Судом встановлено, що ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 05.03.2010 року №2-133/2010 (а.с. 66-69) було розяснено рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 01.12.2009 року №2-4166/2009 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу автомобіля, визнання недійсним договору купівлі-продажу внаслідок помилки та відшкодування завданих збитків в частині відновлення первинного стану речей, який існував до виникнення правовідносин між сторонами і зобовязано ОСОБА_2 повернути ОСОБА_3 44 000 грн. та зобовязано ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 автомобіль марки «Фольксваген Пасат» д.н. НОМЕР_1.

Дана ухвала набула чинності 12.03.2010 року, Вінницьким міським судом Вінницької області 21.01.2015 року був виписаний та виданий дублікат виконавчого листа (а.с. 4,5), який предявлений до виконання.

Постановою від 05.01.2016 року (а.с. 8) виконавче провадження №39520261 було прийняте до виконання заступником начальника Староміського ВДВС ВМУЮ ОСОБА_1

Державним виконавцем були проведені дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення суду і було встановлено, що боржник ОСОБА_2 за адресою, вказаною у виконавчому документі м. Вінниця, вул. Чайковського, 13/193, не проживає, квартира продана матір`ю боржника ОСОБА_4 в 2014 році, про що складений акт державного виконавця (а.с. 9).

З цієї адреси боржник знятий з реєстрації, проте за будь-якою іншою адресою він не зареєструвався.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 27.01.2016 року боржник ОСОБА_2 був оголошений в розшук.

06.06.2016 року боржник розшуканий працівниками поліції і повідомив письмово, що він не ухиляється від виконання рішення і не переховується, тимчасово проживає в готелі, оскільки власного житла і постійного місця проживання не має, не працює, перебуває у важкому матеріальному становищі. В рахунок погашення боргу запропонував передати ОСОБА_3 земельну ділянку, площею 0,05 га, яка належить йому на праві власності.

Разом з тим, державним виконавцем було встановлено, що згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 11.11.2016 року відомості про нерухоме майно, що є у власності ОСОБА_2, відсутні (а.с. 20).

Земельна ділянка, площею 0,0510 га, яка розташована на території садового товариства «Вишенька» Сальницької сільської ради Калинівського району Вінницької області і належала ОСОБА_2, була продана ним громадянці ОСОБА_5 ще 11.11.2008 року, тобто до відкриття виконавчого провадження.

З Пенсійного фонду України, Державної податкової служби України 15.01.2016 року надійшли відповіді на запити державного виконавця про те, що даних про ОСОБА_6 як про особу, яка отримує пенсію, чи сплачує податки, чи про місце його роботи немає (а.с. 23-26) .

Про наявність неофіційних доходів ОСОБА_2 в обсязі, необхідному для погашення боргу, державному виконавцю не відомо.

Рухомого майна, на яке можливо звернути стягнення, не виявлено, оскільки офіційної адреси місця реєстрації боржника немає, а адреси тимчасового місцезнаходження боржник ОСОБА_2 не повідомив.

Станом на 10.08.2015 року згідно бази даних АІС «Автомобіль» та НАІС ДАІ Вінницького центру НППзВАЗ на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 транспортні засоби не зареєстровані (а.с. 19).

Із повідомлення Управління ДМС України у Вінницькій області від 10.11.2016 року (а.с. 21) вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, був документований 03.06.2009 року паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії ЕК №235334, термін дії паспорта до 03.06.2019 року.

Обґрунтовуючи вимоги державний виконавець Васінкіна О.В. зазначила, що обмеження боржника у праві виїзду за кордон, буде єдиним дієвим заходом, спрямованим на виконання рішення суду.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Згідно п.19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до п. 5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Аналізуючи вказані норми Закону, словосполучення «ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням (судовим рішенням), вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України та у п. 19 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У звязку з цим і здійснюється примусове виконання. Особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатись винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання».

Саме невиконання боржником зобовязань не може свідчити про ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього рішенням суду.

Належних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов`язань державний виконавець Васінкіна О.В. не надала.

Відомості про відсутність у ОСОБА_2 нерухомого та рухомого майна, будь-яких доходів, відсутність постійного місця проживання не можуть слугувати доказом ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення суду.

Суд враховує, що невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, про які боржник зазначив у письмових заявах (важкий матеріальний стан), але державним виконавцем не доведено, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання, хоча має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Також суду не доведено, що саме такий захід як обмеження у праві виїзду буде належним для забезпечення сплати боргу.

Враховуючи вимоги ст. 33 Конституції України про те, що кожному гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання і право залишити територію України, положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд прийшов до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, ст.ст. 10, 11, 293, 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

в задоволенні подання заступника начальника Староміського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: