Справа № 433/2913/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із дійсним позовом в обґрунтування вимог якого зазначив, що 29 червня 2012 року померла його бабуся ОСОБА_2, якій за життя належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: вул..Ломоносова, б.27, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області. Земельна ділянка для будівництва і обслуговування зазначеного вище житлового будинку, господарських будівель і споруд не приватизована. За життя ОСОБА_2 заповіту не склала. До моменту смерті ОСОБА_2, до 26.05.2016 року разом з нею проживав його батько та її рідний син ОСОБА_3. Після смерті останнього також залишилась спадщина у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,69 га, яка розташована на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ЯД №634816, оригінал якого втрачено Він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті бабусі та батька, однак не приватизована земельна ділянка та відсутність оригіналу державного акту на право приватної власності на землю позбавляють його права на оформлення спадщини у встановленому законом порядку, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно, на підставі рішення суду.

Сторони в судове засідання не зявились.

Від позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Представник відповідача також надав суду письмову заяву, згідно якої просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку №27, що знаходиться за адресою: вул..Ломоносова, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №3183006 від 26.03.2004 року, інформацією КП БТІ від 04.01.2017 року, згідно якої будинок №27 за адресою: вул..Ломоносова у смт Троїцьке Луганської області зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі рішення суду від 03.02.2004 року, а також інформаційною довідкою №77530558 від 30.12.2016 року, відповідно до якої власником будинку №27 по вул..Ломоносова у смт Троїцьке Луганської області є ОСОБА_2 на підставі рішення Троїцького районного суду Луганської області від 03.02.2004 року. Зазначений будинок у реєстрі іпотек не перебуває, відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні (а.с.22, 34, 39)

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №329089, виданого 05.07.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_2 померла 29.06.2012 року (а.с.8).

Як вбачається з копії будинкової книги на будинок №27 по вул..Ломоносова, на момент смерті ОСОБА_2 разом з нею був зареєстрований та проживав ОСОБА_3 (а.с.12-13).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №634816 від 17.06.2008 року, ОСОБА_3 належить земельна ділянка №847 площею 8,69 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Троїцької селищної ради. Зазначене також підтверджується відповіддю Відділу Держгеокадасту у Троїцькому районі Луганської області від 04.01.2017 року (а.с.9, 43).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-ЕД №486050 від 01.06.2016 року, виданого Троїцьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, ОСОБА_3 помер 26.05.2016 року (а.с.10).

Згідно копій свідоцтв про народження №0615217 від 07.06.1961 року та №475216 від 24.04.1993 року, ОСОБА_2 є матірю ОСОБА_3, а ОСОБА_3 є батьком позивача ОСОБА_1 (а.с.6,7).

Як вбачається з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №46381994 від 10.01.2017 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась. Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу Луганської області ОСОБА_5 21.06.2016 року була заведена спадкова справа (а.с.45-47).

Відповідно до наданої приватним нотаріусом ОСОБА_5 копії спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_3, єдиним спадкоємцем, хто подав заяву про прийняття спадщини, є ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, будь які інші заяви у зазначеній спадковій справі відсутні (а.с.51-55).

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Відповідно до ст.. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, батько позивача ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 у виді житлового будинку №27 за адресою: вул..Ломоносова, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, оскільки на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав з нею за однією адресою і протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не заявив про відмову від спадщини, однак свідоцтво про право власності на зазначене спадкове майно не отримав. Позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька.

При цьому суд зауважує, що статтею 1297 ЦК України встановлено обовязок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке повязується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК).

Таким чином, позивач має право на спадщину у виді житлового будинку №27 за адресою: вул..Ломоносова у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,69 га, яка розташована на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області як спадкоємець першої черги після смерті свого батька ОСОБА_3.

Позивач посилається на те, що оформити право власності у встановленому законом нотаріальному порядку він не має можливості у звязку з тим, що земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку не приватизована, а також у звязку з відсутністю оригінала державного акту на право власності на земельну ділянку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на зазначене вище спадкове майно у виді будинку №27 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: вул..Ломоносова. смт Троїцьке Троїцького району Луганської області, а також земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,69 га, яка розташована на території Троїцького селищної ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право власності на землю серії ЯД №634816, виданим на імя ОСОБА_3, підлягають задоволенню, оскільки використати позивачем реалізацію його права на спадкове майно через такий механізм, як отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від нього причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідності до ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, ст.ст. 16, 1216, 1223, 1261, 1268, 1274 ЦК України, ст..81 ЗК України, керуючись ст.ст. 10,11, 57, 60, 61, 88, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №27, що розташований за адресою: вул..Ломоносова, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,69 га, яка розташована на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, право власності на яку посвідчено державним актом на право приватної власності на землю серії ЯД №634816, виданим на імя ОСОБА_3 17 червня 2008 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2017 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

17.02.17

29.12.16