справа № 462/4899/16-ц
УХВАЛА

30 січня 2017 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування,

встановив:

В провадженні Залізничного районного суду м.Львова знаходиться вказана цивільна справа.

ОСОБА_4, звертаючись з даним позовом до суду, проситьвизнати за нею право власності на 1/4 частину квартири №40 в будинку № 11 на вул.Ярослава Мудрого у м.Львові, в порядку спадкування за законом після смерті 04.04.2015 року її сина ОСОБА_7, посилаючись на те, що квартира придбана під час перебування сина в шлюбі з ОСОБА_2 і відповідно 1/2 частина квартири є спадковим майном після смерті ОСОБА_7

До початку розгляду справи по суті, 30.01.2017 року, представник позивача ОСОБА_1 подала заяву позивача в порядку ст.31 ЦПК України, в якій ОСОБА_4 просить анулювати актовий запис № 185 про розірвання шлюбу від 22.04.2004 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_7, внесений в акти цивільного стану Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції; визнати квартиру № 40 на вул.Ярослава Мудрого, 11 у м.Львові спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_7; визнати частково недійсним договір дарування цієї квартири від 24.05.2016 року, за яким ОСОБА_2 подарувала дану квартиру ОСОБА_8 і анулювати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на квартиру; визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири в порядку спадкування.

В судовому засіданні представник позивача просила прийняти заяву позивача до розгляду.

Відповідач ОСОБА_2 і її представник ОСОБА_3 заперечили щодо прийняття заяви позивача, окрім уточненої вимоги про визнання права власності в порядку спадкування, оскільки вважають, що інші вимоги не стосуються предмету та підстав даного позову і можуть бути предметом окремого судового розгляду.

Заслухавши доводи сторін та перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що слід прийняти до розгляду заяву позивача, подану в порядку ст.31 ЦПК України, в частині зменшення розміру вимоги про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування, а в прийнятті заяви щодо решти заявлених в ній вимог необхідно відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена та адресована суду письмова вимога, яка складається з вимоги процесуального характеру (відкрити провадження по справі) і вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право).

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка витікає із спірних матеріально-правових відносин, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Змінювати предмет або підставу позову є диспозитивним правом відповідача. Разом з тим, зі змісту ст.31 позивач може змінити або підставу, або предмет позову, при цьому зміна підстав або предмет позову можлива лише до початку розгляду судом справи по суті. Зміна підстав і предмету позову не допускається. Якщо в процесі розгляду справи повністю змінюються підстави й предмет позову, то це слід розглядати як нові позовні вимоги, які мають бути оформлені окремою письмовою заявою у відповідності до ст.119 ЦПК.

Із заяви позивача в порядку ст.31 ЦПК України, поданої її представником суду 30.01.2017 року, вбачається, що ОСОБА_4 зменшила розмір вимоги про визнання права власності в порядку спадкування просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири, що є її правом, передбаченим ст.31 ЦПК України.

Поряд з цим, позивачем заявлено три нових вимоги із зазначенням іншого предмета та підстав позову. Так предметом нових позовних вимог є анулювання актового запису про розірвання шлюбу між сином позивача і відповідачем у справі ОСОБА_2, визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_7, визнання частково недійсним договору дарування квартири, за яким ОСОБА_2 відчужила спірну квартиру іншій особі, в обгрунтування яких позивач наводить обставини, які є підставами нових вимог і на які вона не вказувала, звертаючись у вересні 2016 року з позовом до суду.

Враховуючи наведене, та те, що позивачем у поданій 30.01.2017 року заяві заявлені нові вимоги, чим змінено предмет позову, та наведено додаткові обставини в обгрунтування цих вимоги, відтак одночасно змінено підставу позову, що суперечить вимогам ст. 31 ЦПК України, а тому суд вважає, що в прийнятті такої заяви ОСОБА_4 в частині нових вимог, слід відмовити.

При цьому суд звертає увагу позивача на його право звернутись до суду з окремою позовною заявою за змістом не прийнятих у даному провадженні вимог.

Зі змісту п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Таким чином, сплачена при поданні заяви згідно квитанції № 52 від 30.01.2017 року сума судового збору 1920 грн. підлягає поверненню ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 11, 31, 207-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Прийняти заяву позивача ОСОБА_4 в порядку ст.31 ЦПК України від 30.01.2017 року в частині зменшення раніше заявленої позовної вимоги, згідно якої позивач просить визнати за нею право власності на 1/6 частину квартири №40 в будинку № 11 на вул.Ярослава Мудрого у м.Львові, в порядку спадкування за законом після смерті 04.04.2015 року її сина ОСОБА_7

У прийнятті заяви позивача ОСОБА_4 в порядку ст.31 ЦПК України від 30.01.2017 року в частині вимог анулювати актовий запис № 185 про розірвання шлюбу від 22.04.2004 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_7, внесений в акти цивільного стану Залізничного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції; визнати квартиру № 40 на вул.Ярослава Мудрого, 11 у м.Львові спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 і ОСОБА_7; визнати частково недійсним договір дарування цієї квартири від 24.05.2016 року, за яким ОСОБА_2 подарувала дану квартиру ОСОБА_8 і анулювати державну реєстрацію права власності ОСОБА_8 на квартиру, відмовити.

Розяснити позивачу право на звернення до суду з позовом за змістом не прийнятих у даному провадженні вимог в загальному порядку.

Зобовязати Управління Державної казначейської служби України у Залізничному районі м.Львова повернути ОСОБА_4 1920 грн. сплаченого судового збору згідно квитанції № 52 від 30.01.2017 року .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.