Справа №333/7396/16-ц
Провадження №2/333/692/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря Тарасенка О.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача 1 ОСОБА_3,

відповідача 2 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №333/7396/16-ц за позовом: ОСОБА_1 до відповідача 1: ОСОБА_3, відповідача 2: ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло, -

В С Т А Н О В И В:

23.12.2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до відповідача 1: ОСОБА_3, відповідача 2: ОСОБА_4 про визнання незаконними і скасування розпорядження про приватизацію квартири та свідоцтва про право власності на житло. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 21.02.2005 року голова Комунарської районної адміністрації Запорізької МР прийняв розпорядження № 325-р про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 за нею та відповідачами по даній справі. Також, Комунарської районною адміністрацією Запорізької МР на підставі вищезазначеного розпорядження ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було видано свідоцтво на право власності № 23362 на вказане вище житло. Разом з тим, як вказував позивач, відповідач 1 не надавав своєї письмової згоди на приватизацію вищезазначеної квартири. У звязку із викладеним, позивач вважає приватизацію квартири незаконною, просить суд визнати незаконними і скасувати розпорядження про приватизацію квартири від 21.02.2005 р. № 325-р та свідоцтво про право власності на житло.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.

Відповідачі 1, 2 в судовому засіданні позовні вимоги визнали в повному обсязі, просили суд позов задовольнити. Відповідач 1 ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він не підписував заяву, на підставі якої було проведено приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до заяви, яка міститься в матеріалах приватизованої справи на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, в січні 2005 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до керівника органу приватизації Комунарської районної адміністрації м. Запоріжжя з проханням оформити передачу в спільну часткову власність приміщення комунальної квартири за вищевказаною адресою (а.с. 46).

Вбачається, що на підставі наведеної вище заяви, головою Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради видано розпорядження від 21.02.2005 року за № 325-р, за яким квартира за адресою: АДРЕСА_1 передана в спільну часткову власність в рівних долях, тобто по 1/3 частки за кожним співвласником, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 51).

21.02.2005 року заступником голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради видано свідоцтво про право власності на житло № 23362, згідно з яким квартира за адресою: АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної часткової власності в рівних долях громадянам: ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 50).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року №2482-ХІІ (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як слідує із змісту позовної заяви, а також пояснень, наданих позивачем в судовому засіданні, ОСОБА_3 не надавав своєї згоди на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1, а саме: не підписував заяву від 25.01.2005 року, яка міститься в матеріалах приватизованої справі. Так, позивач вказувала, що підпис навпроти прізвища її чоловіка - ОСОБА_3 поставила позивач сама власноручно.

Даний факт не заперечувався відповідачем 1 в ході розгляду цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

З огляду на викладене, враховуючи встановлення судом відсутності згоди ОСОБА_3 (одного з наймачів) на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1, суд дійшов висновку, що розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 21.02.2005 року за № 325-р видано з порушенням норм ч. 2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому є незаконним та підлягає скасуванню судом.

Також, позивачем заявлено вимогу про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло № 23362, яке видане 21.02.2005 Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради.

Оскільки судом визнано незаконним та скасовано розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 21.02.2005 року за № 325-р, на підставі якого видано оспорюване позивачем свідоцтво, то суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування свідоцтва Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради про право власності на житло від 21.02.2005 р. № 23362. У звязку з чим, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на житло від 21.02.2005 р. № 23362 задовольняються судом.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 212-215 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним повністю та скасувати розпорядження голови Комунарської районної адміністрації Запорізької міської ради від 21.02.2005 р. № 325-р про приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати незаконним повністю та скасувати свідоцтво про право власності на житло № 23362 квартиру за адресою: АДРЕСА_1, видане Комунарською районною адміністрацією Запорізької міської ради 21.02.2005 р.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м.Запоріжжя. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В. Круглікова