Справа № 177/2828/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді Щеняєвої І.Б.,

при секретарі Фастовець Ю.Ю.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, позовну заяву ОСОБА_1 яка на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус КРНО ОСОБА_5 про визнання недійсним договору споживчого кредиту в звязку з порушенням права споживача при наданні послуги з видачі споживчого кредиту та невідповідністю умов договору вимогам законодавства, визнання припиненим договору поруки та визнання недійсним іпотечного договору, -

встановив:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 яка на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку « Укргазбанк», треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус КРНО ОСОБА_5 про визнання недійсним договору споживчого кредиту в звязку з порушенням права споживача при наданні послуги з видачі споживчого кредиту та невідповідністю умов договору вимогам законодавства, визнання припиненим договору поруки та визнання недійсним іпотечного договору.

Представник позивача ОСОБА_1, в судовому засіданні заявила заяву про відвід судді, в обґрунтування якої зазначає, що суддя Щеняєва І.Б. не може брати участь у розгляді справи оскільки остання не дає можливості реалізувати право позивача передбачене ст. 27 ЦПК України. Проте суддею неодноразово проігноровано її клопотання про витребування доказів, без яких, позивач вважає, неможливий подальший розгляд.

В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти задоволення заяви представника позивача про відвід судді, вважала її необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до статті 9 Конституції України, ст.ст. 2, 8 ЦПК України, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даної заяви.

Суд не може віднести на свій рахунок, як підставу порушення прав позивача передбачених ст. 27 ЦПК України, відмову в задоволенні заяви про витребування доказу, оскільки відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити. Крім того, в судовому засіданні представником позивача не надано письмових даних того, що існують обставини, які у майбутньому, при судовому розгляді справи, могли б зробити неможливим або ускладнити надання вищевказаних доказів.

Тому, при розгляді даної справи по суті суд керувався нормами Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів», нормами цивільно-процесуального закону, з врахуванням Конвенції про захист прав людини та основних свобод та судової практики Європейського суду, які згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягають застосуванню як джерело права, під час здійснення провадження в справі судом дотримано основні засади та принципи цивільного судочинства, судом виконано основні завдання цивільного судочинства, такі як справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушеного права та розгляду справи в розумні строки, передбачені практикою Європейського суду. Судовий процес відбувається на засадах диспозитивності та змагальності, суд здійснює правосуддя на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, сприяє сторонам у витребуванні доказів у справі та вживає заходів до невиправданих зловживань сторонами своїми процесуальними правами.

Суд, розглянувши заяву представника позивача, заслухавши доводи представника відповідача, не вбачає підстав для задоволення заяви про відвід судді, так як, обставини на які посилається представник позивача, не передбачені у ст. 20 ЦПК України, в якості підстав для відводу судді, а інші обставини, які б викликали сумів в його обєктивності та неупередженості, відсутні. Посилання відповідача як на підставу для сумніву в обєктивності та неупередженості судді, винесення судом ухвали про відмову в забезпеченні доказу, суд вважає необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Отже враховуючи вищевикладене суд вважає що заява про відвід судді Щеняєвої І.Б є безпідставною та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.20, 21 ,23, 24 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Щеняєвої І.Б. відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя І.Б.Щеняєва