Справа№592/8757/16-ц
Провадження №2/592/171/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі: головуючого судді Корольової Г.Ю., за участю секретаря Строколіс В.Г., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми, режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заяви про згоду на придбання квартири ОСОБА_5 і відмову від звернення до суду за захистом права недійсною та усунення перешкод у користуванні квартирою,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_1. З 23.06.2006 року по 15.06.2015 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, який і після розлучення залишається проживати у належній їй квартирі. Враховуючи, що відповідач не є членом її сім»ї, не є власником цієї квартири, відсутні у нього законні підстави для користування даним житлом, тому просить суд визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки в добровільному порядку останній не звільняє житло.

ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просить їх задовольнити, надавши суду аналогічні пояснення, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом (а.с.37-38), в якому просить суд:1) визнати недійсною заяву від імені позивача ОСОБА_3 про згоду на придбання квартири ОСОБА_5 і відмову від звернення до суду за захистом права, посвідчену нотаріусом ОСОБА_4 під час оформлення договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2008 р., укладеного між ОСОБА_5Ю та ОСОБА_6 2) усунути перешкоди у користуванні ним квартирою за адресою м.Суми. пров.Толстого 10 кв. 5, які чинить відповідач-позивач ОСОБА_1 шляхом визнання за ним права користування квартирою. Дані вимоги обґрунтовує тим, що він має право на спірну квартиру, так як на її придбання витратив свої кошти 23 000 доларів США, постійно в ній мешкає та зареєстрований, сплачує комунальні послуги, в ній знаходяться його речі. Вважає, що заява від 06.02.2008 р.,посвідчена нотаріусом є недійсною, так як він її не писав, бо відповідачка домовилася з нотаріусом і всі необхідні документи були ним складені, а він лише підписував те, що йому пропонував нотаріус, не здогадуючись про підступні наміри колишньої дружини позбавити його таким чином права не лише на частку квартири, але згодом і права користування нею. Незважаючи на те, що згідно зі ст.27 ЦК України правочин, що обмежує можливість фізичної особи мати не заборонені законом цивільні права та обов'язки, є нікчемним, нотаріус Сумського міської и нотаріального округу, 06.02.2008 року посвідчила цю заяву, що позбавило його можливості оспорювати договір купівлі-продажу квартири. Також вказує, що згідно чинного законодавства припинення сімейних стосунків з власником будинку не позбавляє членів сім»ї права користуватися займаним приміщенням.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його адвокат ОСОБА_2 зустрічні позовні вимоги підтримали і просять їх задовольнити, а у первісному позові просять відмовити.

Відповідач-позивач ОСОБА_1 заперечувала проти зустрічного позову, надавши письмові заперечення, зазначивши, що доводи ОСОБА_3 не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час розгляду цивільної справи за його позовом про визнання права власності на спірну квартиру, за результатами розгляду якого було відмовлено у задоволенні вимог. (а.с. 106-107)

Третя особа - нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення сторін, адвоката, дослідивши матеріали справи та оцінивши усі наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні як первісного так і зустрічного позовів слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2008 року, посвідченого нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, що підтверджено копією договору купівлі-продажу, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП « Сумське міське бюро технічної інвентаризації»(а.с.8,49)

Згідно копії рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16.06.2015 року сторони перебували у шлюбі з 23.06.2006 року по 15.06.2015 року (а.с.4)

16.12.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми було ухвалено рішення, за яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спірну квартиру було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25.01.2016 року дане судове рішення було залишено без зміни. (а.с.10-12)

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Звертаючись до суду з вказаним позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, позивачка ОСОБА_1 посилалася на положення ст.ст. 316, 321, 379,ч.1 ст. 382, ч.1 ст. 383, ст. 405 (без зазначення частин) ЦК України, які регламентують право власності на житлове приміщення, проживання в ньому членів сім»ї власника тощо. Разом з цим, до виниклих правовідносин слід застосовувати ще і норми Житлового кодексу України, а також ч.2 ст. 405 ЦПК України, якої передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до вимог ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку /квартири/ не позбавляє членів сім'ї права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 ЖК України.

У ч.1 ст. 391 ЦК України вказано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

На думку суду, позивачка не надала достатніх доказів того, яким чином відповідач перешкоджає їй користуватися та розпоряджатися своєю власністю, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач є колишнім членом сім'ї позивачки, оскільки перебував в зареєстрованому шлюбі з нею і набув право користування спірним житлом, будучи зареєстрованим у квартирі з 26.03.2008 року, постійно в ній проживає, сплачує комунальні послуги (а.с.41-95) Тому доводи, на які посилається позивачка у первісному позові не знайшли свого підтвердження у суді, а відповідно законних підстав для визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою № 5 по вул. Л. Толстого, 10 в м. Суми немає.

Що ж стосується зустрічного позову ОСОБА_3, то суд вважає також заявлені вимоги недоведеними і такими, що спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)

У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, фактично доводи ОСОБА_3 з приводу підписання ним заяви від 06.02.2008 року були предметом дослідження в судовому засіданні під час розгляду цивільної справи за його позовом до відповідачки про визнання права власності, крім того під час розгляду даного позову в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження той факт, що позивача ввели в оману його дружина та нотаріус, що вони мали будь-яку домовленість між собою. Позивач на час підписання заяви був повнолітньою дієздатною особою, не позбавлений був можливості скористатися правовою допомогою в разі сумнів юридичного характеру під час підписання заяви. Тому суд не вбачає законних підстав для визнання недійсною заяву від імені позивача ОСОБА_3 про згоду на придбання квартири ОСОБА_5 і відмову від звернення до суду за захистом права, посвідчену нотаріусом ОСОБА_4 під час оформлення договору купівлі-продажу квартири від 06.02.2008 р., укладеного між ОСОБА_5Ю та ОСОБА_6

Стосовно вимоги про усунення перешкоди у користуванні ним квартирою за адресою м.Суми. пров.Толстого 10 кв. 5, які чинить відповідач-позивач ОСОБА_1 шляхом позбавлення його права користування квартирою, то суд вважає за необхідне зазначити, що ОСОБА_3 і так користується спірною квартирою, адже в ній проживає і по теперішній час, а тому ця вимога є безпідставною.

Керуючись ст.ст.60, 61, 212-215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом відмовити за необґрунтованістю.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання заяви про згоду на придбання квартири ОСОБА_5 і відмову від звернення до суду за захистом права недійсною та усунення перешкод у користуванні квартирою залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г.Ю. Корольова