Справа № 661/3449/16-ц
Провадження № 2/661/90/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року

Новокаховський міський суд Херсонської області в складі :

Головуючого судді Матвєєвої Н.В.

При секретарі Ганжевій В.Г., Клименко А.О.

З участю представника позивача адвоката ОСОБА_1

Представника відповідача адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Каховка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 29 листопада 2012 року її чоловік ОСОБА_5 уклав договір позики на суму 93 666 грн. із громадянином ОСОБА_4 у звязку з чим останній написав розписку про отримання грошей. Згідно приведеного документу, відповідач прийняв зобовязання про повернення всієї суми боргу у строк до 01.01.2014 року. При передачі її чоловіком грошей ОСОБА_4 був присутній ОСОБА_6 У визначений договором строк ОСОБА_4 даний борг не повернув, мотивуючи тим, що в нього немає грошей. У подальшому її чоловік неодноразово звертався до ОСОБА_4 з вимогою повернути борг, однак останній продовжував стверджувати, що в нього немає грошей. 20 вересня 2015 року ОСОБА_5 помер і вона прийняла спадщину після нього за законом, у звязку з чим до неї перейшло право вимагати зазначений вище борг. Протягом 2016 року вона неодноразово зверталася до ОСОБА_4 із проханням повернути борг, але він не реагував на її прохання. Вважає, що відповідно до ст. 625 ЦК України відповідач повинен сплатити окрім суми боргу, інфляційні втрати в розмірі 89 732,03 грн., 3 % річних від простроченої суми 8 822,57 грн. Також, вони з чоловіком планували купити на позичені ОСОБА_4 грошові кошти долари США, з 01.01.2014 року змінився курс долару США по відношенню до гривні, у звязку з чим вона понесла збитки у виді упущеної вигоди в сумі 206 093,20 грн.

Просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь борг у сумі 398 313,80 грн., з яких основна сума боргу за договором позики 93 666 грн., інфляційні втрати 89 732,03 грн., 3 % річних - 8 822,57 грн., збитки у формі упущеної вигоди 206 093,2 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Позивачка ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що її чоловік завжди позичав гроші, в листопаді 2012 року він повідомив її, що ОСОБА_4 потрібно позичити гроші, вона особисто відрахувала йому суму грошей, яка складала 96 000 грн. В 2015 році її чоловік ОСОБА_5 почав хворіти і звертався до ОСОБА_4 з проханням повернути грошові кошти, передані йому в борг, але останній грошові кошти не повернув. Після його смерті вона прийняла спадщину, діти відмовилися від прийняття спадщини на її користь і знову звернулася до ОСОБА_4 з проханням повернути борг, але до цього часу борг не повернуто. Гроші, які були передані ОСОБА_4 вони збирали для придбання на них доларів США, тому їй завдано збитків у виді упущеної вигоди, бо за період часу з дати повернення до часу подачі позову, курс долару США значно зріс. Про наявність між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 угоди про придбання нерухомого майна їй нічого не відомо.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти позову посилаючись на відсутність між відповідачем та ОСОБА_5 договірних відносин позики.

Відповідач ОСОБА_4 допитаний судом за його згодою в якості свідка під присягою, в судовому засіданні пояснив, що він був знайомий із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які займали керівні посади на ВАТ «Південелектромашзаводі», на час ліквідації заводу в нього був інтерес викупити обєкт нерухомого майна, але ОСОБА_5 і ОСОБА_6 запропонували йому купити вказаний обєкт нерухомості разом, а потім реалізувати його за комерційними цінами, повідомивши, що в них є покупець. Він повинен був виступити їх довіреною особою і укласти від свого імені договір купівлі-продажу обєкта нерухомості. Між ним та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 була укладена угода, відповідно до якої кожен з них вніс у виді внеску грошові кошти в сумі 93 666 грн. для придбання обєкта нерухомості з урахуванням витрат на нотаріальне оформлення договору купівлі продажу. На підтвердження того, що після реалізації обєкту нерухомості він поверне грошові кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були складені розписки, строк повернення був зазначений формально, він відповідав строку реалізації обєкту нерухомості. Гроші в руки він не брав, вони були сплачені на його імя в банк. На вказані грошові кошти був придбаний обєкт нерухомості, який за домовленістю оформлений на нього як на фізичну особу підприємця. В подальшому у звязку з воєнними подіями, покупець відмовився купувати вказаний обєкт нерухомості і він запропонував ОСОБА_5 і ОСОБА_6 переоформити обєкт нерухомості на себе, оскільки потрібно було нести витрати на його утримання, але вони відмовилися. На теперішній час він не відмовляється оформити обєкт нерухомості частково на ОСОБА_3, оскільки не заперечує, що її чоловіком були вкладені гроші саме в це майно. Заперечує проти укладення між ним та ОСОБА_5 договору позики, оскільки гроші в борг він не брав, бо в нього не було такої необхідності. Просив суд стягнути з позивачки витрати на правову допомогу в сумі 4320 грн.

Суд заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази в їх сукупності приходить до наступного висновку.

Судом встановлено. Відповідно до розписки від 29.11.2012 року, ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 в присутності ОСОБА_6 гроші в сумі по 93 666 грн. відповідно до угоди сторін. Зобовязується повернути до 01.01.2014 року. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували в шлюбі з 03.09.1976 року. Відповідно до свідоцтва про смерть, ОСОБА_5 помер 20 вересня 2015 року. З відповіді приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу від 31.10.2016 року вбачається, що 01.06.2016 року ОСОБА_3 було подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, згідно якої їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири за адресою : АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_5 З розрахунку зробленого позивачкою слідує, що 3 % річних на суму простроченого боргу 93 666 грн. складає 8 822, 57 грн., сума інфляційних втрат складає 89 732,03 грн.

Відповідачем надано суду угоду сторін від 27.11.2012 року, укладену між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідно до якої досягнуто домовленість між вказаними фізичними особами про використання грошових коштів, вкладених кожним для реалізації загальної комерційної програми. Комерційна програма представляє собою викуп у підприємства, що ліквідується «ВАТ «Південелектромаш» складського комплексу і подальша його реалізація за комерційними цінами, а також організація на вказаних площах виробничої та іншої комерційної діяльності. Для цієї мети кожен з учасників угоди вкладає по 93 666 грн., а всього учасниками сконцентровано 281 000 грн., які передаються фізичній особі підприємцю ОСОБА_4, від імені якого здійснюється угода купівлі-продажу обєктів нерухомості і вся господарська діяльність. Всі витрати по утриманню обєктів, а також отриманий прибуток від реалізації обєктів і комерційного їх використання розподіляється між учасниками угоди в рівних частках. Угода укладена на підставі добровільного волевиявлення та без будь-якого примусу та підписана ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 27.11.2012 року між ФОП ОСОБА_4 та ВАТ «Південний електромашинобудівний завод» укладено попередній договір купівлі-продажу комплексу, будівель і споруд складського господарства, розташованого за адресою : м. Нова Каховка Херсонської області вул. Фабрична, буд 13, що належить ВАТ «Південний електромашинобудівний завод», за цим договором витрати,повязані з нотаріальним посвідченням договору в розмірі 1 % від суми договору, вартість витягів з єдиних реєстрів Міністерства юстиції України, на підставі яких має бути здійснений продаж комплексу будівлі та споруди складського господарства, а також витрати по оплаті збору до Пенсійного фонду України у розмірі 1 %, витрати, повязані з реєстрацією правочину, а також оплата вартості витягу з єдиного реєстру про перевірку відсутності податкової застави проводиться покупцем.

23.08.2013 року між ФОП ОСОБА_4 та ВАТ «Південний електромашинобудівний завод» укладено договір купівлі-продажу комплексу, будівель і споруд складського господарства, розташованого за адресою : м. Нова Каховка Херсонської області вул. Фабрична, буд 13, що належить ВАТ «Південний електромашинобудівний завод» за ціною 270 000 грн. Розрахунок на майно був здійснений у безготівковій формі до підписання та нотаріального посвідчення цього договору шляхом перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок Продавця.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.08.2013 року вбачається, що за ФОП ОСОБА_4 зареєстроване право власності на комплекс, будівлі та споруди складського господарства, аз адресою : Херсонська область м. Нова Каховка вул. Фабрична, 13.

З податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_4 за 2012 рік слідує, що сума задекларованого доходу за звітний період складає 566 561 грн.

Позивачкою надано суду оригінал розписки, складеної ОСОБА_4 зі зворотної сторони якої міститься угода сторін від 27.11.2012 року, про придбання обєкту нерухомості за рахунок спільних коштів ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і згоду на укладення угоди купівлі-продажу від імені ФОП ОСОБА_4

З пояснень свідка ОСОБА_6 слідує, що вони співпрацювали з ОСОБА_4, закуповували в нього метал. ОСОБА_5 привів ОСОБА_4 на завод. Під час ліквідації ВАТ «Південелектромашзаводу» було нерухоме майно, яке необхідно було терміново реалізовувати. Вони вирішили разом придбати нерухоме майно, а потім його реалізувати і прибуток розподілити порівну. З цих підстав між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ним було укладено угоду, за якою кожен вкладає грошові кошти в сумі 93 666 грн., на вказані кошти ФОП ОСОБА_4 на конкурсній основі придбає нерухоме майно - комплекс складських приміщень, належних ВАТ «Південелектромаш». Після цього вони продають його третій особі, яка бажала придбати вказане нерухоме майно. Гроші ОСОБА_5 і він передавали ОСОБА_4 Для підстраховки ОСОБА_4 надав їм розписки про отримання грошових коштів, в яких зазначена дата повернення, тобто найпізніша дата реалізації придбаного майна. Проте, в подальшому відбулися зміни в економіці держави, вони не змогли реалізувати комплекс будівель і споруд, ОСОБА_4 пропонував переоформити нерухомість на нього та ОСОБА_5, вони не погодилися. Після смерті ОСОБА_5 він звертався до ОСОБА_4 з проханням розрахуватися з дружиною ОСОБА_5, але останній послався на відсутність вільних грошових коштів.

Відповідно до ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 2) правонаступництва;

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що 27.11.2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 підписано угоду, відповідно до якої вони роблять внески по 93 666 грн. кожен з метою викупу у підприємства, що ліквідується «ВАТ «Південелектромаш» складського комплексу і подальшої його реалізації за комерційними цінами, а також організації на вказаних площах виробничої та іншої комерційної діяльності. Всього учасниками сконцентровано 281 000 грн., які передаються фізичній особі підприємцю ОСОБА_4, від імені якого здійснюється угода купівлі-продажу обєктів нерухомості і вся господарська діяльність. В розписці, дослідженій судом зазначено, що ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_5 грошові кошти по 93 666 грн. відповідно до угоди, зобовязується повернути до 01.01.2014 року. Вказана розписка складена 29.11.2012 року. В подальшому ФОП ОСОБА_4 спочатку уклав попередній договір купівлі - продажу комплексу складських приміщень, належних ВАТ «Південелектромаш», а потім 23.08.2013 року між ФОП ОСОБА_4 та ВАТ «Південний електромашинобудівний завод» укладено договір купівлі-продажу комплексу, будівель і споруд складського господарства, розташованого за адресою : м. Нова Каховка Херсонської області вул. Фабрична, буд 13 за ціною 270 000 грн. Вказані обставини підтверджуються показаннями відповідача, допитаного в якості свідка ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 ОСОБА_5 помер, після нього спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 позивачка по справі, яка є правонаступником прав та обовязків ОСОБА_5

Таким чином, суд вважає, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не було укладено договору позики, оскільки розписка, що на думку позивачки та її представника, підтверджує факт укладення договору позики та передачі грошових коштів, не містить посилання на передачу грошей в борг ОСОБА_4, а лише підтверджує отримання ним грошових коштів відповідно до угоди, в якій зазначено про витрату вказаних грошових коштів на придбання обєкту нерухомості за спільні кошти ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, кожен з яких вкладає по 93 666 грн. Вказівка в розписці строку повернення грошових коштів не може розцінюватися судом як строк виконання зобовязання по поверненню грошових коштів взятих в борг, оскільки як свідок ОСОБА_6 так і ОСОБА_4 вказували, що дата повернення грошових коштів зазначена формально, розписка написана для підстраховки, гроші в борг не передавалися. Як слідує з матеріалів справи на вказані грошові кошти було придбане нерухоме майно, ОСОБА_4 не заперечував здійснити відчуження 1/3 частини майна на користь ОСОБА_3 Позивачка є новим кредитором, тому до неї переходять права і обовязки в тому обсязі, в якому вони належали ОСОБА_5

В постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року по справі № 6-1967 цс15, в якій висловлена Верховним Судом України правова позиція, зазначено, що договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Суд не приймає до уваги посилання представника позивачки на недотримання сторонами вимог до укладеної угоди, відповідно до якої вони вирішили придбати нерухоме майно за спільні кошти, неможливість повернення грошових коштів ОСОБА_5 в інший спосіб як стягнення боргу за договором позики, безпідставність твердження ОСОБА_4 про придбання майна саме за гроші ОСОБА_5, бо в договорі зазначено про придбання майна ФОП ОСОБА_4 зі згоди його дружини, що свідчить про спільну сумісну власність подружжя, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які повідомили про справжню волю сторін та правову природу правовідносин, виниклих між ОСОБА_5, ОСОБА_6 і ОСОБА_4

Тому суд не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу за договором позики в сумі 93 666 грн.

Позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 3% річних у сумі 8 822,57 грн., інфляційних втрат в сумі 89 732,03 грн. та упущеної вигоди в сумі 206 093,20 грн. є похідними, підлягають стягненню в разі задоволення позовної вимоги про стягнення боргу за договором позики, тому не підлягають задоволенню. До того позивачкою не доведено реальності одержання доходів, в разі якщо її право б не було порушено.

З цих підстав в позові ОСОБА_3 слід відмовити у повному обсязі.

Відповідачем ОСОБА_4 понесені витрати на правову допомогу в сумі 4320 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру, додатковою угодою до договору № 01/17 про надання правової допомоги від 09.01.2017 року, актом приймання передачі виконаних послуг за договором № 01/17 про надання правової допомоги від 21.02.2017 року, тривалістю судових засідань : 14.12.2016 року 3 хв., 11.01.2017 року 25 хв., 24.01.2017 року 29 хв., 14.02.2017 року 48 хв., 21.02.2017 року 23 хв., тому вони підлягають сятгненню з позивачки відповідно до ст. 84, 88 ЦКП України.

За таких обставин, на підставі ст. 22, 512,514, 625, 1046, 1047,1049 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 84, 88, 212- 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в сумі 4320 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. В. Матвєєва