Ухвала

13 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДьомінаО.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, а також, розглянувши клопотання ОСОБА_2 про відвід судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміної О.О.,

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року відкрито провадження у справі.

Заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 березня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті комунальні послуги по теплопостачанню та постачанню гарячої води в розмірі 3 419 грн 68 коп., а також 243 грн 60 коп. судового збору.

ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вказану вище ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року залишено без руху та надано заявникові строк для усунення допущених при її оформленні недоліків. Заявникові роз'яснено про необхідність надання доказів про сплату судового збору за подачу та розгляд апеляційної скарги, або про заявлення клопотання щодо відстрочення/розстрочення сплати таких витрат у разі наявності для цього відповідних обставин. Крім того, роз'яснено про необхідність подачі заяви про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції із зазначенням поважних причин його пропуску, підтверджених належними та допустимими доказами. При цьому, апеляційний суд керувався положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 297 ЦПК України.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подачу та розгляд апеляційної скарги на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року з підстав, передбачених ч. 3 ст. 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року і постановити нову ухвалу про відкриття апеляційного провадження у справі, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2016 року зазначену вище касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року залишено без руху та надано заявникові строк для усунення допущених при її оформленні та подачі недоліків.

Зокрема, заявникові було роз'яснено про неможливість вирішення питання про відкриття касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження і відсутнє клопотання про поновлення відповідного процесуального строку та докази на підтвердження поважності пропуску такого строку (оскаржуються судові рішення апеляційного суду від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року, а касаційну скаргу подано 1 листопада 2016 року, тобто більше ніж через 20 днів), а також про те, що касаційна скарга неповністю відповідає вимогам ст. 326 ЦПК України (п. 6 ч. 2, ч. 5 ст. 326 ЦПК України). Заявникові роз'яснено про наслідки невиконання вимог відповідної ухвали касаційного суду, передбачені ч. ч. 2, 3 ст. 328, ст. 121 ЦПК України.

На виконання вимог ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 листопада 2016 року від ОСОБА_2 надійшли матеріали, які не містять клопотання заявника про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження вказаних вище ухвал апеляційного суду, а також доказів поважності пропуску відповідного процесуального строку.

ОСОБА_2 вважає, що нею строк на касаційне оскарження ухвал апеляційного суду Харківської області від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року не пропущено, оскільки копію оспорюваної ухвали апеляційного суду від 6 жовтня 2016 року вона отримала лише 21 жовтня 2016 року, а касаційну скаргу було подано 1 листопада 2016 року, тобто менше ніж через 20 днів (ст. 325 ЦПК України).

Такі доводи заявника є безпідставними у зв'язку з наступним.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 7 постанови від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» роз'яснив, що передбачений статтею 325 ЦПК строк на касаційне оскарження судового рішення необхідно обчислювати з урахуванням визначеного статтею 69 ЦПК правила про початок перебігу процесуальних строків - з наступного дня після відповідної календарної дати та з дотриманням вимог частин третьої, п'ятої та шостої статті 70 ЦПК.

Положення статті 325 ЦПК про те, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду, поширюються також на випадки, коли відповідно до статті 218 ЦПК апеляційний суд проголосив лише вступну та резолютивну частини рішення, або коли справу розглянуто за відсутності в судовому засіданні особи, яка брала участь у справі та оскаржує судове рішення. Отже, обчислення строку касаційного оскарження починається з наступного дня після проголошення апеляційним судом судового рішення.

Проте якщо недотримання строків касаційного оскарження було зумовлено діями (бездіяльністю) суду, зокрема, особу не було належним чином повідомлено про час і місце судового засідання або їй не надіслано протягом двох днів із дня складання повного судового рішення його копію, як це передбачено частиною третьою статті 222 ЦПК, а також статтями 317, 321 ЦПК, то ці обставини можуть бути підставою для поновлення строку на касаційне оскарження за заявою особи, яка оскаржує судове рішення.

У зв'язку із цим суд повинен встановити причинно-наслідковий зв'язок між неправомірною діяльністю суду та фактом пропущення строку (наприклад, встановити, що дії чи бездіяльність суду призвели до того, що саме ця особа не змогла подати касаційну скаргу вчасно).

Аналізуючи наведене вище, слід дійти висновків про помилковість доводів ОСОБА_2 щодо дотримання нею строку на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року, оскільки обчислення строку касаційного оскарження почалося не з моменту отримання останньою копії такої ухвали суду, а з наступного дня після проголошення апеляційним судом такого судового рішення, і закінчився строк його касаційного оскарження 26 жовтня 2016 року. Ті обставини, що заявник отримала копію відповідного судового рішення із запізненням, можуть слугувати підставою для вирішення питання щодо поновлення строку касаційного оскарження (у разі доведеності факту та причинно-наслідкового зв'язку між неправомірною діяльністю суду та пропущення строку) якщо буде заявлено відповідне клопотання.

Таким процесуальним правом ОСОБА_2 не скористалася, а тому наявні підстави для застосування касаційним судом положень ч. 3 ст. 328 ЦПК України, як підстави для відмови у відкритті касаційного провадження в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 6 жовтня 2016 року.

Слід зазначити, що заявником не наведено жодних обставин, що призвели до пропуску нею процесуального строку на касаційне оскарження іншої оспорюваної ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року, а також не заявлено клопотання про поновлення відповідного процесуального строку.

За таких обставин, наявні підстави для застосування касаційним судом положень ч. 3 ст. 328 ЦПК України, як підстави для відмови у відкритті касаційного провадження і в частині оскарження ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня 2016 року.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 328ЦПК України, якщо заяву не буде подано в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження є неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження.

ОСОБА_2 подала до суду касаційної інстанції також клопотання про відвід судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміної О.О. з підстав, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України. Заявник посилається на те, що вказана вище ухвала касаційного суду від 10 листопада 2016 року, якою касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без руху і надано заявникові строк для усунення допущених при її оформленні недоліків, суперечить вимогам Закону.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді.

Наведені ОСОБА_2 обставини на обґрунтування вимог заяви про відвід судді не є переконливими та достатніми для задоволення такого клопотання, оскільки вони зводяться до помилковості висновків касаційного суду щодо пропуску ОСОБА_2 строку касаційного оскарження оспорюваних нею ухвал апеляційного суду. Ці доводи заявника спростовуються наведеними вище роз'ясненнями пленуму касаційного суду.

Ухвала касаційного суду від 10 листопада 2016 року постановлена з врахуванням відомостей, які містилися в касаційній скарзі та додатків до неї. Крім того, зазначеним судовим рішенням касаційного суду було детально роз'яснено заявникові вимоги процесуального законодавства України щодо обов'язкової форми та змісту касаційної скарги, процесуальних вимог до строку її подачі, наслідків невиконання відповідного судового рішення. Такі роз'яснення залишилися поза увагою заявника, яка належним чином недоліки допущені при оформленні касаційної скарги не усунула.

Інші підстави, зазначені у ст. ст. 20, 21 ЦПК України обов'язкові для відводу судді відсутні.

Керуючись ст. ст. 20, 21, 325, 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження в справі за позовом комунального підприємства теплових мереж Харківського району Харківської районної державної адміністрації до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвали апеляційного суду Харківської області від 12 серпня та від 6 жовтня 2016 року відмовити.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід судді Дьоміної О.О. відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.О. Дьоміна