АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання сумісного нажитого майна набутого за час спільного проживання однією сім'єю, поділ набутого сумісного майна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року,-

встановила:

УхвалоюДніпровського районного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року у задоволенні вказаної заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду з постановленням нової ухвали про задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості поданої заяви.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

В іншій частині заяви відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Обґрунтовуючи заяву про скасування забезпечення позову, ОСОБА_1 зазначив, що він не є власником квартири АДРЕСА_1. Власником даної квартири є ОСОБА_3, згідно договору дарування від 28 листопада 2006 року.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову, суд належним чином не перевірив вищенаведені доводи заявника, та в оскаржуваній ухвалі не дав їм оцінку.

Крім того, при накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1, суд першої інстанції не звернув своєї уваги, що дана квартира, згідно позовної заяви, не є предметом спору сторін.

Пунктом 3 частини 1 ст. 312 ЦПК України передбачено, що розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду від 14 грудня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 3 ч. 1 ст. 312, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 грудня 2016 року скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук