АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/3069/16-ц 22-ц/774/77/К/17
Справа № 212/3069/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/77/К/17 Пустовіт О.Г.
Категорія - 26 (III) Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Барильської А.П., Бондар Я.М.,

за участі секретаря: Чубіної А.В.,

за участі: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» - Руденко Іллі Володимировича,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2, Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивач ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (нині ПрАТ «ЦГЗК») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в зв'язку з ушкодженням здоров'я.

В обґрунтування позовних вимог, вказав, що пропрацював в ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», на посаді машиніста бурової установки з 1о жовтня 2004 року по 30 квітня 2015 року - звільнений з підприємства в зв'язку з виявленою невідповідністю виконувати виконуваній роботі за станом здоров'я. Всього він пропрацював на ПАТ «ЦГЗК»» 10 років 10 місяців.

Висновком медико-соціальною експертною комісією (серія 12ААА № 016702) 14 квітня 2016 року йому встановлено 50 % втрати професійної працездатності третя група інвалідності, наступний переогляд 01.05.2017. Дата встановлення страхового випадку - 04 квітня 2016 року.

Зазначає, що саме з вини підприємства - відповідача, він втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, скаржиться на біль в шийному відділі хребта, гострий біль в хребті, гострий біль в попереку, головний біль, запаморочення, біль та обмеженість рухів у поперекова-крижовому відділі хребта з іррадіацією в обидві ноги, переважно в праву, утруднену ходу, оніміння в правій нозі, біль в правій руці, її терпкість, загальну слабкість, підвищену втому.

Вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 234900 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. без утримання податків та обов'язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ЦГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 1378 грн.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 145000 грн. посилаючись на неповне та неточне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, вважає, що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає фактичним моральним стражданням, які він переніс та переносить у зв'язку із професійним захворюванням.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПрАТ «ЦГЗК» ставить питання про зміну рішення суду та зменшення суми відшкодування моральної шкоди позивачу до 5000 грн. враховуючи вимоги справедливості та розумності, посилаючись на те, позивач не надав доказів того, що саме робота на ПрАТ «ЦГЗК» винне устала причиною його професійного захворювання, зазначає, що факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований та судом не враховано тяжкого фінансового становища відповідача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 пропрацював в ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», на посаді машиніста бурової установки з 1о жовтня 2004 року по 30 квітня 2015 року - звільнений з підприємства в зв'язку з виявленою невідповідністю виконувати виконуваній роботі за станом здоров'я. Всього він пропрацював на ПАТ «ЦГЗК»» 10 років 10 місяців.

Відповідно п.п. 13, 16, 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, робоче місце ОСОБА_2 характеризувалось:

-наявністю аерозолю фіброгенної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищують гранично допустимі,

-недосконалою технологією підземного видобуту руди,

-періодичною неможливістю використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів

внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Згідно п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією встановлено, що працюючи в підземних умовах шахти підземним машиністом бурової установки ОСОБА_2 виконував роботи з керування буровими станками під час буріння свердловин, монтував, демонтував, переміщав, готував до роботи, установлював і регулював бурове обладнання. При цьому в наслідок недосконалості технології підземного видобутку, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Висновком медико-соціальною експертною комісією (серія 12ААА № 016702) 14 квітня 2016 року ОСОБА_2 встановлено 50 % втрати професійної працездатності третя група інвалідності, наступний переогляд 01.05.2017. Дата встановлення страхового випадку - 04 квітня 2016 року.

Відповідно медичних довідок, ОСОБА_2 в зв'язку з погіршенням стану здоров'я неодноразово знаходився на стаціонарному лікуванні.

15 січня 2016 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 058) ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання за діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другої ст., емфізема легень першої другої ст.), група В. ЛН-другого ступеня, радикулопатія поперекова-крижова L5- S1, переважно справа. -Захворювання професійні.

Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів, прийом медикаментів, щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії - профілакторії, санаторне - курортне лікування.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2, та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обов'язків і пов'язане з виробництвом, і наявності у зв'язку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п.п. 13, 16, 17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 18.02.2016 року робоче місце ОСОБА_2 характеризувалось:

-наявністю аерозолю фіброгенної дії у повітрі робочої зони в параметрах, що перевищують гранично допустимі,

-недосконалою технологією підземного видобуту руди,

-періодичною неможливістю використовувати транспортувальні засоби та засоби малої механізації для переміщення вантажів

внаслідок технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосування.

Згідно п.16 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причин виникнення хронічного професійного захворювання комісією встановлено, що працюючи в підземних умовах шахти підземним машиністом бурової установки ОСОБА_2 виконував роботи з керування буровими станками під час буріння свердловин, монтував, демонтував, переміщав, готував до роботи, установлював і регулював бурове обладнання. При цьому в наслідок недосконалості технології підземного видобутку, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення, підпадав під вплив підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що самим фактом втрати позивачем професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, яке виникло через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача.

Вказані вище обставини спростовують доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивач не надав доказів того, що саме робота на ПрАТ «ЦГЗК» винне устала причиною його професійного захворювання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Позивач втратив здоров'я, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, скаржиться на біль в шийному відділі хребта, гострий біль в хребті, гострий біль в попереку, головний біль, запаморочення, біль та обмеженість рухів у поперекова-крижовому відділі хребта з іррадіацією в обидві ноги, переважно в праву, утруднену ходу, оніміння в правій нозі, біль в правій руці, її терпкість, загальну слабкість, підвищену втому.

Доводи позивача в його апеляційній скарзі про те, що розмір стягнутої моральної шкоди не відповідає фактичним моральним стражданням та доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Крім того, з урахуванням, що право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому первинної МСЕК, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що так як позивачу первинно було встановлено втрату 20 % професійної працездатності (а.с.17 оборот), то розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 20000 грн.

Наданий суду апеляційної інстанції первинний висновок МСЕК від 23.04.2015 року стосовно ОСОБА_2 стосується трудового каліцтва, в той час як предметом даного спору є відшкодування моральної шкоди, що спричинена позивачу отриманим професійним захворюванням, тому колегія суддів не може прийняти до уваги вказаний висновок МСЕК.

Крім того слід зазначити, що тяжке фінансове становище підприємства відповідача не є підставою для відмови в задоволенні позову позивача.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

Проте рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині стягнутого з відповідача на користь держави розміру судового збору.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» (далі Закону) від 08.07.2011р. №3674-VI, в редакції станом на 01.09.2015 року, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 5 Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи.

Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, то судовий збір, відповідно до вимог ч.2 ст. 88 ЦПК України, має бути стягнутий на користь держави з відповідача в розмірі 551 грн. 20 коп., тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутого судового збору.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2016 року змінити в частині розміру стягнутого з Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»на користь держави розміру судового збору, зменшивши його з 1378 грн. до 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: