Справа № 510/666/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року Ренійський районний суд Одеської області

У складі: головуючого судді - Сорокіна К.В.,

при секретарі - Івановій Н.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у залі суду у місті Рені справу за позовом ОСОБА_1 до Плавнівської сільської ради Ренійського району Одеської області про визнання права власності, -

в с т а н о в и в:

Представник відповідача у судове засідання не зявився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не зявися, направив до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, наполягав на задоволенні позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія паспорта ОСОБА_1; копія витягу № 87 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого 17.02.2011 р. було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, прізвище дружини після укладення шлюбу «Кічук»; копія витягу № 1 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, згідно якого 25.11.1973 р. було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5., прізвище дружини після укладення шлюбу «Наню»; копія витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст..ст. 126, 133, 135 СК України, згідно якого ОСОБА_4 народилась 20.08.1949 р., мати ОСОБА_6; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7, померла 22.04.1997 р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8, померла 30.03.2003 р.; копія заповіту ОСОБА_8 від 19.10.2001 р., посвідченого секретарем Плавнівської сільської ради, згідно якого ОСОБА_8 заповідала все своє майно ОСОБА_1; копія сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ОД № 0107673, згідно якого ОСОБА_7 належить право на земельну частку (пай) у КПС «Світанок» розміром 3,61 умовних кадастрових гектара; копія сертифікату на право на земельну частку (пай), серія ОД № 0574495, згідно якого ОСОБА_8 належить право на земельну частку (пай) у КПС «Світанок» розміром 3,61 умовних кадастрових гектара; копія свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП «Світанок»; копія довідки нормативно грошової оцінки земельної частки (пай) площею 3,61 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Плавнівської сільської ради, грошова оцінка складає 47624,26 грн.; копія довідки Плавнівської сільської ради від 19.11.2015 р. № 2264, згідно якої на день смерті ОСОБА_8 разом з нею мешкав позивач ОСОБА_1; копія постанови про відмову щодо вчинення нотаріальних дій, підстава відсутність оригіналів правовстановлюючих документів.

Дослідивши надані докази, судом було встановлено, що 22.04.1997 року померла ОСОБА_7, яка була бабусею позивача. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) «Світанок», розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107673.

Під час життя ОСОБА_7 заповідального розпорядження не залишила, тому спадкоємство здійснювалось за законом.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_7 була її донька ОСОБА_8, мати позивача, яка на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем.

Так як спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р..

У шестимісячний строк ОСОБА_8 не звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак позивач вважає, що його мати ОСОБА_8 прийняла спадщину в порядку ст. 549 ЦК України (1963) р., шляхом фактичного вступу в управління та володіння майном, так як, після смерті своєї матері ОСОБА_7, мати позивача ОСОБА_8 утримувала документи на земельну частку (пай) у себе, та отримувала по ним відповідну оплату.

30.03.2003 року померла ОСОБА_8 яка була матірю позивача.

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшли право на земельну частку (пай) «Світанок», розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107673, яке вона успадкувала після смерті ОСОБА_7 та право на земельну частку (пай) «Світанок», розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0574495.

На випадок своєї смерті ОСОБА_8 залишила заповідальне розпорядження, згідно якого все своє майно заповідала своєму сину позивачу ОСОБА_1, тому спадкоємство здійснюється за заповітом.

Так як спадщина відкрилась до 1 січня 2004 року, зазначені правовідносини мають регулюватись ЦК України (1963) р.

На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Позивач ОСОБА_1, який є спадкоємцем за заповітом, не звернувся до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак він на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем, після її смерті вступив у фактичне володіння сертифікатами на земельній частки (пай), отримував по ним відповідну плату, таким чином прийняв спадщину фактично.

Позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 14.01.2016 року, але нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки були відсутні оригінали на сертифікатів на право на земельну частку (пай). Правовстановлюючих документів, які б відповідали вимогам нотаріуса, позивач не зміг надати, у звязку із їх втратою, а відновити оригінал або отримати дублікат позивач не зміг, так як чинним законодавством не передбачена можливість відновлення таких сертифікатів після смерті власника, його спадкоємцями за умови, якщо свідоцтво про право на спадщину не видано. Ця обставина змусила позивача звернутися до суду із позовом про визнання права власності.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

До прав і обовязків, що виникли до введення в чинність нового закону, у тому числі тих з них, що з якихось причин виявились не здійсненими (не виконаними) на момент введення в чинність нового закону, застосовується раніше діюче законодавство. Враховуючи те, що права й обовязки виникли до введення в чинність нового ЦК України (2003 р.). правовідносини між сторонами регулюються ЦК України 1963 р. На підставі ст. 549 ЦК України (1963 р.) признається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_7 була її донька ОСОБА_8. Вона на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем, після смерті матері утримувала документи на земельну частку (пай) у себе, та отримувала по ним відповідну оплату, тобто прийняла спадщину фактично, однак оформити її належним чином під час життя не встигла.

30.03.2003 р. ОСОБА_8 померла, залишила заповіт на імя позивача, таким чином спадкоємство здійснюється за заповітом, правовідносини регулюються ЦК України (1963) р.

Згідно ст.. 534 ЦК України (1963) р. кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Спадкоємець за заповітом ОСОБА_1, прийняв спадщину в порядку ч. 1 ст.. 549 ЦК України (1963) р., шляхом фактичного управляння та володіння спадковим майном, оскільки після смерті ОСОБА_8 він утримував у себе документи на земельну частку (пай) у себе, та отримував по ним відповідну оплату.

ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину, однак, державним нотаріусом було надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що позивачем не було надано оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, оскільки вони були втрачені.

Таким чином, позивач прийняв спадщину, однак не може оформити її у звязку із обставинами, що не залежать від нього.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 130, 174, 212, 213 ЦПК України, ст.ст. 524, 529, 548, 553 ЦК України (1963), -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) КСП «Світанок», розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0107673, виданого на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 01.03.1996 р. № 129 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) КСП «Світанок», розміром 3,61 умовних кадастрових гектарів на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ОД № 0574495, виданого на підставі рішення Ренійської районної державної адміністрації Одеської області від 01.03.1996 р. № 129 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя К.В. Сорокін