Провадження №2/263/639/2017
14.02.2017 року місто Маріуполь
Жовтневий райсуд м. Маріуполя під головуванням судді Ікорської Є.С. при секретарі Турчиній Н.К., за участю прокурора Брущенко І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» про позбавлення батьківських прав,
Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу у її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення по справі.
Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України.
Представник третьої особи надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позовної заяви не заперечував.
Прокурор вважала доцільним задовольнити позов.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є батьком малолітніх дітей: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно з свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим (Центральним) відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Донецькій області НОМЕР_3 від 06.01.2011, актовий запис № 16 від 06.01.2011 року, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим (Центральним) відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Донецькій області, НОМЕР_1, актовий запис № 440 від 23.04.2007 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно з свідоцтвом про народження, виданого Жовтневим (Центральним) відділом реєстрації актів цивільного стану управління юстиції в Донецькій області НОМЕР_2, актовий запис № 699 від 14.07.2003 року.
Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 21.05.2012 року малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відібрано у батьків ОСОБА_1, та ОСОБА_5, без позбавлення їх батьківських прав та стягнуто аліменти на їх користь.
Згідно з п.1,2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу здоров'я без поважних причин, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні і поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків.
Згідно з рішеннями колегії Жовтневої (Центральної) районної адміністрації Маріупольської міської ради від 17.07.2012 №166/1, № 166/2, №166/3 ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування.
Згідно з рішеннями колегії Жовтневої (Центральної) районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.11.2012 № 303/1, №303/2, №303/3 малолітніх ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, влаштовано до державного закладу на повне державне забезпечення.
Таким чином, діти відповідача знаходяться в дитячому будинку близько шести років зі статусом дітей, позбавлених батьківського піклування..
Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 02.12.2015 року матір дітей - ОСОБА_5 позбавлено батьківських прав стосовно малолітніх дітей ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Цим же рішенням відмовлено у позбавленні батьківських прав ОСОБА_1
Згідно з даними Жовтневого (Центрального) районного центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Маріупольської міської ради ОСОБА_1 перебував під соціальним супроводом з 30.10.2013 року до 30.04.2014 року, планом якого передбачалося: надання юридичних, інформаційних, педагогічних консультацій щодо порядку повернення дітей до родини та формування відповідального ставлення до батьківства. За час співпраці в рамках соціального супроводу, родина не виявила бажання повернути до родини дітей з причини ряду побутових проблем, активної участі у вирішенні яких не приймала. Соціальний супровід було завершено з підстави невиконання умов договору соціального супроводу. Протягом 2015-2016 р.р. до районного центру родина ОСОБА_1 не зверталась.
Згідно з актом обстеження умов проживання від 18.08.2016 року за адресою: АДРЕСА_1 умов для виховання та розвитку дітей не створено: відсутні спальні ліжка, меблі, кімната ОСОБА_1 захаращена, не прибрана, є заборгованість за комунальні платежі. Стосунки між ОСОБА_1 та його матір'ю (бабусею дітей), яка є основним наймачем квартири погані, постійно скандалить та принижує її.
Згідно з інформацією щодо вихованців дитячого будинку Комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» №278 від 14.02.2017 року вбачається, що малолітні ОСОБА_2, ОСОБА_2, ОСОБА_4 перебувають у дитячому закладі 6 років. Наразі діти навчаються у ЗОШ №36. У дитячому закладі батько ОСОБА_1 останнім часом дітей відвідує епізодично 1-2 рази на місяць. Аліменти не сплачує. В ході бесіди з директором дитячого будинку заявив, що нікому нічого не повинен платити, оскільки діти знаходяться у держустанові, тому утримувати їх мусить держава, а не він. На дні народження дітей не приходить. Діти втратили віру, що їх заберуть батьки. Діти не проти, щоб їх усиновили.
Судом встановлено, що до ОСОБА_1 з боку служби у справах дітей, адміністрації дитячого будинку, центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді було вжито безліч заходів задля повернення дітей у родину. При цьому під час розгляду позовів про позбавлення батьківських прав (рішення Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 22.07.2013 року та від 02.12.2015 року) відповідачу надавалася можливість виправити ситуацію, облаштувати належним чином для дітей житлово-побутові умови, працевлаштуватися та забезпечувати дітей матеріально, піклуватися про дітей тощо, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, судом наголошувалося про необхідність змінити ставлення до виховання дітей.
Проте протягом шести років діти все одно продовжують проживати у дитячому будинку, що вочевидь не сприяє їх найкращому розвитку і не надає їм батьківської любові і турботи.
Крім того, за медичними показниками діти потребують кваліфікованого лікування, проте з боку батька це не забезпечено.
Здоров'я, фізичний, психічний, духовний і моральний розвиток дитини мають беззаперечно найвищий пріоритет, ніж бажання батьків просто числитися батьками, самоусунувшись від здійснення батьківських обов'язків. Коли інтереси дитини під загрозою і довірити її подальше виховання батькам ніяк не можна, приймається рішення про позбавлення батьків батьківських прав.
Протягом кількох років діти живуть в очікуванні, що їх заберуть у родину, проте з боку батька не вжито заходів, які б давали можливість зробити висновок, що він насправді цього прагне не на словах, а дієво.
Усі ці обставини вказують на необхідність застосувати до батька крайню міру у вигляді позбавлення батьківських прав.
У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд звертає увагу на те, що в рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Європейський суд з прав людини також підкреслив, що, незважаючи на певний вільний розсуд держави в справі відібрання дітей під державну опіку, відбирання дітей від батьків означає відрізання дітей від свого коріння, що може бути виправданим лише у виняткових випадках. У той же час, як вбачається зі змісту рішень Європейського суду з прав людини "Z та інші проти Сполученого Королівства" від 10 травня 2001 року та "A. проти Сполученого Королівства" від 23 вересня 1998 року, в контексті вимог статті 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод держава повинна приділяти особливу увагу захисту дітей від поганого поводження з боку інших осіб, у тому числі шляхом здійснення своєчасних превентивних заходів.
Таким чином, беручи до уваги стандарти Європейського суду з прав людини, суд вважає, що в даному випадку інтереси малолітніх дітей превалюють над потребами збереження сім'ї, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не створює належних умов для їх життя та здоров'я. Більше того, умови, в яких перебували діти на момент їх відібрання від батьків, загрожували їх здоров'ю та життю. За цих обставин, на думку суду, з огляду на гарантії, передбачені ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, позбавлення відповідача батьківських прав, відповідає інтересам дітей.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав є доцільним, оскільки він свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, їх навчання, не займається їх вихованням та утриманням, у достатньому обсязі не спілкується з дітьми, не цікавиться їх здоров'ям.
Крім того, позбавлення батьківських прав відповідача дасть можливість дітям бути усиновленими у повноцінну родину, де їм буде забезпечено усі умови для розвитку, надано належні турбота, виховання, любов прийомних батьків, чого не прагне забезпечити ОСОБА_1, який самоусунувся від утримання і виховання дітей.
Враховуючи, що позбавлення відповідача батьківських прав є способом захисту прав дітей та відповідає їх інтересам, а відповідач ухиляється від виконання обов'язків по вихованню дітей та не проявляє належної батьківської турботи до них, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59-61, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 164-166 СК України, суд
Позов Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради до ОСОБА_1, третя особа Комунальний заклад «Міський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Позбавити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем по справі заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя: Є.С. Ікорська