Провадження № 2/521/2294/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
2 лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ПАТ « Промислово-фінансовий банк» про визнання права власності, витребування майна з чужого неказенного володіння, визнання недійсним правочину, -
До Малиновського районного суду м.Одеси звернулось з позовом ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ПАТ « Промислово-фінансовий банк» про визнання права власності, витребування майна з чужого неказенного володіння, визнання недійсним правочину.посилаючись на обставини викладені в позові, просило суд визнати право власності на автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 за ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» (ідентифікаційний код 33880354), витребувати автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171, реєстраційний номер НОМЕР_1, з чужого незаконного володіння ОСОБА_3, визнати недійсним укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 договір купівлі-продажу автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171, визнати недійсним свідоцтво про державну реєстрацію марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333 на ім'я ОСОБА_3, стягнути судовий збір з відповідачів по справі.
Представник позивача надав до суду заяву в якій просив суд позов задовольнити, проти заочного рішення не завперечував.
Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився , надав суду письмові заперечення на позов.
Представник третьої особи ПАТ « Промислово-фінансовий банк» у судове засідання не з'явився , надав суду письмову заяву, відповідно якої позов вважав обгрунтованим та таким який підлягає задоволенню.
Зі згоди представника позивача суд проводить розгляд справи у заочному порядку, що відповідає положеннямст. 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними доводи, дійшов до наступного.
Відповідно до положень п.1.2.договору купівлі-продажу автомобіля,, автомобіль придбаний ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» для передачі в фінансовий лізинг відповідачу ОСОБА_1.
Так, відповідно договору №131011-22/ФЛ-Ф-А фінансового лізингу, посвідченим нотаріально 11.10.2013 року ,та згідно акту приймання-передачі майна від 19.10.2013 року ,вказаний автомобіль позивачем ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» було передано в тимчасове платне користування на умовах фінансового лізингу ОСОБА_1 .
Відповідно до умов Договору фінансового лізингу №131011-22/ФЛ-Ф-А автомобіль є власністю лізингодавця (п.1.4. Загальних умов договору фінансового лізингу); право користування автомобілем обумовлено своєчасністю оплати лізингових платежів та виконання інших умов цього договору (п.6 Загальних умов договору фінансового лізингу); до припинення цього договору, предмет лізингу (автомобіль) не може вивозитися чи будь яким іншим чином переміщуватись за межі території України, бути переданим (відчуженим) лізингоодержувачем за будь-якими договорами. обтяженим будь якими обтяженнями будь якими особами без письмової згоди Лізингодавця (п.4.3 Загальних умов договору фінансового лізингу).
29.10.2013 року між ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» та ПАТ « Промислово-фінансовий банк» було укладено кредитний договір №30-2063/13, в забезпечення зобов'язань за яким ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» було передано в заставу банку автомобіль згідно нотаріально посвідченого договору застави транспортний засобів (реєстр. №1151) від 29.10.2013 року, про що було внесено 29.10.2013 року відповідний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №13981549 із вказівкою на заборону відчуження, що діє до теперішнього часу. За цим договором застави позивач зобовязаний зокрема, будь-яким чином не припиняти своє право власності на цей автомобіль у будь-який спосіб та не вчиняти відностно нього будь-які правочини (п.4.4.3 договору), що кореспондує із правом заставодержателя на предмет застави та вимогами заставодавця до третіх осіб, як власника предмету застави.
Проте, ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за договором не виконала, у зв'язку з простроченням оплати ОСОБА_1 лізингових платежів позивачем ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» в порядку ч.2 ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» було вчинено відмову від договору №131011-22/ФЛ-Ф-А фінансового лізингу від 11.10.2013 року (розірвано договір) повідомленням №747 від 25.05.2015р..
Відповідно до п.7 ч.1 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобовязаний «у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором».
Однак, відповідно до листа заставодержателя - ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» №06-0980/15 від 08.10.2015 року уповноважені особи банку не в змозі здійснити перевірку автомобіля у звязку із тим, що користувач автомобіля ОСОБА_1 зазначає про його викрадення.
Як встановлено судом, на підставі довідки-рахунку від 01 квітня 2015 року серії ААЕ №2053105 на ім'я ОСОБА_2 09.04.2015 року ВРЕР-7 УДАІ в м. Києві було перереєстровано транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333.
Відповідно до заяви №63469386 від 13.05.2015 року транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333 було знято з обліку ВРЕР-2 м. Одеси для реалізації 13.05.2015 року.
В подальшому, 15.05.2015 року на підставі довідки-рахунку ААЕ073571 від 13.05.2015 транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333 було зареєстровано «Центр ДАІ 1413» на імя відповідача ОСОБА_3, що підтвержується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ № СХТ 029333.
Відповідач ОСОБА_3 в наданих до суду письмових запереченнях, зазначає на те що на час придбання транспортного засобу всі документи для укладення договору були належним чином оформлені, зареєстровані та перевірені, тому жодних підстав для сумніву щодо правомірності правочину у відповідача не було. Також вказує на те, що його не стосуються обмеження щодо добросовісності набувача, оскільки боржником за договором застави є позивач, а не ОСОБА_1
Суд відхиляє дані запереречення. Судом встановлено, що автомобіль обтяжено заставою, про що було внесено 29.10.2013 року відповідний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №13981549 із вказівкою на заборону відчуження.
Проте відповідачем, під час придбання майна, не вжито усіх розумних належних та достатніх заходів, обережності та обачності для з'ясування правомочності продавця на відчуження майна та виключення можливості настання будь-яких несприятливих наслідків, зокрема, відповідачем не було здійснено заходів із зясування відомостей щодо відсутності обтяжень автомобіля та заборон на його відчуження за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, та одержання доказів правомірності відчуження автомобіля з урахуванням даних цього реєстру, включаючи одержання офіційних підтверджень від ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» та позивача. Тому ОСОБА_3 не є добросовісним набувачем автомобіля.
Також з матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, вибув з володіння ОСОБА_1 не з її волі, іншим шляхом.
Суд критично ставиться до доводів відповідача про придбання ОСОБА_2 автомобіля у ОСОБА_1О, з посиланням на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2015 року, оскільки сама ОСОБА_2 таких пояснень у справу не надавала, а в описовій частині ухвали Дніпровського районого суду м. Києва від 01.10.2015 року згадка йде про пояснення лише її доньки. Крім того, суд приймає до уваги візуальну невідповідність підпису ОСОБА_4 на довідці-рахунку від 01 квітня 2015 року серії ААЕ №2053105 її підпису на її заяві про зняття автомобіля з обліку, враховує лист заставодержателя - ПАТ «ПРОМИСЛОВО-ФІНАНСОВИЙ БАНК» №06-0980/15 від 08.10.2015 року та відсутність в матеріалах справи будь-яких документи з підписами ОСОБА_1, що підтверджували б її волю на відчуження автомобіля.
Відповідно до ч.1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно частини 1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно достатті 388 цього Кодексумайно не може бути витребуване у нього.
Відповідно до ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
Тому суд не відхиляє заперечення відповідача і в тій частині, що автомобіль вийшов з володіння позивача за його волею у спосіб передачі ОСОБА_1 за договором фінансового лізингу, враховує факт його розірвання.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Отже, якщо договір купівлі-продажу укладено, довідку-рахунок оформлено без згоди власника та/або обтяжувача, то такий договір, довідка-рахунок є недійсною, що тягне за собою недійсність будь-яких правочинів, які були укладені в часі після укладання недійсного правочину.
Відповідно до ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.
Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК Українидоговором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК Українидоговір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Відповідно доч.1 ст. 639 ЦК Українидоговір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.
Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч.3 ст.237 ЦК України представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Відповідно до ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Представництво за довіреністю може ґрунтуватися на акті органу юридичної особи. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.
Суд приймає до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 8 якої зазначено, що суд встановивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але підтверджено, що одна зі сторін його не підписувала, визнає цей договір недійсним за нормами ст. ст. 203,215 Цивільного кодексу України(підписання договору особою, яка не має на це повноваження та відсутність волевиявлення).
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» не мав жодного відношення до самого правочину, жодним чином не бажав настання наслідків у вигляді переходу права власності на транспортний засіб до третіх осіб та не мав волі до укладання договору купівлі продажу, довідки-рахунку, як власник транспортного засобу.
Таким чином, суд приходить до висновку, що при укладенні договору купівлі-продажу, довідки-рахунку автомобіля, який належить ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»було порушено вимоги ч.3, 5 ст. 203 ЦК України.
Так, оформлення довідки-рахунку від 01 квітня 2015 року серії ААЕ №2053105 та довідки-рахунку ААЕ №073571 від 13.05.2015 року, не відповідає волевиявленню ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» адже відповідний автомобіль вибув з володіння позивача поза його волі, не зважаючи на наявність запису про заборону відчуження що внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна за №13981549.
Як наслідок, договір купівлі-продажу укладено, довідку-рахунок видано за відсутності волевиявлення власника автомобіля - ТОВ «ВіЕйБі Лізинг», а тому форма договору на відчуження транспортного засобу не дотримана, тож цей договір є недійсним.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, щодо автомобіля марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333, визнання недійсним свідоцтва про реєстрацію на імя ОСОБА_3 та визнання прав власності за дійсним власником транспортного засобу ТОВ «ВіЕйБі Лізинг».
Суд приймає до уваги Постанову Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» в п. 10 якої зазначено, норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину.
У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК.
Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації.

Суд враховує те, що вимога про визнання недійсним правочину є окремим від застосування наслідків недійсності правочину (реституції) способом захисту прав.

В Постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», в п. 26 зазначено, що відповідно до положень частини 1ст. 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в ч. 1ст. 388 ЦК України.

Відповідно до ч. 4ст. 34 Закону України «Про дорожній рух»державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до п.п. 3, 8 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затвердженопостановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388) (в редакції яка діяла на момент відчуження автомобіля), державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами,що підтверджують правомірність придбаннятранспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, зокрема: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Відповідно до п.40,41 Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (затвердженопостановою КМУ від 07 вересня 1998р. №1388) (в редакції чинній на дату винесення рішення), зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

У разі встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин транспортних засобів, виявлення транспортних засобів, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в уповноважених органах МВС, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами або таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, уповноважені особи сервісних центрів МВС оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку транспортних засобів і передають усі відповідні документи та за наявності транспортні засоби до відповідного органу досудового розслідування.

Відповідно до п.5.7.Інструкції про порядок здійснення підрозділами Державтоінспекції МВС державної реєстрації, перереєстрації та обліку транспортних засобів, оформлення і видачі реєстраційних документів, номерних знаків на них (затверджено Наказом МВС від 11 серпня 2010р. №379), на підставі документів, що підтверджують встановлення факту знищення, фальсифікації або підроблення ідентифікаційних номерів складових частин ТЗ, виявлення ТЗ, зареєстрованих (перереєстрованих), знятих з обліку в Центрі, у тому числі тимчасово, за фіктивними чи підробленими документами, таких, що розшукуються правоохоронними органами України у зв'язку з незаконним заволодінням, або інформацію про реєстрацію яких несанкціоновано внесено до автоматизованої бази даних АІС "Автомобіль" та (або) Єдиного державного реєстру Державтоінспекції, працівники Центру оформляють в установленому порядку необхідні документи, скасовують державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку ТЗ і передають усі відповідні документи до органу досудового розслідування для подальшого проведення перевірки.

Судом встановлений факт вибуття автомобіля марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333 з володіння ОСОБА_1 не з її волі, державної реєстрації цього автомобіля за ОСОБА_3 на згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ТЗ № СХТ 029333від 15.05.2015 р. виданого на його ім'я, відсутності у матеріалах справи доказів фактичного позбавлення ОСОБА_5 володіння автомобілем, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання недійсним (скасування) свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_3, витребування з чужого незаконного володіння від ОСОБА_3 транспортний засіб автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 серії СХТ 029333 на користь ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» та реєстрацію за останнім права власності на зазначений автомобіль.

Згідно зіст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту свого права зокрема може бути визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.1,2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому позовна заява підлягає задоволенню.

Керуючисьст.ст.3,7,10,11,27,31,57,60,88,130,173,174,212,213,215,223,224,225,226 ЦПК України, ст.ст.15,16,203,206, 207, 215,216,236, 237, 244,806,807, 808 ЦК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ТОВ «ВіЕйБі Лізинг»до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи ПАТ «Промислово-фінансовий банк» про визнання права власності, витребування майна з чужого неказенного володіння, визнання недійсним правочину- задовольнити.

Визнати право власності на автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 за ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВІЕЙБІ ЛІЗИНГ» (ідентифікаційний код 33880354).

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 транспортний засіб - автомобіль марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171 оформлений довідкою-рахунком, зареєстрованою «Центр ДАІ 1413 на ім'я ОСОБА_3.

Визнати недійсним Свідоцтво серії СХТ 029333 від 15.05.2015року, видане МРЕВ № 1 м. Київ про реєстрацію транспортного засобу (автомобіль марки марки NISSAN модель TEANA, 2012 року випуску, чорного кольору, кузов №JN1BBUJ32U0100171) серії СХТ 029333 на ім'я ОСОБА_3.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у сумі 5268,00 грн .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ

02.02.17