Справа № 346/5435/16-ц
Провадження № 2/346/128/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 р. м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді - Пятковського В.І.,

секретаря Іванишин Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

представник позивача, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02 лютого 2011 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», Правилами користування платіжною карткою та «Тарифами Банку» складає між ним та Банком договір.

Вказує, що відповідач порушив умови договору, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 28 вересня 2016 року становить 13231,74 гривень, і яка складається з наступного:

- 300,00 грн. заборгованість за кредитом;

- 9025,47 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом;

- 2800,00 грн. заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 8.6 ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг:

- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);

- 606,27 грн. штраф (процентна складова).

У звязку з виниклими обставинами, просить стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» зазначену вище заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений.

Відповідач в судове засідання не з»явився, подав заперечення на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі за безпідставністю.

Дослідивши матеріали справи, беручи до уваги заперечення відповідача, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Так з поданих до суду документів вбачається, що 02 лютого 2011 року відповідачем було підписано анкету-заяву про приєднання до ОСОБА_3 та Правил надання банківських послуг. Як зазначається у вказаному вище документі, дана анкета-заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між відповідачем та банком Договір про надання банківських послуг.

У матеріалах справи містяться умови і тарифи банку, які були надані позивачем разом із позовною заявою.

Однак, із наданих позивачем ОСОБА_3 та правил надання банківських послуг та Тарифів банку, суд не може встановити, які саме ОСОБА_3 та Тарифи були розміщені на сайті позивача на час відкриття банківського рахунку, тобто, на час укладення договору приєднання, зокрема до яких саме ОСОБА_3 та Тарифів приєднався та зобовязався виконувати відповідач, підписавши заяву про відкриття банківського рахунку.

Суд не може встановити, що саме ОСОБА_3 та Тарифи, надані позивачем до суду, були чинні та діяли на час підписання сторонами заяви від 02 лютого 2011 рокуі що саме до цих ОСОБА_3 та Тарифів приєднався відповідач, прийняв їх і зобовязався виконувати, а також що саме ці ОСОБА_3 та Тарифи разом із заявою про відкриття банківського рахунку становили договір банківського обслуговування, підписаний сторонами у справі.

Разом з тим, згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З урахуванням викладеного, судом не можливо зясувати зміст зобовязань, які виникли між сторонами спору на підставі відкриття банківського рахунку, а саме, його умови, порядок виконання, взаємні права та обовязки сторін, відповідальність за порушення зобовязань, строку дії тощо.

Позивачем не доведено факт укладення кредитного договору, оскільки, саме Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифів банку встановлювались умови договору, які є обовязковими для виконання його сторонами, а розрахунок ціни позову ґрунтується на цих документах з подальшими змінами.

Немає також і підтвердження того, що Відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послу, які діяли на момент підписання анкети-заяви від 02 лютого 2011 року.

Дана правова позиція Верховного суду України викладена в Постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року № 6-240цс14, де в аналогічній ситуації ОСОБА_3 та Правилах надання банківських послуг не були підписані (узгоджені) з позичальником, а тому не можуть братись до уваги.

Згідно даних Анкети-заяви відповідач просив видати йому платіжну картку "Універсальна" та надав банку відповідний пакет документів (паспорт, код тощо). Про те, що ОСОБА_2 отримав дану картку та відповідно підписав кредитний договір, жодних документів суду не надано.

Обов'язковою умовою регулювання відносин між банком (позивач) та держателем платіжної картки (відповідач) при здійсненні розрахунків за операціями з використанням платіжних карток за кредитною схемою є кредитний договір, який відповідно до статті 1055 Цивільного Кодексу України, укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно з пунктом 2 статті 215 Цивільного Кодексу України, нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. Тобто кредитний договір укладений з порушенням письмової форми не підлягає виконанню та не створює ніяких юридичних наслідків. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Слід зазначити, що позивачем суду не подано рішення Банку про задоволення заявки відповідача про надання картки "Універсальна".

За таких обставин, надання суду однієї заявки (без зазначення отримання картки, без підписання кредитного договору, тощо), посилання на ознайомлення відповідача із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" і "Правилами користування платіжною карткою" та надання розрахунку заборгованості носять односторонній характер, а тому не можуть бути доказами в розумінні статей 57-61 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між відповідачем та позивачем, і відповідач із ними дійсно ознайомився та підписував кредитний договір.

Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України , за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, законодавець визначає кредит, як грошові кошти, що видаються позичальнику банком, а зустрічне виконання за даним договором полягає у поверненні кредиту, тобто вказаних коштів, та процентів.

Факт надання грошових коштів, може бути підтверджений відповідним платіжним документом, який є єдиним можливим та належним доказом здійснення платежу, проте позивач не надав жодного доказу здійснення платежу, а тому вимоги позивача необґрунтовані належними та допустимими доказами.

Оскільки доказів надання кредиту позивачем не надано, розрахунок боргу, також є необґрунтованим, зокрема є незрозумілим наступне:

по-перше, в розрахунку заборгованості зазначається, що процентна ставка з 20 грудня 2013 року складає (процентна ставка поточна - прострочена) 30,00 і 30,00% річних, з 01 жовтня 2014 року 38,40 % і 38,40% річних, а з 01 квітня 2015 року 46,80 % і 46,80% річних.

Згідно ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, якщо розмір процентної ставки за кредитним договором змінюється, то кредитодавець зобовязаний за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка, письмово повідомити про це позичальника. Доказів такого повідомлення позивач не надав;

по-друге, необґрунтованим є розрахунок заборгованості по процентах, які обраховуються від суми основного боргу, оскільки жодних документів, де б зазначалося, що відповідач ознайомився із процентами: їх розміром, можливим збільшенням, тощо, не має взагалі;

по-третє, незрозумілим є вид відповідальності як штраф (фіксована частина) та штраф (процентна складова). Жодним нормативним законодавчим актом такої відповідальності не передбачено взагалі.

Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, містить намагання стягнути з відповідача безпідставні борги, а також притягнути відповідача до одного виду юридичної відповідальності за одне й те ж саме правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст. 218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зважаючи на те, що визначений позивачем спосіб визначення суми пред»явленої до стягнення з відповідача, не ґрунтується на законі та договорі. Беручи до уваги, що у справі відсутній кредитний договір, правовідносини, що виникли між сторонами, не можна визнати кредитними. Крім того, сплата процентів за кредитним договором здійснюється у строки та на умовах визначених договором, тож нарахування процентів може здійснюватися у період дії договору, після закінчення цього строку правових підстав для нарахування, сплати, стягнення процентів немає. Між тим позивач, нарахувавши борг за процентами за межами строку дії платіжної картки, фактично нарахував заборгованість безперервно в усьому визначеному для стягнення періоді.

Тому вимоги позивача, які ґрунтуються на порушенні відповідачем норм зобовязального права, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, оскільки в позові відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 218, 509, 525, 526, 527, 610, 628, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 88, 197, 213-215, 223, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Відмовити публічному акціонерному товариству «Акцент-Банк» у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя П'ятковський В. І.