"12" січня 2017 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Гаврилової О.В.,
при секретарі - Томіленко В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа Дніпровський районний відділ Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати відповідача ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2 та встановити порядок виконання судового рішення, в якому зазначити, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки) з цієї квартири.
В обґрунтування позову ОСОБА_1 посилаються на те, що малолітній ОСОБА_2 є дитиною-сиротою. На підставі розпорядження Святошинської РДА за №718 від 11.11.2015р. над ним встановлено опіку, опікуном призначено його рідну тітку ОСОБА_1 Після смерті батьків малолітній ОСОБА_2 разом з ОСОБА_4 успадкував житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_2 Згодом ОСОБА_4 продала свою частку ОСОБА_2, отже він є єдиним власником вказаної квартири. В спірній квартирі окрім власника зареєстрований рідний дядько малолітнього - ОСОБА_3 Відносин з відповідачем сім'я малолітнього ОСОБА_2 не підтримує, засоби зв'язку відсутні, фактичне місце проживання невідоме. В той же час, відповідач зареєстрований в спірній квартирі, але фактично не проживає в ній декілька десятків років та не бажає знятися з реєстраційного обліку. Оскільки відповідач тривалий час не проживаєв квартирі, проте зареєстрований в ній, постійно виникають труднощі зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але кошти на них нараховуються, чим порушуються права малолітньої дитини.
Позивач ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, та її представник в судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Позивач додатково пояснила, що в спірній квартирі проживали бабуся, батьки та малолітній ОСОБА_2 Після смерті бабусі та батьків малолітнього, в спірній квартирі з вересня 2015р. ніхто не проживає, дитина проживає з опікуном. Реєстрація в квартирі відповідача позбавляє можливості оформити субсидію, право на яку має малолітній. Місце проживання відповідача не відоме. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ОСОБА_3 в судові засідання, призначені на 01.12.2016 р. та 12.01.2017р. не з'явився, був повідомлений про місце та час розгляду справи належним чином - за місцем реєстрації, заяв чи клопотань суду не подав.
Представник третьої особи Дніпровського районного відділу Головного Управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника.
З урахуванням положень ст. ст. 74-77, 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних про правовідносини сторін по справі, для її розгляду по суті заочно.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного.
Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ст. 150 Житлового кодексу України власники квартири користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право на розпорядження квартирою, що знаходиться в приватній власності.
При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно частин 2 та 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с. 4).
Розпорядженням Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації №718 від 11.11.2015р. над малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено опіку та призначено громадянку ОСОБА_1 опікуном для малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с 5-6).
Малолітній ОСОБА_5 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2016 року (а.с.7), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 17.05.2016 року (а.с.8), договором купівлі-продажу 1/3 частини квартири від 08.10.2016р. (а.с.9-10).
Згідно довідки форми №3, виданої ЖБК «Волна» 18.10.2016р. в квартирі АДРЕСА_2 зареєстрований з 1976р. дядько ОСОБА_3 (а.с.11).
Як убачається з Актів від 21.04.2016, 12.07.2016р., 05.10.2016р., складених комісією ЖБК «Волна», ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_2 на час обстеження квартири відсутній (а.с. 12, 13, 14).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показала, що проживає в квартирі АДРЕСА_5 з 1969 року до теперішнього часу, добре знала бабусю та батьків малолітнього ОСОБА_2 Відповідач є дядьком малолітнього ОСОБА_2 та проживав в квартирі НОМЕР_1 до одруження, приблизно двадцять років тому переїхав, оскільки для нього була придбана інша квартира, з цього часу свідок його не бачила, на похорони матері та брата не з'явився. Свідок часто буває в квартирі НОМЕР_1, оскільки знімає показання лічильника.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду показала, що проживає в квартирі АДРЕСА_6 з 1986 року до теперішнього часу, з 1997 року працює головою правління ЖБК «Волна», сім'ю ОСОБА_2 добре знає. Відомо, що після одруження відповідача, більше двадцяти років тому йому купили квартиру, до якої він зі своєю сім'єю переїхав. В квартирі НОМЕР_1 залишились проживати бабуся та батьки малолітнього ОСОБА_2 Відповідача давно не бачила, на похорони він не приїздив. Після смерті батьків малолітнього ОСОБА_2, деякий час в спірній квартирі проживав ОСОБА_5 з дідусем та тіткою. Зараз дитина проживає з опікуном, в спірній квартирі ніхто не проживає.
Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем доведено факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_3 протягом строку, що перевищує один рік (на дату звернення з позовом до суду), що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування зазначеним житлом, тим більше, що відповідач не є членом сім'ї позивача в розумінні діючого законодавства. Таким чином, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Також позивач, посилаючись на положення ст. 217 ЦПК України, просить зазначити, що дане рішення є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки).
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Однак, вказана вище вимога позову про те, що рішення в даній справі є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку (виписки) з квартири за адресою: АДРЕСА_4 не є порядком виконання даного судового рішення в розумінні ст. 217 ЦПК України, оскільки зняття особи з реєстрації місця проживання є лише одним із наслідків визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. При цьому, суд враховує, що після набрання даним рішенням законної сили позивач в праві подати рішення суду на виконання до вповноважених органів. Отже дана вимога позову є передчасною, у зв'язку з чим позов у цій частині вимог не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір в розмірі 551,20 гривень.
На підставі викладеного, ст.ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 74-77, 79, 88, 169, 179, 209, 212-215, 218, 224-226, 232 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_3, 1959 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_2
В іншій частині позову - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя