Провадження № 2/344/1190/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

з участю позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємця ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором підряду,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду в грудні 2016 року з позовом до ПП Яськова ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором підряду в розмірі 34072.89грн., з яких: 30590грн. основного боргу, 642.39грн. 3% річних, 1311грн. штрафу, пені 1529.5грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. При цьому вказуючи на те, що договірні зобовязання у позивача є уже з іншим підрядчиком, а кошти відповідач не віддає.

Відповідач позов не визнав, з підстав того, що він під час терміну дії договору захворів і готовий весною 2017 року виконати роботи, просив в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 21.09.2016р. між замовником ОСОБА_2 та виконавцем майстерня «Дизайн камінь» в особі ПП ОСОБА_4 було укладено договір про виконання робіт №19 (а.с.4), за умовами якого виконавець зобовязувався виготовити та встановити надгробний подвійний памятник згідно ескізу (як зясовано судом - для батьків позивача), вартістю 43700грн., зі сплатою авансу 30590грн., до 01.11.2016 року (рік не вказаний в договорі, однак сторони визнали 2016 року). Аванс замовник оплатив в день укладення договору - 30590грн. (а.с.5). Договором також було передбачено відповідальність за необґрунтовану відмову від виконання зобовязань сплату штрафу у розмірі 3% загальної вартості (п.5.4), та можливість розірвання договору (п.6).

У ст. 901 ЦК визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобовязується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобовязання.

За вимогами ст.. 865,866 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. Договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

А як слідує з норм ст.872-873 ЦК якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду або інші істотні недоліки в роботі, виконаній із матеріалу замовника, він має право вимагати за своїм вибором: 1) виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; 2) розірвання договору та відшкодування збитків. У разі виявлення інших відступів від умов договору або інших недоліків у роботі замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного усунення цих недоліків у розумний строк або відшкодування його витрат на усунення недоліків чи відповідного зменшення плати. Вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Заперечуючи вимоги позову, відповідач зазначив, що по непередбачуваних обставинах він попав в лікарню, де змушений був проходити лікування з 06.10.2016р.по 19.10.2016р, з 27.10.2016р.по 20.11.2016р. (а.с.23-25), а тому в строк до 01.11.2016р. роботи не були виконані з незалежних від нього підстав.

Суд вважає такі доводи частково обґрунтованими, оскільки дійсно за форс-мажорних обставин роботи не були виконані в строк, проте, після зникнення цих обставин, відповідач мав змогу виконати роботи у близько 40-ка денний строк (саме такий був визначений сторонами строк виконання робіт, за мінусом 15 днів до хвороби), проте так і не виконав.

Разом з тим, не повідомивши замовника про непередбачувані обставини які склалися у виконавця робіт, позивач 30.10.2016 року отримав у відповідача розписку (у лікарні за місцем лікування останнього) про зобовязання повернути кошти в сумі 30590грн. до 08.11.2016 року (а.с.7), що визнано сторонами в суді, отже договір з часу отримання такої розписки було розірвано. Кошти у визначений строк відповідач також не повернув.

Отже, доводи позивача про наявність підстав для стягнення з відповідача коштів в сумі 30590грн. як основного боргу (аванс), 1311грн. штрафу (за умовами договору), є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Як слідує з норм ст.525, 526 ЦК договір підлягав виконаню на умовах визначених сторонами.

Свідок ОСОБА_6 підтвердила обставини укладення договору та взяті зобовязання сторони відповідача.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних - 642.39грн.за вимогами ст.625 ЦК України та пені 1529.5грн. за вимогами п.5.4 договору, то суд прийшов до переконання про відмову у їх стягненні виходячи з такого.

За п.5.4 договору, сторони обумовили сплату саме замовником пені у розмірі 5% від суми прострочення за недотримання строків оплати за актом приймання-передачі робіт з часу його підписання до 5 днів. А тому, враховуючи наведені підстави для стягнення такої суми, позивачем безпідставно предявлені такі вимоги до відповідача.

Як вбачається з норм ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на те, що в межах ст.11 ЦПК України, позивач обґрунтував вимоги по стягненню 3% річних - 642.39грн., уточнивши в засіданні період нарахування з 21.09.2016р. по 30.11.2016 року в кількості 70 днів, проте, такий період необґрунтований стороною позивача разом із врахуванням і тих обставин, що встановлені судом ( в т.ч. що зобовязання про повернення коштів виникло після розірвання договору). Тому, в задоволенні вимог про стягнення 642.39грн. суд прийшов до переконання про відмову у їх задоволенні.

Доводи відповідача про те, що він готовий протягом весни 2017 року виконати роботи, не заслуговують на увагу суду, так як договір підряду сторони розірвали і у позивача втрачений інтерес до його виконання через відсутність певних робіт зі сторони відповідача.

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Позивач також поніс судові витрати: судовий збір та витрати на правову допомогу (а.с.1, 20-22).

На підставі наведеного, а також ст. 525, 526, 865, 866, 872-873, 901 ЦК України, керуючись ст..10,11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, коштів за договором підряду в сумі 31901 грн (тридцять одна тисяча девятсот одна)., з яких: основна заборгованість 30590 грн. (тридцять тисяч пятсот девяносто), 1311 грн. (одна тисяча триста одинадцять) штраф.

Стягнути з приватного підприємця ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 копійок), та витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

В задоволенні решти заявлених вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Польська М.В.