Провадження № 2/761/1291/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І.

при секретарі Бондарю В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

Комунальне підприємство «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» (далі - Позивач), в особі свого представника, 27 липня 2016 року звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 (далі - Відповідач) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Відповідач є власником нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Представник Позивача зазначив, що 01 березня 2011 року за № Ц - 041 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір), згідно з яким Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради зобов'язувалося своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, Відповідач зобов'язувалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. У зв'язку з несумлінним виконанням Відповідачем обов'язку щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, станом на 01 липня 2014 року в останньої утворилася заборгованість у розмірі 23 554 грн. 00 коп., з яких 20 059 грн. 84 коп. - заборгованість за комунальні послуги, 1 161 грн. 94 коп. - 3% проценти річних за прострочення виконання грошового зобов'язання, 2 332 грн. 21 коп. - інфляційна складова боргу. Зауважив, що Позивач неодноразово надсилав Відповідачу повідомлення - претензії про заборгованість за житлово-комунальні послуги, які залишилися без належного реагування зі сторони останньої. Таким чином, просив суд ухвалити судове рішення, яким стягнути з Відповідача на користь Позивача вищезазначену суму заборгованості, а також відшкодувати судові витрати, пов'язані із судовим розглядом справи.

Представник Позивача у судовому засіданні позов з підстав, зазначених у позовній заяві, підтримав. Позовні вимоги просив суд задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник Відповідача позов не визнала. У задоволенні позовних вимог просила суд відмовити повністю. Підтримала правову позицію, викладену у письмових запереченнях проти позову, де зазначено, що Позивач звернувся до суду зі вказаним позовом 27 липня 2016 року, пропустивши, при цьому, строк позовної давності, оскільки просить стягнути заборгованість за період з 20 квітня 2011 року до 28 лютого 2013 року. При цьому, просила суд звернути увагу на той факт, що здійснений Відповідачем у серпні 2012 року платіж у розмірі 43 грн. 93 коп. не перериває строку позовної давності, що підтверджується правовою позицією судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, яка викладена за результатами розгляду цивільної справи № 6-2170цс16 у постанові від 09 листопада 2016 року. Представник Відповідача просила суд застосувати наслідки пропуску строку позовної давності та у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника Позивача та пояснення представника Відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що попередня назва Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» була Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради.

Згідно пункту 2.1., підпунктів 2.2.1., 2.2.2, 2.2.3., 2.2.4. пункту 2.2. Статуту Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», зареєстрованого Шевченківською районною державною адміністрацією 27 червня 2012 року, Підприємство створено з метою отримання прибутку від господарської діяльності, спрямованої на задоволення суспільних потреб, надання послуг населенню у сфері житлово-комунального господарства в якості виконання цих послуг;

Основними напрямками діяльності Підприємства є:

-Забезпечення послугами газопостачання, водопостачання, (водовідведення) та централізованого опалення до споживачів по внутрішньо будинкових мережах на підставі договорів, укладених Підприємством з виробниками послуг, а також на підставі договорів, укладених Підприємством безпосередньо зі споживачами послуг;

-Здійснення нарахувань та виготовлення рахунків на сплату житлово-комунальних послуг для споживачів (власників, наймачів) жилих та нежилих приміщень;

-Забезпечення збору платежів від споживачів зазначених послуг на користь виробників послуг;

-Надання платних послуг в галузі житлово-комунального господарства населенню та підприємства, організаціям та установам (а.с. 6-8).

Судом встановлено, 01 січня 2009 року між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради (балансоутримувач) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (виконавець), укладено Договір № 5 про забезпечення надання комунальних послуг, згідно якого балансоутримувач передає, а виконавець приймає на себе функції вчасного та якісного надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання для потреб споживачів до об'єктів в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Відповідно до пункту 1.3. вказаного Договору, споживачами комунальних послуг за даним Договором є наймачі та власники жилих приміщень, а також власники та орендарі нежилих приміщень в будинках, що перебувають у господарському віданні балансоутримувача.

Згідно Договору доручення на надання послуг з обліку, нарахування, збору платежів власників, наймачів та орендарів № 1, укладеного 01 лютого 2012 року між Комунальним підприємством «Керуюча дирекція» Шевченківської районної у м. Києві ради (довіритель) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради (повірений), за цим договором довіритель доручає, а повірений приймає на себе зобов'язання вчинити за рахунок та на користь довірителя наступні юридичні дії:

-Укладати з власниками та наймачами жилих приміщень договори на надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

-Здійснювати облік, нарахування, збір платежів власників та наймачів жилих приміщень за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій;

-Проводити роз'яснювальну та претензійну роботу зі споживачами (власниками та наймачами жилих приміщень), спрямовану на зменшення заборгованості;

-Здійснювати облік та збір та збір, у тому числі в судовому порядку заборгованості споживачів за послуги довірителя.

Згідно статті 179 Житлового кодексу Української РСР, користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 з наступними змінами, власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Зазначена норма міститься й у пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де закріплено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

До того ж, за змістом статті 322 Цивільного кодексу України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 30 грудня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Багдасаровою О.М. за р.№ 3007, Відповідачу на праві приватної власності належить нежитлове приміщення № 7 (в літ. А), загальною площею 66, 10 кв.м, що АДРЕСА_1

Згідно частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

За змістом частини 2 статті 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до частини 2 статті 642 Цивільного кодексу України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вчинення Відповідачем дій (електроспоживання, оплата рахунків за надані комунальні послуги) у відповідь на дії комунального підприємства (надання комунальних послуг), підтверджують договірні відносини між Позивачем та Відповідачем.

Крім того, суд встановив, що 01 березня 2011 року за № Ц - 041 між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради та ОСОБА_1 був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Договір), згідно з яким Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Шевченківської районної у м. Києві ради зобов'язувалося своєчасно надавати споживачу відповідної якості послуги з централізованого опалення, постачання холодної води і водовідведення, Відповідач зобов'язувалася своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (а.с. 11-14).

Позивач, звернувшись до суду зі вказаним позовом 27 липня 2016 року, просив стягнути із Відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 23 554 грн. 00 коп. за період з 20 квітня 2010 року по 28 лютого 2013 року, включно, що вбачається з матеріалів справи, у тому числі, наданого Позивачем уточненого розрахунку заборгованості за надані комунальні послуги станом на 01 липня 2014 року (а.с. 25)

Представник Відповідача звернулася до суду із заявою про застосування строків позовної давності щодо стягнення з неї на користь Позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за вказаний вище період.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За змістом статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно частини 1 та 3 статті 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач у серпні 2012 року здійснила оплату за комунальні послуги в сумі 43 грн. 93 коп. (а.с. 25).

Однак, зазначений факт не свідчить про визнання Відповідачем боргу, в цілому.

Аналогічної позиції дотримується і судова палата у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, яка викладена за результатами розгляду цивільної справи № 6-2170цс16 у постанові від 09 листопада 2016 року, де зазначено, що до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Відповідно до частини 1 статті 3607 Цивільного процесуального кодексу України, Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

З огляду на викладене, суд вбачає за можливе застосувати позовну давність до позовних вимог щодо стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 20 квітня 2010 року по 28 лютого 2013 року, включно.

З цих підстав, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

З урахування викладеного, на підставі статті 179 Житлового кодексу Української РСР, статей 11, 256, 257, 264, 267, 322, 509, 625, 638, 642 Цивільного кодексу України, статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572 з наступними змінами, керуючись статтями 10, 11, 13, 57, 60, 209, 212-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Комунального підприємства «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - в і д м о в и т и у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :