Справа № 433/2884/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 року, Троїцький районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді -Крівоклякіної Н.В.,

за участю секретаря Рєзнікової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Троїцьке цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із дійним позовом в обґрунтування позовних вимог якого зазначив, що 12.05.2010 року помер його рідний дядько та брат матері ОСОБА_3, після смерті якого залишилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 8,35 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0069406, оригінал якого у нього відсутній. Його мати відповідач ОСОБА_4 від прийняття спадщини після смерті брата відмовилась на його користь, однак заяви про відмову від спадщини у встановленому законом порядку не вчинила. Відсутність оригінала правовстановлюючого документа - сертифіката на право на земельну частку (пай) позбавляє його можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку, у звязку з чим він просить суд визнати за ним право власності на зазначене вище спадкове майно на підставі рішення суду.

В судове засідання сторони не зявились.

Від позивача надійшла письмова заява, згідно якої він просив справу розглядати без його участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач також надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Статтею 10 ЦПК встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі , виникає спір.

Судом встановлено наступне.

Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0069406, ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба», розміром 8,35 в умовних кадастрових гектарах (а.с.11).

Згідно копій свідоцтв про народження №078267 від 19.03.1961 року та №078269 від 19.03.1961 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є рідним братом та сестрою (а.с.9,13).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу від 11.07.1980 року, а також копії свідоцтва про укладення шлюбу від 22.05.1981 року ОСОБА_5 набула прізвище «Патлах» (а.с.10, 46).

Згідно з копією свідоцтва про народження від 24.10.1975 року №339664 матірю позивача є ОСОБА_2, яка внаслідок укладення шлюбу 22.05.1981 року набула прізвище «Патлах» (а.с.12).

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЕД №251368 від 12.05.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Троїцького районного управління юстиції Луганської області, ОСОБА_3 помер 05.05.2010 року (а.с.14).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №24628504 від 03.09.2010 року після смерті ОСОБА_3 приватним нотаріусом Троїцького районного нотаріального округу ОСОБА_6 була заведена спадкова справа №49869517, було видано три свідоцтва про право на спадщину 09.02.2011 року, 11.04.2011 року та 04.07.2012 року (а.с.28-32).

Позивач ОСОБА_1 11.04.2011 року отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, згідно якого спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, розміром 5,75 га, кадастровий № :09:001:0103 (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_4 09.02.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, а саме на житловий будинок одноквартирний з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: Луганська область, Троїцький район, смт Троїцьке, провулок Тракторний, б.9 (а.с.43).

Як вбачається з відповіді Відділу Держгеокадастру у Троїцькому районі Луганської області від 09.02.2017 року, ОСОБА_3 на території Троїцького району Луганської області виділена земельна ділянка розміром 5,75 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :09:001:0103 із сертифіката на земельну частку (пай) серії ЛГ №0069406, який зареєстровано 18.02.1997 року по колишньому КСП «Дружба» Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, право власності на який в порядку спадкування просить визнати за ним позивач.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» спадкові відносини регулюються Цивільним кодексом України, Законами України від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ «Про нотаріат», від 23.06.2005 року № 2709-ІV «Про міжнародне приватне право», іншими законами, а також прийнятими відповідно до них підзаконними нормативно-правовими актами.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту - спадкоємці за законом.

Згідно зі ст..1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

В силу ст., ст.. 1268, 1274 ЦК України спадкоємці за заповітом чи законом мають прийняти спадщину , або не прийняти її, чи відмовитися від прийняття спадщини на користь будь- кого із спадкоємців незалежно від черги.

Згідно з ч.2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Відповідно до ст. 1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», в якій зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Як було встановлено судом, ОСОБА_1 є спадкоємцем пятої черги за законом після смерті ОСОБА_3, оскільки є його рідним племінником. У встановленому законом порядку позивач та відповідач прийняли спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3: позивач у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Троїцької селищної ради Троїцького району Луганської області, розміром 5,75 га, відповідач у виді одноквартирного житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого за адресою: пров.Тракторний, б.9, смт Троїцьке Троїцького району Луганської області. Однак відсутність оригінала правовстановлюючого документу, а саме сертифіката на право на земельну частку (пай), з якого була виділена земельна ділянка, на яку позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, позбавляє позивача можливості оформити спадщину у нотаріальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на зазначене вище спадкове майно після смерті ОСОБА_3 у виді земельної частки (паю) розміром 8,35 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» у смт Троїцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ №0069406, підлягають задоволенню, оскільки використати позивачем реалізацію його права на спадкове майно через такий механізм, як отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно у нотаріальній конторі виявляється неможливим з незалежних від нього причин. Тому реалізувати своє право на спадкове майно позивач може лише через суд , у відповідності до ст. 16 ЦК України.

На підставі викладеного, ст..1216, 1223, 1225, 1262, 1265, 1258, 1268, 1274 ЦК України, ст.. 81 ЗК України, керуючись ст. 10,11, 57, 60, 61, 88, ч.3 ст.209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 у виді права на земельну частку (пай) розміром 8,35 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Дружба» смт. Троїцьке Троїцького району Луганської області згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0069406.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Луганської області через Троїцький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 17 лютого 2017 року.

Суддя: Н.В. Крівоклякіна

17.02.17