АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Майданець К.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ПАТ «СК «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 07.02.2016 по вул. Саперно-Слобідська, 5, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_4, що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та автомобіля «Skoda Fabia», д.н. НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5 на праві приватної власності, обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП була застрахована полісом обов'язкового страхування АІ/7883669 в ПАТ «СК«Універсальна». Оскільки відповідачем було виплачено частково страхове відшкодування, позивач просила суд стягнути суму різниці між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 20 673,79грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2016 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ«СК«Універсальна» на користь ОСОБА_4страхове відшкодування в розмірі 20 673,79 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушеннясудомнорм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції не надав належної правої оцінки доказам у справі та дійшов передчасного висновку про наявність підстав для доплати страхового відшкодування.

Представник позивача в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував за її безпідставністю та необґрунтованістю і просив рішення суду залишити без змін.

Представник відповідача в судове засідання не з'явивсь, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про причини неявки представника суд не повідомив. Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 305 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості заявлених позивачем вимог.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, що 07.02.2016, приблизно о 09:20 год., у м. Києві по вул. Саперно-Слобідська, 5, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_4 та «Skoda Fabia» д.н.з. НОМЕР_3. Винним у створенні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_5, який керував автомобілем «Skoda Fabia», згідно з постановою від 09.03.2016 Голосіївського районного суду м. Києва (а.с. 17).

Транспортний засіб «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_4 належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5, виданим Центром ДАІ 1404 (а.с. 15-16).

Відповідно ч. 3, ч. 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини і постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчиненні вони цією особою.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент вчинення ДТП була застрахована полісом обов'язкового страхування АІ/7883669 від 11.06.2015 у ПАТ «СК «Універсальна», що вбачається з матеріалів справи, зокрема листом вих. № 439/а/09/13 від 21.07.2016 на заяву представника позивача (а.с. 52).

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України на страховика покладено обов'язок у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк встановлений договором.

Законодавством України визначено порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди. Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів.

Відповідно до вимог ст. 5, 7 Закону України «Про оцінку майна», проведенняоцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

На підставі Закону України «Про оцінку майна», розмір матеріального збитку завданий власнику автомобіля «Toyota Corolla», д.н. НОМЕР_4, розраховується за Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

ОСОБА_4 замовила проведення незалежної автотоварознавчої експертизи, відповідно до звіту № 5310/04/16/10-ТЗ від 11.04.2016 вартість матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_4, з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу деталей 35%, складає 41 101,09 грн. (а. с. 18-32).

Крім того, на огляді автомобіля від 05.04.2016 був присутній співробітник ПАТ «СК «Універсальна» ОСОБА_6, який підписав акт огляду і жодних заперечень не мав (а.с.34).

12.04.2016 довірена особа позивача ОСОБА_7 звернувся до ПАТ «СК«Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування, надавши необхідні документи (а.с. 54, 65, 66).

Відповідно до калькуляції проведеної ПАТ «СК «Універсальна» 19.04.2016, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Toyota Corolla» д.н.з.НОМЕР_4 складає 27 986,07 грн. (а. с. 69-71).

ПАТ «СК «Універсальна» здійснила часткову виплату страхового відшкодування у розмірі 20 427,13 грн. з вирахуванням франшизи - 510 грн. на рахунок ТОВ «Автосаміт лтд», яким було здійснено ремонт транспортного засобу.

29.06.2016 позивач відремонтувала автомобіль «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_4 за власні кошти (а.с. 46-47).

30.06.2016 представник позивача звернувся до ПАТ «СК «Універсальна» із заявою про ознайомлення з матеріалами страхової справи, у зв'язку із суттєвою різницею вартості матеріального збитку та страховим відшкодуванням (а.с. 51).

У листі вих. № 439/а/09/13 від 21.07.2016 відповідачем на заяву представника позивача вказано формулу, за якою здійснювався розрахунок вартості нанесеної матеріальної шкоди автомобілю «Toyota Corolla» д.н.з. НОМЕР_4 (а.с. 52).

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 4 статті 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 22, 28 Закону).

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що позивач, у зв'язку із оцінкою завданої матеріальної шкоди транспортному засобу та його ремонтом, понесла більші витрати, ніж виплачено відповідачем як страхову компенсацію.

Відповідачем страхове відшкодування виплачено лише в розмірі 20 427,13 грн., ліміт відповідальності за шкоду завдану майну становить 50 000 грн., а тому суд першої інстанції дійшов правомірного висновку проте, що з відповідача підлягає стягненню 20 673,79 грн. страхового відшкодування.

Також, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано визначено суму, яка підлягає стягненню з відповідача у розмірі 20 673 грн. 79 коп.

Таким чином, враховуючи вимоги закону щодо обов'язку страховика виплатити страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та з огляду на визнання страховиком страхового випадку і часткову сплату страхового відшкодування, суд першої інстанції правомірно дійшов висновку про наявність належних правових підстав для задоволення заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам сторін належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, при цьому, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду без змін.

Враховуючи викладене, керуючись, ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23 листопада 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про стягнення страхового відшкодування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва