Справа №583/3337/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/365/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі: головуючого- Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційні скарги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про звільнення від повноважень опікуна, призначення опікунів,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду з даним позовом, в якому уточнивши свої вимоги ( т. 1, а.с. 136-141 ) просили : звільнити ОСОБА_3 від повноважень опікуна стосовно недієздатної ОСОБА_6; визнати їх опікунами недієздатної ОСОБА_6; розподілити обовязки між опікунами ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Свої вимоги мотивували тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2012 року ОСОБА_3 призначено опікуном над їх недієздатною сестрою ОСОБА_6 Однак, ОСОБА_3 не виконує належним чином свої обовязки опікуна, за недієздатною фактично доглядає її мати ОСОБА_7

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задоволено частково.

Визначено опікунами недієздатної ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, рідного брата ОСОБА_4, та рідну сестру ОСОБА_5

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 16 лютого 2017 року вказане рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про розподіл обовязків між опікунами скасовано та позовну заяву в цій частині вимог залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині вирішення питання щодо судових витрат скасувати. При цьому посилається на те, що судом безпідставно стягнуто з неї на користь позивачів судовий збір та витрати на правову допомогу, оскільки до неї була заявлена лише вимога щодо звільнення її від повноважень опікуна, в задоволенні якої було відмовлено, а питання щодо призначення позивачів опікунами повинно вирішуватись в порядку окремого провадження.

Вказує на порушення принципу пропорційності розподілу понесених позивачами судових витрат між відповідачами, яких в даній справі два. Окрім того, зазначає, що вона представляє інтереси недієздатною, а тому в силу ст. 240 ЦПК України, звільнена від сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, просили рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних про звільнення ОСОБА_3 від повноважень опікуна скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову в цій частині.

Вважають, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що з жовтня 2014 року ОСОБА_3 не мешкає з підопічною ОСОБА_6, фактично догляд за недієздатною здійснює мати опікуна ОСОБА_7, а пенсію по інвалідності вона витрачає на погашення кредитної заборгованості. Вказують, що органами опіки та піклування фактично не здійснюється контроль за виконанням обовязків опікуна ОСОБА_3 Зазначають також, що саме вони здійснюють догляд за недієздатною сестрою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_5 та представника позивачів, які підтримали доводи своєї апеляційної скарги, заперечують проти задоволення скарги відповідачки, дослідивши матеріали справи, матеріали цивільної справи №1813/5172/2012 ( провадження №2-о/1813/115/2012) Охтирського міськрайонного суду Сумської області, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 належить відмовити, виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом першої інстанції, рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 21 грудня 2012 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_6 визнано недієздатною та призначено над нею опікуном ОСОБА_3 ( т. 1, а.с. 16 ).

Опікун ОСОБА_3 є племінницею ОСОБА_6, а позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є її рідними братом та сестрою.

Згідно довідок виконавчого комітету Охтирської міської ради від 18 серпня 2015 року та від 13 листопада 2015 року позивач ОСОБА_4 проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 та має склад сімї : сестра ОСОБА_6 та донька ОСОБА_3 За вказаною адресою ОСОБА_3 зареєстрована, але з кінця жовтня 2014 року не проживає ( т. 1, а.с. 71, 88 ).

З подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради від 19 листопада 2015 року слідує, що обставин, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_3 обовязків опікуна над ОСОБА_6 не встановлено. Звільнення від повноважень опікуна ОСОБА_3, зі зміною та призначенням опікунів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на даний час є недоцільним та таким, що не відповідає інтересам недієздатної ОСОБА_6 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доцільно призначити опікунами над ОСОБА_6 лише за умови спільного з нею проживання, а також відсутності інших осіб, які б виявили бажання бути опікунами або встановлення обставин, що свідчать про невиконання своїх обовязків опікуном ОСОБА_3 ( т. 1, а.с. 89-92 ).

Відповідно до актів обстеження умов проживання від 09 серпня 2016 року та від 15 вересня 2016 року, недієздатна ОСОБА_6 має задовільні умови проживання, комісією не виявлено обставин, що свідчили б про неналежне виконання опікуном своїх обовязків або порушення прав підопічного ( т. 2, а.с. 17-18 ).

Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Порядок встановлення опіки над особою, яка визнана судом недієздатною, виконання опікуном своїх обовязків та звільнення від повноважень опікуна визначений гл. 6 ЦК України та Правила опіки та піклування, затвердженими наказом Наказ Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року N 34/166/131/88 ( далі Правила ).

Згідно ст. 55 ЦК України та п. 1.2 Правил, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Статтею 56 ЦК України встановлено, що органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Права та обов'язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування, щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог про звільнення ОСОБА_3 від повноважень опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що обставин які б свідчили про невиконання ОСОБА_3 обовязків опікуна над недієздатною ОСОБА_6 не встановлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

У відповідності до приписів ст. 67 ЦК України та Розділу 4 Правил, опікун зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Суми, які належать підопічним у вигляді пенсій, допомоги чи аліментів, інших поточних надходжень або прибутків від належного їм майна, переходять у розпорядження опікуна і витрачаються на утримання підопічних.

Опікуни (піклувальники) подають щорічно, не пізніше 1 лютого, до органів опіки та піклування звіт про свою діяльність за минулий рік щодо захисту прав та інтересів підопічних, у тому числі щодо збереження належного їм майна та житла.

Дії опікунів (піклувальників) можуть бути оскаржені будь-якою особою, у тому числі і підопічною, в органи опіки та піклування за місцем проживання підопічного.

Доводи апеляційної ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо невиконання ОСОБА_3 обовязків опікуна спростовуються зібраними по справі доказами.

Зокрема, опікунською радою здійснювалось обстеження умов проживання ОСОБА_6 11 листопада 2015 року, 17 листопада 2015 року, 09 серпня 2016 року та 15 вересня 2016 року, в результаті яких комісією не виявлено обставин, що свідчили б про неналежне виконання ОСОБА_3 своїх обовязків або порушення прав підопічної ( т. 1, а.с. 91-92, т. 2, а.с. 18-19 ).

Відповідно до протоколу №10 засідання опікунської ради при виконавчому комітеті Охтирської міської ради від 16 листопада 2015 року та подання від 19 листопада 2015 року, органом опіки та піклування не встановлено обставин, які б свідчили про невиконання ОСОБА_3 обовязків опікуна, а звільнення її від повноважень опікуна над ОСОБА_6 є недоцільним та не відповідає інтересам недієздатної підопічної ( т. 1, а.с. 89-90 ).

ОСОБА_3 орану опіки та піклування подані звіти про здійснені нею в період з грудня 2015 року по березень 2016 року витрати на потреби підопічної ОСОБА_6, в тому числі на ліки, продукти харчування та сплату комунальних послуг ( т. 1, а.с. 220-224 ).

Окрім того, ОСОБА_3 вживались заходи для оформлення спадкових прав підопічної на спадкове майно після смерті батька ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом ( т. 1, а.с. 203 ).

Доказів витрачання ОСОБА_3 пенсії по інвалідності ОСОБА_6 не на потреби підопічної позивачами ані суду першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду рішення суду, надано не було. Розмір пенсійних виплат є незначним та згідно вищезазначених звітів опікуна, майже вся сума витрачалась на утримання ОСОБА_6

Таким чином, враховуючи те, що позивачами не доведене неналежного виконання ОСОБА_3 своїх обовязків опікуна, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про призначення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 опікунами недієздатної ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Відповідно ч. 3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Частиною 1 статті 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації в тому числі вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування ( п. 1.7 Правил ).

Перелік документів, за наявності яких орган опіки і піклування призначає опікуна визначений п. 3.3 Правилами, а саме: рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров'я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов'язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов'язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім'ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки.

Отже, з приписів вказаних норм слідує, що в судовому порядку опіка над недієздатною особою встановлюється за відповідним поданням органу опіки та піклування, на що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення уваги не звернув.

Однак, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в установленому законом порядку до опікунської ради при виконавчому комітеті Охтирської міської ради з заявами про призначення їх опікунами недієздатної сестри ОСОБА_6 не звертались, документи, визначені в п. 3.3 Правил, позивачами до матеріалів справи не надані, рішень про доцільність призначення опікунами не виносилось.

Наявне в матеріалах цивільної справи подання органу опіки та піклування стосовно позивачів по-перше, містить негативний для них висновок, а по-друге, подання готувалося в межах заявлених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вимог про усунення попереднього опікуна внаслідок неналежного виконання ним своїх обов»язків, а не у зв»язку з можливістю призначення недієздатній особі додаткових опікунів поряд з раніше призначеним.

За змістом ч. 1 ст. 11 та ч. 1 ст. 303 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслуговує на увагу і позиція органу опіки та піклування в тій частині, що позивач ОСОБА_4 має суттєві вади слуху та зору, а позивач ОСОБА_5 проживає у іншому місті та працює за трудовим договором.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10, ст.ст. 57 та 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, висновки місцевого суду про наявність підстав для призначення позивачів опікунами над недієздатною є передчасними.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у відповідності до п. 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду в частині задоволення позовних вимог про призначення опікунів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити також, що чинне законодавство не містить заборон призначати декількох опікунів над недієздатною, а тому ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в подальшому не позбавлені можливості звернутись до органу опіки та піклування для вирішення питання призначення їх опікунами.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до ОСОБА_3, виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області про призначення опікунів, а також в частині вирішення питання про судові витрати скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді