Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 335/2657/16Головуючий у 1-й інстанції Апаллонова Ю.В.
Пр. № 22-ц/778/685/17Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.

за участі секретаря Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року про відмову у зупиненні провадження у справі за позовом ПАТ «НЕОС БАНК» (надалі Банк) до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2016 року Банк звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив звернути стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_1/вул. Сталеварів, 5 на користь Банку в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором № 63/08 від 06.06.2008 року, яка станом на 14.01.2016 рік складає 88595,42 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна (т.с. 1 а.с. 5).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01 квітня 2016 року (т.с. 1 а.с. 6) провадження за вищезазначеним позовом Банку у цій справі відкрито.

06 грудня 2016 року відповідач ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав суду першої інстанції заяву (т.с. 2 а.с. 156-157), в якій просив зупинити провадження у цій справі до вирішення Соломянським районним судом м. Києва справи № 760/15885/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НЕОС БАНК» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору (ухвала про відкриття провадження від 25 жовтня 2016 року т.с. 2 а.с. 158).

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року (т.с. 2 а.с. 169) у задоволенні вищезазначеного клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 про зупиненні провадження у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2 а.с. 178-181) просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою зупинити провадження у цій справі до вирішення Соломянським районним судом м. Києва справи №760/15885/16 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НЕОС БАНК» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області (т.с. 2 а.с. 192) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, справу призначено до апеляційного розгляду (тс. 2 а.с. 194).

У судове засідання 16 лютого 2017 року повідомлені апеляційним судом про час і місце розгляду цієї справи (т.с. 2 а.с. 196-198) представник Банку та ОСОБА_2 не зявились, Банк, як позивач, та відповідач ОСОБА_2 про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

В силу вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, колегія суддів апеляційного суду визнала неповажними причини неявки представника Банку та відповідача ОСОБА_2 у дане судове засідання та ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю (т.с. 2 а.с. 183) ОСОБА_3

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_2 за довіреністю (т.с. 2 а.с. 183) ОСОБА_3, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи відповідачу у зупиненні провадження у цій справі, керувався ст. 201 ЦПК України та виходив із відсутності ознаки неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НЕОС БАНК» про захист прав споживачів Соломянським районним судом м. Києва.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції - такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання правильно виходив з наступного.

За змістом ст. 201 ч. 1 п. 4 ЦПК України, суд зобовязаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до розяснень п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" суд зобовязаний зупинити провадження у справі у випадках, передбачених ст. 201 ЦПК України.

Як зазначено у п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України, неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується в тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. Підставою для зупинення провадження за п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України може бути також відкриття Конституційним Судом України провадження за зверненням відповідно до ст. 43 Закону України від 16 жовтня 1999 року N 422/96-ВР "Про Конституційний Суд України" про офіційне тлумачення положень Конституції України чи закону, що мають застосовуватися при вирішенні справи, яка перебуває у провадженні суду (п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Таким чином, суд першої інстанції правильно зазначав, що необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв'язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про зупинення провадження у цій справі до розгляду цивільної справи №760/15885/16 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Неос Банк» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору, що знаходиться на розгляді у Соломянському районному суді м. Києва, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що у даній цивільній справі відповідач ОСОБА_2 не позбавлений можливості заявити зустрічний позов або заперечувати проти позову з цих підстав.

У будь-якому випадку суд першої інстанції зобовязаний прийняти рішення за зустрічним позовом, якщо його прийнято до розгляду, або дати оцінку запереченням відповідача щодо наявності або відсутності підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі встановлення обґрунтованості заперечень відповідача, суд першої інстанції вправі відмовити у задоволенні позову Банку, заявленого до відповідача у цій справі.

Помилкові додаткові посилання суду першої інстанції на те, що, у разі задоволення Соломянським районним судом м. Києва позову про визнання договору недійсним, сторони не позбавлені права звернутися до суду з питання перегляду рішення у цій справі за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки за нововиявленими обставинами не можуть бути підставою для скасування правильної по суті ухвали суду першої інстанції у цій справі.

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 не спростовують фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали у цій справі, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Дійсно виключним правом відповідача ОСОБА_2 є право подавати (не подавати) зустрічний позов у цій справі до Банку про визнання кредитного договору недійсним чи подавати (не подавати) його окремо від цієї справи до суду згідно вимог підсудності.

Однак, в силу вимог ст. 27 ч. 3 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Проте, як вбачається із матеріалів цієї справи, відповідач ОСОБА_2 просто зловживає своїми процесуальними правами.

Дана справа про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за вищезазначеним кредитним договором за позовом Банку перебуває у провадженні суду першої інстанції з 01 квітня 2016 року (ухвала суду про відкриття провадження т.с. 1 а.с. 66).

Лише після подачі позову Банком та відкриття судом першої інстанції провадження у цій справі 01 квітня 2016 року, не використовуючи свого права на подачу зустрічного позову у цій справі без поважних причин, лише в осені 2016 року ОСОБА_2 подає позов до Банку про визнання недійсним вищезазначеного кредитного договору, укладеного ще 06.06.2008 року, окремо від цієї справи до Соломянського районного суду м. Києва.

Такі дії відповідача ОСОБА_2 свідчать лише про обраний ним у цій справі на свій власний розсуд спосіб захисту та бажання останнього затягнути розгляд цієї справи судом першої інстанції по суті.

Однак, в силу вимог ст. 157 ч. 1 ЦПК України суд має розглядати справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Вимоги відповідача в апеляційній скарзі щодо постановлення апеляційним судом нової ухвали, якою зупинити провадження у цій справі до вирішення Соломянським районним судом м. Києва справи №760/15885/16 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «НЕОС БАНК» про захист прав споживачів фінансових послуг, визнання недійсним кредитного договору, взагалі не узгоджуються із повноваженнями апеляційного суду, передбаченими ЦПК України.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

У разі відмови апеляційним судом відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок Банку понесених судових витрат у вигляді судового збору (а.с.190) за подачу останньої до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_1 ОСОБА_4ОСОБА_5