Волноваський районній суд, Донецької області
В складі головуючого: судді - Мохова Є.І.
При секретареві - Брідня О.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Волноваха цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивачка 25.11.2016 року звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і доводи мотивує тим, що вона постійно проживає у будинку АДРЕСА_1. Будинок належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому 16.02.1999 року в КП «БТІ Волноваського району» на її ім'я за реєстровим номером 1959.
23.10.2007 року у будинку було зареєстровано та з того часу в ньому проживав її зять ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який знаходився у шлюбі з її донькою ОСОБА_3
11.01.2012 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 шлюб розірвали, після чого ОСОБА_2 змінив місце проживання, добровільно виїхав з зазначеного будинку, забрав свої речі, для проживання у будинок більше не повертався. На цей час відповідач фактично проживає за адресою АДРЕСА_4. Таким чином, відповідач не проживає у будинку без поважних причин більш ніж один рік, тобто з січня 2012 року.
Факт не проживання відповідача без поважних причин понад один рік, а саме з січня 2012 року, підтверджується Довідкою голови квартального комітету.
Оскільки відповідач не проживає без поважних причин в будинку понад один рік, вважає, що він втратив право користування житловим приміщенням. Домовленість про зберігання за ним права користування відсутня. Відповідач добровільно з реєстрації не знімається, тому вона вимушена звернутися до суду.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, але в позові зазначила про розгляд справи у її відсутність.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявсь згідно вимог закону, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки, про причину неявки суд не інформував, тому причину його неявки суд визнав не поважною і вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін з постановленням заочного рішення, що відповідає положенню статті 224 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
З копії паспорту серії НОМЕР_3 виданого Волноваським РВ УМВС України в Донецькій області 08.07.1998 року на ім'я ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що є наявною у справі вбачається, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.
З довідки від 24.11.2016 року виданої головою квартального комітету ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_2, паспорт серії НОМЕР_2 виданий Торезьким УМВС 30.08.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, що є наявною у справ вбачається, що ОСОБА_2 дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з січня місяця 2012 року по теперішній час, що також підтверджують сусіди ОСОБА_5, яка мешкає в буд. АДРЕСА_5 та ОСОБА_6, яка мешкає в буд. АДРЕСА_6.
З копії рішення Волноваського районного суду Донецької області від 11.01.2012 року в справі №2-1835/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що є наявним у справі вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 13.10.1998 року Торезьким відділом РАГС Донецької області, актовий запис №365 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишено ОСОБА_3.
З копії свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 12.02.1999 року державним нотаріусом Волноваської державної нотаріальної контори Петренко В.Є., що є наявною у справі вбачається, що на підставі статті 529 ЦК України, спадкоємцями майна ОСОБА_8, померлого 06.06.1998 року є: ОСОБА_1 - дружина, яка мешкає АДРЕСА_1, ОСОБА_9 - донька, яка мешкає АДРЕСА_1, ОСОБА_10 - син, який мешкає АДРЕСА_2 та ОСОБА_11 - донька, яка мешкає АДРЕСА_3 в рівних частках.
З копії угоди від 20.02.1999 року, що є наявною у справі вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, що є спадкоємцями в рівних частках померлого ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Волноваською державною нотаріальною конторою 12.02.1999 року на спадкове майно уклали угоду про розподіл спадкового майна по якому переходить на право власності: ОСОБА_1 - дружині померлого жилий будинок, розташований в АДРЕСА_1 на земельній ділянці 388 кв. м.. На цій земельній ділянці знаходиться жилий будинок площею 27.20 кв. м., з господарським будівлями та побутовими будівлями та спорудами.
З копії домової книги для прописки громадян, проживаючих в АДРЕСА_1 будинкоуправління №35, що є наявною у справі вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Аналіз наведених доказів дає суду підстави визнати, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1 в будинку зареєстрована і мешкає з 16.07.1985 року. Відповідач ОСОБА_2 по даній справі є колишнім чоловіком ОСОБА_3, доньки позивачки і був зареєстрований в будинку як член сім'ї. Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано за рішенням суду у 2012 році. Відповідач після розірвання шлюбу з донькою позивачки в будинку не мешкає з січня місяця 2012 року, добровільно виїхав з зазначеного будинку, забрав свої речі і в будинок для проживання більше не повертався. Факт того, що відповідач ОСОБА_2 не мешкає у вказаному будинку також підтверджується довідкою голови квартального комітету від 24.11.2016 року.
Враховуючи, що відповідач добровільно залишив будинок, в будинку не мешкає понад одного року, речей його не має, добровільно виїхав з будинку, що дає право суду визнати, що він перешкоджає позивачці як власнику квартири користуватися і розпоряджатися своїм майном, тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Питання стягнення судових витрат позивач не ставить.
На підставі ст.ст. 386 ч.2, 391 ЦК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області, шляхом подачі апеляції протягом 10-ти днів після проголошення рішення через Волноваський районний суд.

Особи які брали участь у справі, але не були присутніми при оголошенні рішення мають право його оскаржити до Апеляційного суду Донецької області протягом 10-ти днів через Волноваський районний суд з дня отримання копії рішення.

Відповідач має право подати до Волноваського районного суду заяву про перегляд заочного рішення протягом 10-ти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оригінал рішення знаходиться у матеріалах цивільної справи № 221/6264/16-ц, № 2/221/125/2017 року, що знаходиться у архіві Волноваського районного суду Донецької області.

Суддя Є.І. Мохов

17.02.2017