АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/2483/16-ц Номер провадження 22-ц/786/146/17Головуючий у 1-й інстанції Січиокно Т. О. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Хіль Л.М.,

суддів: Бондаревської С.М., Триголова В.М.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

за участю: прокурорів - Лисенко Н.М., Цирфи Т.В.,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представників третіх осіб - Кривохижі Ю.А., Клименко Г.Й.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області Савенка Олександра Анатолійовича на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2016 року по справі за позовом керівника Полтавської місцевої прокуратури Дубинки Миколи Олеговича, треті особи: Полтавська міська рада, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру, Управління держгеокадастру у м. Полтаві, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога», Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради про визнання недійсними та скасування рішень про надання у власність земельної ділянки, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до Виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради, Октябрської районної у м. Полтаві ради та ОСОБА_7, прохаючи: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 28.07.2009 року № 332, яким ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 26.01.2010 року за № 26, яким затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_7 зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; визнати недійсним та скасувати рішення сесії Октябрської районної у м.Полтаві ради від 28.01.2010 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 26.01.2010 року № 26; визнати недійсним та скасувати рішення сесії Октябрської районної у м.Полтаві ради від 30.07.2009 року про затвердження рішення виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради від 28.07.2009 року № 332; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 12.05.2010 кадастровим номером НОМЕР_2; зобовязати ОСОБА_7 повернути до земель запасу Полтавської міської ради земельну ділянку у м.Полтаві по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м., з кадастровим номером НОМЕР_2 вартістю 193800 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що прокуратурою на підставі постанови прокурора від 23.04.2013 року проведено перевірку у порядку нагляду за додержанням і застосуванням законів у діяльності Полтавської міської ради. За результатами даної перевірки було виявлено порушення вимог Земельного законодавства при розпорядженні землями парку «Перемога».

Так, 28.07.2009 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 332 ОСОБА_7 надано дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Однак, дана земельна ділянка віднесена до категорії парків пам`яток садово паркового мистецтва місцевого значення, а саме входить до складу парку пам`ятки «Парк Перемоги». Полтавською міською радою не приймалося рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки парку «Перемога» та рішення щодо зміни її цільового призначення. Також така зміна не погоджувалася з Кабінетом Міністрів України.

Також позивач вказав, що надалі, 26.01.2010 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради за № 26 було незаконно затверджено проект відведення та передано у власність ОСОБА_7 зі складу земель житлової чи громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площею 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. На підставі даного рішення ОСОБА_7 отримано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 від 12.05.2010 року.

Позивач посилався й на те, що вироком Київського районного суду м.Полтави від 23.04.2015 року визнано винним завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 рік та штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст.1, 14 Закону України «Про амністію 2014 року».

Отже, даним вироком встановлено протиправність дій ОСОБА_8, які виразилися у тому, що не маючи достатніх даних про те, що зазначені земельні ділянки не входять до обє`кту природно заповідного фонду парку пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк Перемоги», останній погодив висновки про погодження проектів землеустрою щодо відведення у власність 17 земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, загальною площею 1, 62 га, загальною вартістю 2541605 грн., що більш ніж у 8402 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, в тому числі і відносно земельної ділянки ОСОБА_9 площею 1000 кв.м. в АДРЕСА_1, вартістю 193800 грн.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2016 року у задоволенні позовної заяви відмовлено за необґрунтованістю.

Відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, місцевий суд дійшов до висновку про те, що при передачі у приватну власність ОСОБА_9 спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 було допущено порушення вимог Земельного законодавства України, а саме щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та погодження проекту землеустрою не були чітко встановлені на місцевості межі парку «Перемога»; зміна цільового призначення земельної ділянки для житлової і громадської забудови не відбувалася; розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та технічної документації не відповідав вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», що вбачається із висновку комісійної судової земельно технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року; протиправність дій завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_10 встановлена вироком Київського районного суду м.Полтава від 23.04.2015 року.

Також, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що з урахуванням викладених норм земельного законодавства, підставою відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Разом з тим, місцевий суд дійшов до висновку про те, що хоча при погодженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки і було допущено порушення норм Земельного законодавства, однак в подальшому оскаржувані рішення було прийнято в межах компетенції відповідачів виконавчого комітету Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтаві ради та Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтава і саме в діях останніх будь-яких порушень не встановлено.

Також, з врахуванням принципу непорушності права власності, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_7 у встановленому законом порядку отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв.м., а тому є добросовісним набувачем, оскільки будь-яких доказів вважати, що останній був обізнаний про наявність порушень Земельного законодавства, або ж сам умисно сприяв такому порушенню суду не надано.

Не погодившись із вищевказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив заступник прокурора Полтавської області Савенко Олександр Анатолійович, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального, прохав його скасувати, ухваливши нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що попри те, що суд першої інстанції дійшов до висновку про порушення земельного законодавства при передачі ОСОБА_7 земельної ділянки, що також підтверджено вироком Київського районного суду м. Полтави від 23.04.2015 року (справа № 552/401/15-к), в кінцевому результаті дійшов до необґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Також апелянт не погоджується із тим, що ОСОБА_7 є добросовісним набувачем, адже останній в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва природних ознак спірної земельної ділянки знав, або проявивши розумну обачність, міг знати про те, що ділянка вибула з порушенням вимог закону, що ставить його добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Не погодився апелянт і з зазначенням в мотивувальній частині рішення про сплив строків позовної давності на звернення до суду, адже вважає, що про порушення прав держави відповідачами позивач дізнався 25.01.2014 року, тобто, з дня реєстрації рапорту проведеної прокурорської перевірки та внесення відомостей до ЄРДР, а у подальшому, зокрема, із Висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року, але аж ніяк не з 25.05.2010 року.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, що з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.07.2009 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради № 332 «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» надано ОСОБА_7 дозвіл на виготовлення проекту відведення зі складу земель житлової та громадської забудови міста земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 1000,29 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, відповідно до схеми, погодженої управлінням у справах містобудування та архітектури Полтавського міськвиконкому (т. 1 а.с.18).

Матеріали справи також містять план земельної ділянки по АДРЕСА_1, що відведена ОСОБА_7 рішенням виконкому Октябрської районної в м.Полтаві ради № 332 від 28.07.2009 року (т. 1 а.с.19).

26.01.2010 року рішенням виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтаві ради за № 26 «Про передачу у власність земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд та для ведення садівництва» погоджено проект відведення та передання у власність ОСОБА_7 із земель житлової чи громадської забудови міста земельну ділянку по АДРЕСА_1, площа якої відповідно до проекту відведення, виготовленого ТОВ НВІ «Земресурс» становить 1000 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (т.1 а.с.20).

30.07.2009 року рішенням тридцять третьої сесії V скликання Октябрської районної у м.Полтава ради «Про затвердження рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтава ради» затверджено рішення райвиконкому № 332 від 28.07.2009 року «Про надання дозволу на виготовлення проектів відведення земельних ділянок» (т.1 а.с.188).

28.01.2010 року рішенням тридцять восьмої сесії V скликання Октябрської районної у м.Полтава ради «Про затвердження рішень виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтава ради» затверджено рішення райвиконкому № 26 від 26.01.2010 року «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою» (т.1 а.с.189).

Матеріали справи також містять наявні витяги із протоколів засідань Октябрської районної у м.Полтава ради від 30.07.2009 року та 28.01.2010 року (т.2, а.с. 45-46).

24.12.1970 року рішенням виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих № 555 затверджено та взято під охорону пам`ятки природи місцевого значення, згідно з додатком. До даного додатку входить парк «Перемоги». (т.1, а.с.37-38).

Рішенням Полтавської обласної ради № 453 від 22.11.1984 року «Про мережі територій і об`єктів природно заповідного фонду області згідно класифікації» парк «Перемога» віднесено до парку пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення на площі 30,9 га.

27.05.2001 року Дирекцією міського парку культури та відпочинку взято на себе охоронне зобов`язання по забезпеченню режиму охорони та збереження парку пам`ятки садово паркового мистецтва парк «Перемога» відповідно до рішення виконавчого комітету Полтавської обласної ради депутатів трудящих № 555 від 24.12.1970 року у межах м.Полтава, загальною площею 30,9 га. (т.1 а.с. 36).

20.01.2014 року рішенням Полтавського окружного адміністративного суду було задоволено адміністративний позов першого заступника прокурора м.Полтава до Полтавської міської ради, треті особи: Управління культури виконавчого комітету Полтавської міської ради, Полтавський міський парк культури та відпочинку «Перемога» про скасування рішення. Визнано протиправним та скасовано рішення 16 сесії Полтавської міської ради 6 скликання від 18.12.2011 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та оформлення права постійного користування земельною ділянкою за адресою проспект Першотравневий, 20 в м.Полтава. (т.1 а.с.21).

23.02.2015 року вироком Київського районного суду м.Полтави, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2015 року та ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.11.2015 року, визнано завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього середовища у Полтавській області ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій на строк 1 рік та штрафом у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 4250 грн. Звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного основного та додаткового покарання на підставі п. «в» ст.1, 14 Закону України «Про амністію 2014 року» (т. 1 а.с.26-27).

У вказаному вироку встановлено, що ОСОБА_8, працюючи на посаді завідуючого Полтавським сектором охорони навколишнього середовища Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області, впродовж 2009-2010 років неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, маючи у своєму безпосередньому володінні та користуванні: картографічні матеріали, виготовлені Лубенським державним топографо-геодезичним підприємством у 2001 році, якими визначено межі та конфігурацію території об`єкту природно-заповідного фонду парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемоги» в м. Полтаві; рішення ВК Полтавської обласної ради народних депутатів від 22.11.1984 року № 453, яким затверджено мережу територій та обёєктів природно-заповідного фонду Полтавської області, до переліку якого входить парк «Перемоги» площею 30,9 га; рішення ВК Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 20.06.1972 року № 242, яким затверджено список заповідних парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва місцевого значення, в який входить парк «Перемоги» та рішення ВК Полтавської обласної ради депутатів трудящих від 24.12.1970 року № 555 про затвердження пам`яток природного місцевого значення, в який входить парк «Перемоги», погодив висновоки про погодження проектів землеустрою щодо відведення у власність 17 земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, зокрема ОСОБА_9, земельної ділянки площею 1000 кв.м. в АДРЕСА_1, вартістю 193800 грн., не маючи достатніх даних про те, що дані 17 земельних ділянок не входять до об`єкту природно-заповідного фонду парку пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемоги» в м.Полтава, на підставі яких Октябрською районною у м.Полтава радою передано у власність 17 земельних ділянок загальною площею 1,62 га, загальною вартістю 2541605 грн., що більш ніж у 8402 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Згідно з висновком комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року земельна ділянка АДРЕСА_1 розташованої в межах парку пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемоги». Основне цільове призначення (категорія) наданої у власність земельної ділянки АДРЕСА_1 не змінювалося. Розроблені проекти землеустрою щодо відведення у власність вказаної земельної ділянки та технічна документація на земельну ділянку не відповідає вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Інструкції № 43, наказу Держкомстату від 05.11.1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми № № 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), ДСТУ 4163-2003 (т. 1 а.с.31, т 2 а.с.17-43).

На а.с.183 тому 1 наявний висновок про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 30.09.2009 року № 608, відповідно до якого погоджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, підписаний завідуючим Полтавським сектором охорони навколишнього природного середовища ОСОБА_8

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ч. 3 ст. 10, що також передбачено і ст. 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт вказав, що висновок суду першої інстанції щодо недоведеності прокурором розташування земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у м. Полтаві, в межах парку «Перемога», тобто в межах природно-заповідного фонду, є помилковим та суперечить встановленим обставинам у справі.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи вважає такі доводи апелянта хибними та такими, що зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

З тексту оскаржуваного рішення суду першої інстанції взагалі не вбачається висновку про недоведеність прокурором розташування земельної ділянки площею 1000 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 у м. Полтаві, в межах парку «Перемога», тобто в межах природно-заповідного фонду, як про те зазначає апелянт.

Місцевий суд відмовляючи у задоволенні позову виходив з інших обставин.

Суд першої інстанції, з урахуванням норм ст.ст. 57-61 ЦПК України, надав вірну оцінку доводів щодо преюдиціальності судових рішень долучених сторонами до матеріалів справи та оцінку висновку комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року.

Так, місцевим судом вірно взято до уваги, що Київський районний суд м. Полтави у вироку від 23.04.2015 року взагалі відсутні посилання на висновок комісійної судової земельно-технічної експертизи № 5630/10685 від 29.09.2014 року в частині встановлення того, що 17 земельних ділянок розташованих в межах парку пам`ятки садово-паркового мистецтва «Парк «Перемоги», не проведено зміну основного цільового призначення (категорія) цих земельних ділянок, невідповідність розроблених проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та технічної документації вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Інструкції № 43, наказу Держкомстату від 05.11.1998 року № 377 «Про затвердження форм державної статистичної звітності земельних ресурсів та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми № № 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем), ДСТУ 4163-2003, а вказав лише визначену експертом ринкову вартість 17 земельних ділянок.

Натомість, відмовляючи у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_8 та залишаючи без змін вирок Київського районного суду м.Полтави від 23.04.2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 02.07.2015 року колегія кримінальної палати Вищого спеціалізованого суду України у мотивувально-описовій частині ухвали вказала, що «… зважаючи на обсяг повноважень та обов`язків, якими був наділений засуджений ОСОБА_8 саме в силу своєї посади, з огляду на наведені обставини щодо відсутності чітко встановлених на місцевості меж парку, ОСОБА_8 мав можливість відмовити у погодженні землевідведення».

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що саме у вказаному вироку відсутні дані про те, що земельна ділянка, площею 1000 кв.м., розташована за адресою: в АДРЕСА_1 відноситься до земель природно-заповідного фонду.

Отже, доводи апеляційної скарги у цій частині не знайшли свого підтвердження у матеріалах справи.

Статтею 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» визначено, що межі територій та об'єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства.

Відповідно до статті 53 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» рішення про організацію чи оголошення територій та об'єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об'єктів природно- заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

Також, слід зазначити, що постанова Верховної Ради України «Про введення в дію Закону України «Про природно - заповідний фонд України» від 16.06.1992 року № 2457-ХІІ містить правовий механізм згідно з яким дія вказаного Закону поширюється виключно на раніше створені об'єкти природно-заповідного фонду, які мають статус держаного, національного та республіканського значення та відповідно не поширюється на об'єкти природно-заповідного фонду, які мали статус місцевого значення.

Відтак, об'єкт природно - заповідного фонду України місцевого значення може бути створений не раніше 25.07.1992 р. - моменту набрання чинності Законом України "Про природно - заповідний фонд України».

При тому, позивачем не надано до суду доказів щодо існування факту наявності проектів створення та утримання об'єкту природно-заповідного фонду місцевого значення - Парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва - парку «Перемога» за адресою: м. Полтава, проспект Першотравневий, 20, а також доказів щодо існування факту виготовлення, затвердження відповідних проектів землеустрою, здійснення державної реєстрації земельної ділянки у відповідності до змісту яких було б встановлено межі земельної ділянки площею 30,9 га для розміщення об'єкту природно-заповідного фонду місцевого значення - Парку-пам'ятки садово-паркового мистецтва - парку «Перемога».

Також колегія суддів констатує, що судом першої інстанції вірно наголошено на тому, що при передачі у приватну власність ОСОБА_9 спірної земельної ділянки по АДРЕСА_1 у м. Полтаві дійсно мало місце порушення вимог земельного законодавства, а саме щодо надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки та погодження проекту землеустрою - не були чітко встановлені межі парку «Перемога», не відбулися зміни цільового призначення земельної ділянки для житлової і громадської забудови, розроблений проект землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок та технічної документації не відповідав вимогам Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій».

Проте, надаючи правову оцінку оскаржуваним позивачем рішенням суд обґрунтовано взяв до уваги те, що до повноважень виконавчого комітету Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтаві ради та Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтава раді не відноситься перевірка достовірності та правильність висновків відповідних контролюючих органів про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв.м., оскільки кожен орган, який погоджує відповідний висновок самостійно несе відповідальність за це в межах вчинених повноважень.

На час прийняття рішення про погодження проекту землеустрою на розгляд виконавчого комітету Октябрської районної у м.Полтава раді було надано дані щодо розташування земельної ділянки, зазначено її цільове призначення як землі житлової та громадської забудови, які заздалегідь погоджені з відповідними контролюючими органами.

І саме з урахуванням викладеного суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про те, що при погодженні проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки і було допущено порушення норм Земельного законодавства, однак в подальшому оскаржувані рішення було прийнято в межах компетенції відповідачів виконавчого комітету Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтаві ради та Шевченківської (Октябрської) районної у м.Полтава й саме в їх діях будь яких порушень не встановлено.

Апелянт також вказав на помилковість висновків суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку отримав Державний акт про право власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, загальною площею 1000 кв.м., а тому є добросовісним набувачем.

Зазначаючи про помилковість вказаного висновку, апелянт наголосив, що ОСОБА_7 в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих, характерних для прарку-пам`ятки садово-паркового мистецтва природних ознак спірної земельної ділянки знав або, проявивши розумну обачність, міг знати про те, що ділянка вибула з порушенням вимог закону, що ставить його добросовісність під час набуття земельної ділянки у власність під обґрунтований сумнів.

Зазначене твердження позивачем було висловлено і в тексті позовної заяви й судом першої інстанції йому було надано відповідну вірну оцінку з посиланням на норми Конституції України та Цивільного кодексу України щодо непорушності права власності, а також положення Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та протоколів до неї.

Так, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого переконання, що ОСОБА_7 у встановленому законом порядку отримав Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, з огляду на що є добросовісним набувачем.

Жодних належних та допустимих доказів протилежного, а саме того, що ОСОБА_7 знав про наявність вищевказаних порушень земельного законодавства або сам сприяв такому порушенню, ні позивачем, ні апелянтом до суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги щодо заперечень проти аналізу у описово-мотивувальній частині рішення судом першої інстанції строків позовної давності не впливають на правильність вирішення справи по суті, а тому, не приймаються колегією суддів до уваги.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла до переконання, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

При вирішенні спору по суті місцевим судом були вірно враховані та застосовані норми матеріального і процесуального права, а також правильно встановлені фактичні обставини по справі та їм дано належну правову оцінку.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області Савенка Олександра Анатолійовича - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: С.М. Бондаревська

В.М. Триголов

З оригіналом згідно: Л.М. Хіль