Ухвала

іменем україни

13 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євграфової Є.П., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аграрний дім ім. Горького», третя особа - відділ Держземагентства у Сахновщинському районі Харківської області, про визначення строку дії договору оренди земельної ділянки, зобов'язання повернути земельну ділянку, скасування запису про державну реєстрацію договору оренди, за касаційною скаргою скаргу ОСОБА_4 на рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» про припинення договору оренди земельної ділянки, зобов'язання повернути земельну ділянку та скасування запису про держану реєстрацію договору оренди, посилаючись на те, що є власником земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,54 га, розташованої на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1.

25 травня 2005 року вона уклала з ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» договір оренди земельної ділянки № 525 строком на десять років, який зареєстровано в Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України із земельних ресурсів України 21 січня 2008 року за № 72.

Згідно з п. 3.1 вказаного договору земельна ділянка надається в оренду, починаючи з моменту державної реєстрації.

25 травня 2015 року вона звернулася до відповідача із заявою, в якій попередила про небажання продовжувати договір оренди, однак ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» фактично користується земельною ділянкою з моменту підписання договору, з цього ж моменту вона отримує оренду плату.

Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_4 просила визнати припиненим договір оренд земельної ділянки від 25 травня 2005 року № 525, зобов'язати ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» повернути земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,54 га, розташовану на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки.

В уточнених вимогах ОСОБА_4 просила визначити строк дії договору оренди земельної ділянки - з 25 травня 2005 року до 25 травня 2015 року та вважати цей договір припиненим з 26 травня 2015 року; зобов'язати ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» повернути земельну ділянку товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,54 га, розташовану на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області та скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,54 га, розташованої на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області на підставі державного акта на право приватної власності на землю НОМЕР_1.

25 травня 2005 року між ОСОБА_4 та ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» укладено договір оренди земельної ділянки № 525 строком на десять років, який зареєстровано в Сахновщинському районному відділенні Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» при Державному комітеті України із земельних ресурсів України 21 січня 2008 року за № 72.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи в позові, виходив із того, що цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін при укладенні договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Згідно з п. 3.1 вказаного договору земельна ділянка надається в оренду, починаючи з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Спеціальним законом, яким регулюються відносини, пов'язані з орендною землі, є Закон України «Про оренду землі», за змістом ст. ст. 18, 20 якого (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації; укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Статтею 125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 126 ЗК України встановлено порядок оформлення речових прав на земельну ділянку відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

16 березня 2010 року набрав чинності Закон України від 11 лютого 2010 року № 1878-V1 «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України», яким ст. ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» виключені, а ст. 6 доповнена частиною 5, згідно з якою право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та інших законодавчих актів України» встановлено, що до 01 січня 2012 року (09 грудня 2011 року дію вказаної норми продовжено до 01 січня 2013 року), державна реєстрація, зокрема договорів оренди земельних ділянок, проводиться територіальними органами земельних ресурсів.

З огляду на те, що факт передачі спірної земельної ділянки підтверджується актом приймання-передачі від 28 січня 2008 року і з цього ж часу позивач отримує орендну плату, суди дійшли висновку, що ТОВ «Аграрний дім ім. Горького» правомірно користується земельною ділянкою товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,54 га, розташованою на території Лебедівської сільської ради Сахновщинського району Харківської області на підставі договору оренди, строк дії якого на даний час не закінчився.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 18 січня 2017 року в справі № 6-2777цс16, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Сахновщинського районного суду Харківської області від 17 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є.П. Євграфова

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова