Справа № 758/2367/14-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретаря Калашніковій Л.Д.,

за участю представників відповідача - ОСОБА_1 та ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» (надалі ПАТ «Альфа-Банк») до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В :

В березні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить в рахунок погашення заборгованості відповідача за кредитним договором від 21.03.2008 р. звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що у Подільському районі м.Києва.

Ухвалою Подільського районного суду м.Києва під головуванням судді Сербіної Н.Г. від 26.06.2014 р. провадження у справі було зупинено на підставі ст.201 ч.1 п.4 ЦПК України до розгляду цивільної справи ОСОБА_3 до ПАТ Сведбанк», ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «Альфа-Банк» про визнання протиправними дій та визнання недійсним правочину.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу від 27.09.2016 р., в зв'язку із звільненням судді Сербіної Н.Г., матеріали вищевказаної справи передані для розгляду судді Подільського районного суду м.Києва Ларіоновій Н.М.

Ухвалою від 29.09.2016 р. провадження у справі було відновлено та справа призначена до судового розгляду.

По справі неодноразово призначались судові засідання, до яких представник позивача з'явився лише 20.12.2016 р.

В судове засідання 20.02.2017 р. представник позивача, який повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання повторно не з'явився, подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на участь у розгляді справи в Апеляційному суді м.Києва, при цьому документів на підтвердження поважності причин неявки суду не надано.

Представники відповідача вважали за необхідне залишити вищевказаний позов без розгляду, скільки представник позивача не з'являється в судове засідання, наголошуючи на тому, що позивач є юридичною особою і в судовому засіданні могла бути забезпечене явка іншого представника, а не того, який бере участь в розгляді іншої справи. Зазначили, що документ на підтвердження зайнятості в розгляді справи апеляційним судом представником позивача районному суду не надано.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду за таких підстав.

В судове засідання на 01.02.2017 р. позивач був повідомлений відповідно до вимог закону, про що є поштове повідомлення про вручення судової повістки 13.01.2017 р. уповноваженій особі ПАТ «Альфа-Банк» (арк.спр.140).

В зв'язку з неявкою позивача в судове засідання 01.02.2017 р., судовий розгляд справи був відкладений на 20.02.2017 р. з направленням судової повістки з попередженням сторони позивача про наслідки повторної неявки в судове засідання (арк.спр.144, 146).

В судове засідання 20.02.2017 р. позивач був повідомлений відповідно до вимог закону, про що є поштове повідомлення про вручення судової повістки 06.02.2017 р. уповноваженій особі ПАТ «Альфа-Банк» (арк.спр.147).

Згідно із п.3 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання та від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки.

При цьому, судом враховуються відповідні положення законодавства, згідно яких на відміну від аналогічного положень раніше чинної редакції п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, в якому зазначалось про повторну неявку до суду без поважних причин, у п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України у редакції Закону від 07.07.2010 р. зазначено, що суд залишає заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Тобто, не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача. Зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами (ч. 3 ст. 27 ЦПК України). Положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв'язку із положенням ст. 169 цього Кодексу, згідно з якою суд відкладає розгляд справи лише в разі першої неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача без поважних причин (п. 3 ч. 1 ст. 169 ЦПК України), при повторній неявці належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. Отже, законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності явки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто, не вказує на врахування судом поважності причин при повторній неявці позивача до суду (другої підряд). Це пов'язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами. Крім того, таке положення закону пов'язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 157 ЦПК України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р.. При цьому, законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з'явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв'язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов'язаних з розглядом справи (ч. 3 ст. 89 ЦПК України), а для позивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 207 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «ОСОБА_2 проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. У зв'язку з наведеним, положення п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, якими передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Пунктом 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» вказано на те, що строки, встановлені ЦПК України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів.

Пунктом 3 вказаної вище постанови Пленуму ВССУ судам дано роз'яснення на те, що, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків у цивільних справах є, в т.ч. і правова та фактична складність справи; поведінка заявника, характер процесу та його значення для заявника.

Як вбачається з матеріалів справи, вона не уявляє собою великої складності, оскільки є звичайним спором, що виникає з кредитних відносин.

Оцінюючи характер процесу та його значення для заявника, слід врахувати, що, звернувшись до суду з позовом в березні 2014 р. та майже 3 роки не цікавився розглядом справи, що свідчить про байдужість до руху справи та можливу неактуальність вирішення позовних вимог на теперішній час. При цьому, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи та знаючи про можливість розгляду справи без його участі, відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності не надає, чим умисно затягує розгляд справи та позбавляє суд можливості постановити рішення по суті заявлених вимог. Вказане також не підтверджує значимості цієї справи для позивача та свідчить про те, що позивач зацікавлений саме в тривалому розгляді справи в суді.

Суд не може прийняти до уваги подане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи в зв'язку із зайнятістю останнього в іншому процесі, оскільки підтверджуючих документів поважності причин суду не додано. Крім того, позивач у справі є юридичною особою, яка в своїй структурі має штат працівників, а тому керівник юридичної особи - позивача у справі мав можливість забезпечити явку іншого представника за довіреністю, або взяти сам участь у справі.

З огляду на те, що позивач повторно не з'явився в судове засідання та не подавав заяву про розгляд справи за його відсутності, а строк розгляду цивільних справ, встановлений ст.157 ЦПК України, сплинув через неналежну процесуальну поведінку позивача, в т.ч. і його неявку, суд приходить до висновку, що вищевказана позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Частиною 2 ст.207 ЦПК України передбачено, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно. Тому, залишення позову без розгляду не позбавляє позивача права повторного зверення до суду зі вказаним позовом у встановленому законом порядку для захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.169 ч.3, 207 ч.1 п.3, 208-210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Подільський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова