Номер провадження: 22-ц/785/295/17
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков С. М.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Таварткіладзе О.М.,

при секретарі судового засідання Поліхранової Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 14.11.2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та встановлення сервітуту,-

ВСТАНОВИЛА:

04.08.2011 року ОСОБА_3 звернувся до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод (т.1, а.с. 3-5), уточнивши позовні вимоги, 31.08.2016 року просив суд зобов'язати відповідачку демонтувати споруду літ. «М» розташовану по АДРЕСА_1, зобов'язати відповідачку забезпечити влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель сараїв, літньої кухні та частини будинку, що належать їй, на частину ділянки, що знаходиться в його користуванні; зобов'язати відповідачку демонтувати встановлене нею загородження вікна його кухні; стягнути з відповідачки понесені ним судові витрати (т. 2, а.с. 39-40).

15.11.2011 року ОСОБА_2 звернулася до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з зустрічним позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод та встановлення сервітуту (т.1, а.с. 26-28), уточнивши 20.02.2012 року який просила суд зобов'язати ОСОБА_3 відвести стоки води від її земельної ділянки з даху житлового будинку та господарських будівель; демонтувати вікно в літній кухні ОСОБА_3, що входить до її двору; відкрити вільний доступ для користування та обслуговування тильної частини її будинку; зобов'язати ОСОБА_3 затомпонувати незаконну зливну яму; заборонити ОСОБА_3 встановлювати на межі шиферний паркан; демонтувати гараж відповідача, який знаходиться поблизу її житлового будинку; не чинити перешкод в розробці проектної документації (т. 1, а.с. 50-52).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод було задоволено частково. Зокрема, зобов'язано ОСОБА_2 знести сарай літ. «М». В задоволенні решти позовних вимог було відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод та встановлення сервітуту було задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_3 демонтувати вікно літньої кухні та встановити земельний сервітут. А також, зобов'язано ОСОБА_3 відкрити вільний доступ ОСОБА_2 для користування та обслуговування тильної частини будинку (т.2, а.с. 105-106).

01.12.2016 року ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.11.2016 року. Зокрема, апелянт вважає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним і таким, що підлягає скасуванню у зв'язку з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. А саме апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, зобов'язавши її знести навіс літ. «М», виходив з висновків експертів №48е/С/12 від 12.09.2013 р. та №164/2014 від 13.03.2015 р., в яких зазначено, що навіс є капітальною спорудою та є самовільно збудованим, указавши його в рішенні як сарай. Однак, суд не звернув уваги на пояснення представника КП «Ізмаїльське МБТІ» про те, що будівля літ. «М» за своїм призначенням є навісом, тому на будівництво цієї конструкції не надається дозвіл на будівництво, крім того був знятий штамп КП «Ізмаїльське МБТІ» «самочинно збудовано» на підставі наказу Мінрегіонбуду та житлово-комунального господарства України №404 від 09.08.2012 року, це також підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 25.11.2016 року №1812, а також технічним паспортом від 11.05.2012 року. Отже, апелянт вважає висновки експертів такими, що визивають сумнів щодо їх об'єктивності. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволені її позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_3 знести цегляний курник, за недоведеністю. В зв'язку з чим апелянт звернулася до управління містобудування та архітектури щодо проведення перевірки законності побудови курника. Також, апелянт посилається на те, що 22.06.2015 року нею була подана заява про стягнення судових витрат, але судом вказана заява не була взята до уваги (т.2, а.с.107, 125).

13.02.2017 року позивачем ОСОБА_3 були подані заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, в яких позивач просить в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовити, а його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (т.2, а.с. 142-144).

В судовому засіданні апелянт та його представник апеляційну скаргу підтримали. Наполягали на задоволенні повних вимог лише в частині встановлення сервітуту, що зафіксовано технічними засобами фіксації процесу. Позивач по первісному позову в судове засідання не з'явилася, про час та місце проведення судового засідання повідомлялась належним чином. Згідно з ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Згідно з ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників провадження, які з'явились, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 в частині зобов'язання ОСОБА_2 знести сарай літ. «М»., суд першої інстанції виходив з того, що двома висновками експерта встановлено, що сарай збудовано незаконно. Зокрема, з висновку експерта № 48е/С/12 від 12.09.2013 року вбачається, що навіс літ. «М», який належить ОСОБА_2 є капітальними спорудами, на будівництво яких необхідно отримати дозвіл у відповідності з діючими нормами. Згідно з матеріалами технічної інвентаризації станом на 11.05.2012 року навіс літ. «М» є самовільно збудованим. Дозвіл та проект переобладнання тамбура «а-2», який належить ОСОБА_3, в кухню з відкриттям віконного отвору у двір - під навіс ОСОБА_2 у безпосередній близькості до її житлової кімнати в наведених матеріалах відсутній. Дане приміщення відповідає вимогам будівельних, технічних, санітарних, протипожежних норм. Відстань від віконного отвору з кухні, яка належить ОСОБА_4, до віконного отвору житлової кімнати №2 в частині домоволодіння ОСОБА_2 складає 0,53 м. В домоволодінні по АДРЕСА_1 організована система водовідведення та каналізації в частині домоволодіння, яка належить ОСОБА_3 і здійснюється в вигрібну яму, яка знаходиться перед домоволодінням. Зливна яма відповідає вимогам санітарних норм. Доступ для обслуговування тильної сторони та вимощення частини будинку, яка належить ОСОБА_2 відсутня. З даху домоволодіння та інших надвірних споруд, які належать ОСОБА_3, організована система водовідведення, яка відповідає вимогам будівельних норм.

Відповідно до висновку експерта № 164/2014 від 13 березня 2015 року, надвірна споруда, розташована за адресою: АДРЕСА_1, зазначена в технічному паспорті від 11 травня 2012 року під літ. «М», не відповідає вимогам державних будівельних норм та правилам, а саме: для догляду за будівлями та здійснення їх поточного ремонту, відстань до сусідньої межі ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни слід повинна бути не менше 1 метра. При цьому, має бути забезпечено застосування необхідних інженерно-технічних заходів, які перешкоджають стоку атмосферних опадів з покрівель та карнизів на територію суміжних ділянок (т. 1, а.с. 228-232).

Щодо посилань апелянта на довідку КП «Ізмаїльське МБТІ» від 25.11.2016 року №1812 (т.2, а.с.111), судова колегія звертає увагу на те, що вказана довідка була видана вже після ухвалення судом першої інстанції рішення. Крім того, слід зазначити, що інформація стосовно надвірної спорудипід літ. «М», розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зазначена в технічному паспорті від 11 травня 2012 року не відповідає листу начальника КП «ІМБТІ» від 22.05.2012 року за №46, що міститься в матеріалах інвентарної справи та з якого вбачається, що ОСОБА_2 самовільно збудувала навіс літ. «М».

Між тим, звертаючи увагу на посилання апелянта щодо того, що суд прийняв рішення щодо об'єкту якого не існує - сараю літера «М», то вказана технічна помилка може бути усунута судом першої інстанції в порядку ст. 219 ЦПК України.

Окрім іншого, апелянт зазначає, що 22.06.2015 року нею була подана заява про стягнення судових витрат, але судом вказана заява не була взята до уваги. Судова колегія звертає увагу на те, що відповідно до ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, не вирішення питання про судові витрати або не ухвалення рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не є підставою для скасування рішення. Так, апелянт має право звернутися до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, а суд першої інстанції, в свою чергу, зобов'язаний вказане питання вирішити, зокрема за власною ініціативою.

Разом з тим, враховуючи посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не описав об'єкт та межі сервітуту, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що редакція відповідної частини рішення відповідає редакції позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, які ним не були уточнені (т.1, а.с. 50-52), хоча сторони з цього приводу надавали пояснення в суді першої інстанції. Колегія суддів роз'яснює, що вказаний недолік судового рішення, може бути усунений в порядку ст. 221 ЦПК України за заявою сторони або держаного виконавця.

Щодо посилань апелянта на те, що суд безпідставно відмовив в задоволені її позовних вимог в частині зобов'язання ОСОБА_3 знести цегляний курник, який розташований, за твердженням сторони, за межею земельної ділянки, що належить позивачці по первинному позову, то вказане питання підлягає вирішенню за позовом відповідного суб'єкту, якому належить відповідна земельна ділянка.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростували вірних по суті висновків суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу та залишає рішення суду першої інстанції без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 14 листопада 2016 року - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської від 14 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

О.М. Таварткіладзе

Є.С. Сєвєрова

15.02.2017 року м. Одеса