АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/509/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 50 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи тим, що 09 грудня 2006 року між нею та ОСОБА_7 був укладений шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, про що було видано свідоцтвом № 1СР021018.

У шлюбі у сторін народилося двоє дітей : ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідач ОСОБА_7 ухилявся від обов'язку добровільно утримувати своїх дітей, матеріально їх забезпечувати, тому ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2011р. ОСОБА_7 на утримання дітей - ОСОБА_8, 22.06.2008 р. н., та ОСОБА_9, 04.09.2010 р. н. стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини доходу, але не менше мінімального розміру аліментів на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2012 року шлюб між сторонами розірвано.

Позивач зазначає, що у 2015 році вона з відповідачем ОСОБА_7 помирилися, і знову стали проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В період вказаних стосунків у них народився син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Однак, і цього разу сімейні стосунки не склалися, сторони припинили спільне проживання. Відповідач ОСОБА_7 проживає окремо, а діти знаходяться виключно на утриманні позивача.

Позивач ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_7 кошти на утримання сина - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, та стягувати їх в розмірі 1/3 частки, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку від заробітку відповідача щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_6

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 аліменти на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1 /6 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_7 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, у січні 2017 року ОСОБА_6 звернулася з апеляційною скаргою. В апеляційній скарзі апелянт обґрунтовує вимоги тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не було надано належної оцінку тому, що фактично троє спільних дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знаходяться лише на утриманні ОСОБА_6 Хоча і існує рішення суду про стягнення аліментів з ОСОБА_7 на користь двох старших дітей, проте відповідач ухиляється від їх сплати, що підтверджується листом відділу державної виконавчої служби. Також апелянт зазначає, що на даний час не має ніякого доходу, більше того навіть до цього часу не отримувала соціальну допомогу при народженні дитини, яка призначена тільки в грудні 2016 року. Наразі проживає з батьками пенсіонерами, які нещодавно перенесли тяжкі захворювання (інсульт та інфаркт) та потребують значних коштів на лікування, а тому не можуть матеріально підтримати її та її дітей. Апелянт посилається, що в оскаржуваному рішенні суд зазначив, що стягнення з відповідача 1/3 частини доходу буде перевищувати розмір, визначений чинним законодавством, разом з тим суд не вказав норму матеріального права, яка визначає заборону стягнути з відповідача вказаний розмір аліментів. Також ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі зазначила, що в силу своєї правової необізнаності, вона невірно вказала у позовній заяві спосіб стягнення з відповідача аліментів в частці, та вважає за можливе змінити вимоги та стягнути з ОСОБА_7В .аліменти у твердій грошовій сумі щомісячно, відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, так як відповідач не працює офіційно, а має нерегулярний, мінливий дохід .

Апелянт посилається, що відповідач надає послуги з ремонту (будівництва) квартир (будинків), його дохід є мінливим, але розміри доходу їй невідомі, що унеможливлює подальше стягнення органами ДВС реальної частки його доходу, а це означає що фактично дитина отримуватиме мінімальний розмір аліментів - 30% прожиткового мінімуму, а цих коштів не достатньо для забезпечення достойного рівня життя малолітнього сина ОСОБА_11. Тому ОСОБА_6 просить суд змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.12.2016 року, шляхом зміни способу стягнення аліментів з частки на тверду грошову суму та стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, виходив із обґрунтованості позовних вимог про стягнення аліментів, однак прийшов до висновку, що оскільки рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2011 року з відповідача ОСОБА_7 стягнуто аліменти в розмірі 1/3 частини його доходу на утримання двох неповнолітніх дітей, то стягнення аліментів у розмірі заявленому позивачем , а саме в 1/3 частини доходів відповідача буде перевищувати розмір визначений чинним законодавством, тому визначив частку в розмірі 1/ 6 частини з всіх видів доходів відповідача.

Колегія суддів не повністю погоджується з таким висновком суду, оскільки судом першої інстанції не повно досліджено обставини справи, не зясовано, який дохід має відповідач чи працює він постійно, тому суд дійшов помилкового висновку щодо стягнення аліментів у частці за відсутності даних про місце роботи відповідача.

Як вбачається із матеріалів справи рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2011 року стягнуто з ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_12 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше передбаченого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 10.03.2011 року і до досягнення дітьми повноліття ( а. с. 4).

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 04.05.2012 року шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_7, що був зареєстрований 09.12.2006 року, розірвано (а.с.3).

Згідно даних свідоцтва про народження І-СР № 237080, 29.08.2016 року народився ОСОБА_10, батьками якого зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_12 (а. с. 5).

Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Як зазначено в розясненнях ч. 4, 5 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення врахував наявність у відповідача ще двох дітей, на яких він сплачує аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше передбаченого законом мінімального розміру аліментів на кожну дитину, щомісячно згідно рішення суду Соснівського районного суду м. Черкаси від 31.05.2011 року, тому задовольнив позовні вимоги частково , в розмірі 1/ 6 частини всіх видів доходів на сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Однак, позивач ОСОБА_6 не погоджується з рішенням суду про стягнення аліментів у частці, оскільки вважає, що відповідач не працює постійно, отримує доходи від виконання ремонтних робіт, тому він має мінливий та нерегулярний дохід, отже повинен сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно, а не в частці, як визначив суд.

Доводи апелянта щодо мінливого, неофіційного доходу підтвердив в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_7, який не визнав вимог апелянта щодо стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Проте, відповідач ОСОБА_7 пояснив, що не працює офіційно, а дійсно займається ремонтними та будівельними роботами, тому має не постійний, мінливий заробіток протягом року.

Також апелянт зазначає, що вона не працює, разом з трьома дітьми проживає разом з її батьками, які не мають змоги їм матеріально допомагати, а навпаки потребують її допомоги, так як нещодавно перенесли важкі хвороби інсульт та інфаркт. Таке важке матеріальне становище позивача та її дітей, наявна значна заборгованість по сплаті аліментів відповідачем в розмірі понад 19000 гривень на двох старших дітей позбавляють позивача забезпечити дітям належне харчування та необхідне забезпечення для їх розвитку і відповідного рівня життя. ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі зазнає, що помилково при звернені з позовом просила стягнути аліменти на сина в частині доходу батька, а не в твердій грошовій сумі, тому в апеляційній скарзі просить стягувати аліменти на утримання сина ОСОБА_11 з відповідача ОСОБА_7 на її користь у розмірі 800 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта щодо стягнення аліментів у твердій сумі підлягають задоволенню, тому враховуючи обставини справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Відповідно ст. 184 СК України передбачено підстави визначення аліментів у твердій грошовій сумі, зокрема, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15. 05. 2006 року розяснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Згідно до ч.2 ст.184 СК України, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції та стягнення аліментів на утримання ОСОБА_10, 29 08. ІНФОРМАЦІЯ_6 на користь матері ОСОБА_6 в твердій грошовій сумі 800 гривень щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з дня подання позову до суду. В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року (зі змінами та доповненнями) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Отже, стягненню з відповідача ОСОБА_7 на користь держави підлягає також сума судового збору в розмірі 606,32 грн. за подачу ОСОБА_6 апеляційної скарги, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору.

З врахуванням того, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, мається невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни оскаржуваного рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з частки на тверду грошову суму 800 гривень.

Керуючись ст. ст. 303,304,307, 309, 313,314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини змінити в частині визначення способу стягнення аліментів із 1/ 6 частки на тверду грошову суму в розмірі 800 грн. щомісячно , починаючи стягнення з 13.12 . 2016 року до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судовий збір в сумі 606,32 грн., який перерахувати на: одержувач ? УДКСУ у м. Черкасах, Черкаської області; код ЄДРПОУ ? 38031150; банк одержувач ? ГУДКСУ у Черкаській області; МФО ? 854018; рахунок одержувача ? 0002; код класифікації доходів бюджету ? 22030101.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :