14.02.2017 227/4334/16-ц
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 лютого 2017 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді Хоменко Д.Є.,
при секретарі Малашко С.В.,
за участю сторін:
представника позивача не з'явився,
відповідачів не з'явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Добропілля в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. А також просить стягнути понесені витрати пов'язані із викликом відповідачів до суду через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» в розмірі 630,00 грн.
На виконання вимог ч. 3 ст.122 ЦПК України, оскільки відповідачі є фізичними особами, суд позбавлений можливості звернутися до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
При цьому у суду є обґрунтовані підстави вважати, що останнім відомим місцем реєстрації та проживання відповідачів є адреса, за місцем реєстрації: Донецька обл., АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1, оскільки до позовної заяви було долучено копії паспортів відповідачів.
Вищезазначена адреса в м. Зугрес, відповідно до Розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» №2710/38-14 від 02.09.2014 року, знаходяться під територіальною юрисдикцією Добропільського міськрайонного суду Донецької області.
Разом із тим, оскільки суд позбавлений можливості достовірно встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, судом у відповідності до ч.9 ст.74, п.4 ч.3 ст.122 ЦПК України, відповідачів було викликано оголошенням у пресі - в газеті "Урядовий Кур'єр" № 22 від 04.02.2017 року. Доказів поважності своєї неявки або заяви про розгляд справи у відсутність відповідачів, до суду надано не було.
З огляду на наведене, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає, що відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому, за згодою позивача, є підстави заочного розгляду справи у відсутність відповідачів, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем їх реєстрації.
Судом встановлено, що 04.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1. укладено кредитний договір № IKAPNAIG.178262.001, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1. кредит у розмірі 171857,48 грн. строком до 03.10.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15,50% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% у день укладання договору, а також зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі - 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № IKAPNAIG.178262.001 від 04.10.2013 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2. було укладено договір поруки № PX029031.178504.001, згідно якого ОСОБА_2. поручилась за виконання договірних зобов'язань ОСОБА_1. перед банком.
Пунктами 1.1-1.10 договору встановлено, що банк зобов'язався надати ОСОБА_1. кредит у вигляді строкового кредиту у розмірі 171857,48 грн., строком до 03.10.2020 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,50% річних, зі сплатою комісії за надання фінансового інструменту в розмірі 0,00% у день укладання договору, а також зі сплатою комісії за надання кредитних ресурсів у розмірі - 0,20% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. А ОСОБА_1. зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачених кредитним договором, надавати банку кошти для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п. 2.5 Кредитного договору.
Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, ОСОБА_1. зобовязаний сплачувати проценти щомісяця з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця.
Згідно п. 6.1. Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення.
Пунктами 3.1.9, 3.1.10, 3.1.11 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору - зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.
Відповідно до п. 2 договору поруки ОСОБА_2. відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник (ОСОБА_1.), включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику.
Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором.
Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
У відповідності до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Станом на момент розгляду даної справи докази виконання відповідачем ОСОБА_1. зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за його використання в матеріалах справи відсутні.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно приписів ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.
Як вбачається зі ст.554 ЦУ України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Тому суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3040,06 грн. Крім цього, з відповідачів підлягає стягненню витрати, пов'язані з розглядом справи у зв'язку з опублікуванням оголошення про виклик відповідачів у пресі в розмірі 630,00 грн., що також підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 553, 554, 543, 611, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст. ст. 10, 11, 74, 88, 122, 169, 197, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Донецької області через Добропільський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Д.Є. Хоменко