У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Лубенська державна на контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності з визначенням часток,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - Перша Лубенська державна на контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності з визначенням часток.

Позов обґрунтовувала тим, що, 06 травня 2000 року вона уклала шлюб з ОСОБА_4, який було розірвано. Спільних дітей від шлюбу немає. Після розірвання шлюбу сторони продовжували проживати однією сім'єю в квартирі АДРЕСА_1, яку придбали в рівних частках в 2004 році за час перебування в шлюбі. В період проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу 13 листопада 2014 року була придбана квартира АДРЕСА_2. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Його дочка ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, звернулась до Першої держнотконтори із заявою про прийняття спадщини. Позивач просила визнати, що вона та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання їх шлюбу 11 листопада 2010 року і до смерті ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу; визнати квартиру АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з визначенням часток по Ѕ кожному.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року, позов задоволено.

Встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання їх шлюбу 11 листопада 2010 року і до смерті ОСОБА_4 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Визнано квартиру АДРЕСА_2 об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з визначенням часток по Ѕ кожному. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи позов суди, враховуючи положення ст.ст. 70, 74 СК України, дійшли правильного висновку про наявність підстав для визнання спірної квартири об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з визначенням часток по Ѕ кожному.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 18 серпня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Перша Лубенська державна на контора, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання квартири об'єктом права спільної сумісної власності з визначенням часток, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ А.В.Маляренко