РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Чередник В.Є.,

при секретарі Смирновій Т.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2016 р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на наступне.

Позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.11.2003 року., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кулієвою Л.Л., зареєстрованим в реєстрі №2124.

Відповідач по справі, ОСОБА_2 брат позивача ОСОБА_1, зареєстрований в квартирі з 18.02.2004 року, але фактично він ніколи не проживав у вказаній квартирі, що підтверджується актом, підписаним сусідами. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не надає кошти на утримання житла.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку, виданої КП «Жилкомсервіс», дільниця №44 від 18.11.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1, крім відповідача також зареєстрована дружина позивача ОСОБА_3.

Будь-яких речей відповідача в будинку немає і ніколи не було , а тому позивач вважає відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою у зв'язку з тим, що без поважних причин відсутній у ньому, позивач змушений був звернутися до суду із даним позовом за захистом своїх прав. Місце знаходження відповідача ОСОБА_2 невідоме, тому позивач не має можливості для звернення до відповідача для того щоб останній самостійно знявся з реєстрації в належній позивачеві квартирі.

В судове засідання позивач не з'явився , подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити .

Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення на його адресу поштової кореспонденції та смс-повідомлень, які згідно довідки доставлені останньому, причин своєї неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.

Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву, відповідно до якої просила розглянути справу без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 15.11.2003 року., посвідченим приватним нотаріусом ХМНО Кулієвою Л.Л., зареєстрованим в реєстрі №2124.(а.с. 6-7)

Згідно довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку виданої КП «Жилкомсервіс», дільниця №44 від 18.11.2016 року, за адресою: АДРЕСА_1, у квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.(а.с.9)

Однак, відповідач за адресою реєстрації не з'являється , не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не отримує корресподенцію за даною адресою, особисті речі останнього в домоволодінні відсутні, що підтверджується, серед іншого, актом від 09.12.2016 року складеним та підписаним ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7. (а.с. 8)

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Положеннями ст. 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.

Відповідно до ст. 3 СК України, сім'єю визнається спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 406 ЦК України - сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, оскільки відповідач у спірній квартирі не проживає, не сплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несе інших витрат по утриманню спірного житла та не приймає участь у спільному побуті, а отже суд вважає, його таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стаття 391 ЦК України гарантує захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння.

Статтею 526 ЦК України передбачено необхідність виконання зобов'язання відповідно умов договору.

Стаття 150 ЖК України вказує на те, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Стаття 107 ЖК України, яка регулює східні правовідносини, передбачає, що у випадку вибуття наймача і членів його сім'ї на інше місце помешкання, вони втрачають право користування житловим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути припинення дії, яка порушує право.

Таким чином, суд вважає за можливе усунути перешкоди в користуванні позивачами належною їм власністю, визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Разом з тим, рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації такої особи компетентним органом - відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Так, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється протягом семі днів на підставі у тому числі, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Тобто, рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття її з реєстрації за спірною адресою відповідним територіальним органом ДМС України в Харківській області.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11, 88, 209, 212, 214-215, 218, ЦПК України ст.383, 391,405, 526 ЦК України, ст..ст.107, 150 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1) судовий збір в розмірі 551,21 грн..

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -