Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/428/17 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дуковський О. Л.
РІШЕННЯ

Іменем України

09.02.2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

головуючого судді Дуковського О.Л

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

за участю секретаря Федоренко Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19 липня 2010 року він сплачує аліменти на користь відповідача ОСОБА_3, на неповнолітню доньку ОСОБА_5, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно. За рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12 березня 2010 року позивач сплачує аліменти на користь відповідача ОСОБА_4, на неповнолітню доньку ОСОБА_6, у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно. Позивач зазначив, що загальна частка аліментів, що стягуються з нього, складає 58%. Позивач вважає, що відповідно до статті 128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати 50%, тому вимагає зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачів, відповідно до 12,5% на утримання кожної дитини.

Відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду із зустрічним позовом про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 12 березня 2010 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб. Від шлюбу та спільного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що сімейні відносини між сторонами припинились. Після припинення сімейних відносин ОСОБА_2 добровільно не надає дітям матеріальну допомогу та не бере участі у їх вихованні.

ОСОБА_2 працює на Смолінській шахті, отримує стабільну заробітну плату. Оскільки аліменти з відповідача на дочку ОСОБА_8 вже стягнуті у судовому порядку, ОСОБА_3 просила стягнути аліменти на другу дитину - сина ОСОБА_9 у розмірі 1/4 частки доходу (заробітку) щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частки доходу щомісячно.

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Зустрічний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/12 частки заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і по 19 квітня 2019 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення не повно зясував обставини, що мають істотне значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_6, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши рішення суду у межах доводів апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про часткове задоволення первинних та зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надані належні і допустимі докази про його матеріальний стан та його погіршення, зміну сімейного стану в частині збільшення членів сімї та утриманців, погіршення стану здоровя платника аліментів або позбавлення платником аліментів своїх джерел доходу.

Задовольняючи частково зустрічний позов, суд першої інстанції керувався тим, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває двоє неповнолітніх дітей, батьком яких є ОСОБА_2. На підставі ст. ст. 84 та 180 СК України ОСОБА_2 зобов»язаний утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а також дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Проте, повнісню з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Судом встановлено, що 12 березня 2010 року рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з 18 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується копією виконавчого листа (а.с. 7).

19 липня 2010 року рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини заробітної плати та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2010 року щомісячно і до повноліття дитини (а.с. 5). Зазначені судові рішення набрали законної силі.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 записаний батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с. 19). ОСОБА_2 працює і має постійний заробіток.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_2 сплачує кошти на неповнолітніх дітей доньку ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менш 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку з 18 червня 2009 року і до досягнення дитиною повноліття, та доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини заробітної плати та доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 травня 2010 року щомісячно і до повноліття дитини.

Відповідно до положень СК України кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 1 ст.180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них.

Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства, стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них.

Зміна розміру аліментів у бік зменшення можлива у випадку погіршення матеріального стану платника аліментів, якщо у нього зменшився дохід чи такий взагалі відсутній, або з'явився додатковий обов'язок сплати аліментів на утримання інших осіб (неповнолітніх, непрацездатних), змінився сімейний стан, тощо.

Закон надає право платнику аліментів або стягувачу звернутися до суду про зменшення або збільшення розміру аліментів, що визначені рішенням суду. Підставами для цього є зміна матеріального або сімейного стану сторін, погіршення або поліпшення стану їх здоров'я, а відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України сторони повинні довести суду наявність цих обставин подавши відповідні докази.

Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, а саме - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789Х11 від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції не врахував доводи сторони для зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

При вирішенні даного спору правове значення має встановлення наявності або відсутності факту зміни матеріального або сімейного стану платника аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення аліментів.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 являється батьком й ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Враховуючи в сукупності обставини та матеріали справи, а саме факт наявності третьої неповнолітньої дитини, батьком якої є також ОСОБА_2, положення закону, згідно якого батьки зобовязані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, а також те, що у суді апеляційної інстанції сторона позивача не заперечувала щодо сплати аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину та 400 грн. щомісячно на корить ОСОБА_3 на її утримання, колегія суддів дійшла висновку про зміну розміру аліментів шляхом їх зменшення, а також стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_7.

Колегія вважає, що визначений розмір аліментів є обєктивним з огляду на вимоги закону щодо розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. При цьому діти сторін будуть захищеними та будуть отримувати належне утримання від батька в однаковому обсязі, що гарантовано як нормами національного так і норами міжнародного законодавства.

За таких обставин рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи та з порушенням застосування норм матеріального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі.

Керуючись ст. 307, ст. 309, ст. 313 ,ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2016 року у частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 скасувати, а в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 змінити і ухвалити у справі нове рішення, яким:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_4 за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 12.03.2010 року з 1/3 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 за рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 19.07.2010 року з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення донькою повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути аліменти з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 і ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_7, на користь ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття донькою, ІНФОРМАЦІЯ_6, а потім стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, 19.04.2016 року у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття сином ОСОБА_7 .

В частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 400 гривень щомісячно, починаючи з 13 липня 2016 року і по 19 квітня 2019 року рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: