Справа № 459/1889/15-ц
Провадження № 6/459/35/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 р. Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Новосада М.Д.

з участю секретаря судового засідання Марковець Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Червонограді подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець звернувся до суду з даним поданням. В його обґрунтування послалась на те, що на виконанні у Червоноградському МВ ДВС ГТУЮ Львівської області перебуває зведене виконавче провадження ЗВП АСВП №51823087 по виконанню виконавчих листі №459/1889/15-ц, виданих 04.04.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 52000 грн. заборгованості.

Зазначає, що 22.07.2016 р. було відкрито виконавче провадження та 02.08.2016 року накладено арешт на майно боржника. Вказує, що у ході проведеної перевірки майнового стану та доходів боржника встановлено, що останній пенсій не отримує та не працює, на обліку в органах ДФС не перебуває та ВВД ФССНВ не перебуває. Також встановлено, що за боржником не зареєстровані транспортні засоби чи земельні ділянки. Крім того, державним виконавцем було встановлено, що боржник документований закордонним паспортом та неодноразово перетинав державний кордон України. Вказує, що боржник на виклики до ДВС не являється. З огляду на наведені факти, вважає, що він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, тому просить подання задовольнити й обмежити його у праві виїзду за кордон до виконання цих обовязків.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець у судове засідання не зявилась, заяв та клопотань не подала.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, суд вважає, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до виконавчих листів №459/1889/15-ц, виданих 04.04.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 стягнуто 50000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат на правову допомогу на підставі рішення від 10.09.2015 року.

22.07.2016 року державним виконавцем відкрито виконавчі провадження №51752091 та №5152239, які були обєднані у зведене виконавче провадження ЗВП АСВП №51823087.

02.08.2016 року на підставі постанови державного виконавця було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Як вбачається з доданих до подання документів, за боржником не зареєстровано транспортних засобів, земельних ділянок, останній не перебуває на обліку у відділені виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві в м.Червонограді та щомісячно страхові виплати не отримує, на обліку в органах ДПС також не перебуває, інформація щодо його доходів, місця праці та отримання ним пенсії відсутня.

Згідно з відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано на праві власності 1/4 частина квартири по вул.Набережна,15/85 у м.Червонограді.

Відповідно до акту від 04.10.2016 року при виході державного виконавця за місцем проживання боржника дверей ніхто не відчинив.

Державний виконавець надав суду підтверджуючі документи, що ним вчинялись і інші дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», спрямовані на погашення боргупо даному виконавчому провадженні, а саме, що він звертався до суду із поданням 27.10.2016 року - про виділення частки арештованого майна, 16.11.2016 року - про примусове входження в приміщення боржника з метою виявлення, опису та арешту майна, та 29.11.2016 року про примусовий привід боржника, та до Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області із поданням про внесення відомостей до ЄРДР відносно ОСОБА_1 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.382 КК України, що підтверджується копіями цих подань.

Однак, звертаючись з даним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав суду доказів того, що боржник обізнанийпро наявність виконавчого провадження та свідомо ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду.

Згідно з положеннями ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав

людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і

свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишити будь-яку країну, включно свою власну. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і

є необхідними її демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права

передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи

свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім

тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки,

громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших

і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Статтею 33 Конституції України визначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний

виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За приписами ч.1 ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві

виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів

(посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу виконавчої служби.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За приписами п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесій здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що основною і єдиною підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України є його ухилення від виконання зобовязань.

Зокрема, суду не надано жодних доказів як того, що постанови про відкриття виконавчих проваджень були скеровані боржнику належним чином, так і того, що він їх отримав. Суду надані копії конвертів, які скеровувались державним виконавцем на адресу боржника і які були повернуті з відміткою «За закінченням терміну зберігання». Тому суд не може вважати доведеним факт обізнаності останнього про дане виконавче провадження.

Що стосується акту державного виконавця про вихід за місцем проживання боржника, то суд до уваги такий також не приймає, оскільки у ньому не зазначено понятих.

Крім того, згідно листа ГЦОСІ ДПСУ боржник перетинав державний кордон двічі у 2012 році та двічі у 2013 році. Даних про те, що ОСОБА_1 на даний час документований закордонним паспортом та після винесення судового рішення перетинав державний кордон України державним виконавцем не надано, а судом таких не здобуто.

Посилання на факти перетину ним державного кордону у 2012 та 2013 роках суд до уваги взяти не може, оскільки такі були здійснені до винесення рішення суду, що не дає підстав для висновку про наявність у боржника умислу на ухилення від виконання судового рішення.

Державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні. Однаксуду не надано доказів, з яких би вбачалося ухилення боржника від виконання виконавчих документів, а саме невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст.377-1 ЦПК України, ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Червоноградського міського відділу ДВС ГТУЮ Львівської області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: М. Д. Новосад