Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 321/1653/13-ц Головуючий у 1-й інстанції Олійник М.Ю.
Провадження № 22-ц/778/335/17 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
суддів:Гончар М.С.
Полякова О.З.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

17 вересня 2013 року ПАТ КБ «Приатбанк» звернувся до суду з вказаним позовом відповідно до якого після уточнення просив стягнути з відповідача заборгованість по відсоткам за договором б/н від 11 квітня 2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 12 вересня 2010 року по 12 вересня 2013 року у розмірі 16876,68 грн.

На обґрунтування вимог позивачем зазначено, що 11 квітня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_5 отримала кредитну карту зі строком дії до 4/10 року з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500,00 грн. Згідно умов договору відповідач зобов'язалась здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Крім того, встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідач не виконала зобов'язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 12 вересня 2013 року склала 8477,54 грн. В зв'язку з встановленням обов'язку повернення боргу частинами, позивач зазначає про необхідність обчислювати позовну давність про повернення процентів за користування кредитом з моменту настання строку погашення чергового платежу. Так як відсотки є платою за користування чужими коштами, позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості по відсоткам, нарахованим на прострочену заборгованість за кредитом за період відповідний загальному терміну позовної давності, з 12 вересня 2010 року по 12 вересня 2013 року за наступним розрахунком: від загального розміру заборгованості за відсотками на дату 12 вересня 2013 року - 21330,10 грн., віднімається розмір заборгованості за відсотками, які були нараховані до 12 вересня 2013 року - 4453,42 грн., таким чином сума заборгованості по відсоткам за період з 12 вересня 2010 року по 12 вересня 2013 року складає 16876,68 грн.

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5, на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість по відсоткам за кредитним договором № б/н від 11 квітня 2007 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 12 вересня 2010 року по 12 вересня 2013 року у розмірі 16876,68 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 310,32 грн., а всього в сумі - 17187 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст.ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення являється невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Так, судом першої інстанції встановлено, що 11.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір № б/н, згідно якого ОСОБА_5 отримала кредитну карту зі строком дії до квітня 2010 року з встановленим початковим кредитним лімітом на суму 2500 грн. Згідно умов договору відповідач зобов'язалась здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені Тарифами та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом. Крім того, встановлена відповідальність за порушення строку повернення кредиту та процентів за користування ним.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами і правилами надання надання банківських послуг складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Таким чином, повернення кредиту відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання не виконував, передбачені умовами договору платежі не вносив, в зв'язку з чим станом вересень 2013 року утворилась встановлена судом першої інстанції вказана заборгованість.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України до ухвалення рішення відповідач звернувся до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності (а.с. 65-66, 67).

Останній платіж на погашення боргу за вказаним договором здійснено 04.02.2010 року. Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з березня 2010 року.

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 17.09.2013 року (а.с. 2), тобто за межами установленого законом строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18 червня 2014 року (справа №6-61цс14), від 4 листопада 2015 року (справа №6-1926цс15).

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 04 листопада 2016 року по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором від 11.04.2007 року відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: