АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/346/17 Головуючий 1 інст. Сугачова О.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1А,

- ОСОБА_2

за участю секретаря Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

05.12.2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ» (далі по тексту ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ») звернувся до суду із позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 495 672,80грн., в тому числі солідарно з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 2000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ» посилалось на те, що 21.07.2008 року між акціонерним комерційним банком «Європейський» (далі по тексту - АКБ «Європейський») та ОСОБА_3 укладений кредитний договір, за умовами якого останньому виданий кредит у вигляді кредитної ліній на суму 151 500 доларів США строком до 20.07.2018 року зі сплатою відсотків 17,7% річних.

01.10.2008р. між АКБ «Європейський» та ОСОБА_3 укладено додаткову угоду до кредитного договору.

25.03.2009р. між АКБ «Європейський» та відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Володимирський» (далі по тексту - ВАТ «КБ «Володимирський») укладено договір про відступлення прав вимоги.

25.08.2011 року згідно п. 3.4 договору застави майнових прав, укладеного між ПАТ «КБ «Володимирський» та ОСОБА_5 укладено договір від 29.08.2011 року про відступлення права вимоги за договором застави та додатковий договір до нього від 30.08.2011 року.

23.03.2012 року між ОСОБА_5 та ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» укладений договір про заміну сторони у зобовязанні, яким ОСОБА_5 передала, а позивачу перейшли всі права та вимоги до позичальника ОСОБА_3

11.04.2014 року між ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ» та ОСОБА_4 укладений договір поруки, згідно умов якого останній зобовязався нести відповідальність в межах 2000 грн. за виконання зобовязань, взятих позичальником ОСОБА_3.

Посилаючись на те, що зобовязання за кредитним договором ОСОБА_3 належним чином не виконує, має заборгованість перед позичальником, яка станом на 03.12.2014р. становить 1495672,80грн., ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» просило задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання суду першої інстанції не зявився, письмові заперечення на позов не надав.

Відповідач ОСОБА_4 в судові засідання не зявився, причину неявки не повідомив, письмові заперечення не подав.

17.04.2015 року до Московського районного суду м.Харкова надійшло клопотання ОСОБА_6, діючої за довіреністю від 19.01.2015р. в інтересах відповідача ОСОБА_4, в якому вона просила розглянути справу за їх відсутністю, заявивши: «позовні вимоги Позивача підтримуємо в повному обсязі» (а.с.63).

20 квітня 2015 року Московський районний суд м.Харкова постановив заочне рішення яким позов задовольнив повністю. Суд вирішив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № К/36/0701 від 21.07.2008р. в сумі 1495672 грн., 80 коп., а також стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість в розмірі 2000 грн., а також стягнути з них на користь позивача судовий збір в сумі 3654грн. в рівних частках з кожного.(а.с.66-67).

03.06.2015 року той же суд, розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6 про виправлення описки постановив ухвалу, якою вирішив виправити описку в рішенні від 20.04.2015 року шляхом вилучення з назви процесуального документу слово «заочне». (а.с.73).

Подані у жовтні 2015 році апеляційні скарги ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.04.2015 року ухвалою того ж суду від 28.10.2015 року повернуто заявнику з посиланням на положення ст.228 ЦПК України і посиланням на те, що заочне рішення від 20.04.2015 року підлягає перегляду відповідно до вимог ст.228 ЦПК України судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. (а.с.91).

Отримані у травні 2016 року апеляційна скарга ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.04.2015 року з клопотанням про поновлення пропущеного строку та заявами на імя голови місцевого і голови апеляційного суду щодо невиконання судами вимог ст.222 ЦПК України листом секретаря судової палати направлено голові Московського районного суду м.Харкова (в матеріалах справи додатки відсутні). /а.с.94-101/

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 31.05.2016р. апеляційну скаргу повернуто Колі бабі В.Й. з розясненням про перегляд заочного рішення від 20.04.2015 року в порядку, передбаченому ст.228 ЦПК України. (а.с.102).

Подана 07.07.2016р. відповідачем ОСОБА_3 апеляційна скарга на ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 31.05.2016 року ухвалою судді-доповідача Апеляційного суду Харківської області від 05.08.2016 року повернута до суду першої інстанції для виконання вимог ч.2 ст.293 ЦПК України. (а.с.124).

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 15.08.2016р. апеляційну скаргу Колі баби В.Й. на ухвалу судді Московського районного суду м.Харкова від 31.05.2016 року повернута заявнику як така,Ю що не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. (а.с.127).

У вересні 2016 року Колі баба В.Й. в черговий раз звернувся з апеляційною скаргою на рішення Московського районного суду м.Харкова від 20.04.2015 року в якій просить поновити пропущений з поважних причин встановлений законом строк на апеляційне оскарження, що обумовлено низкою порушень судом першої інстанції норм процесуального закону, зокрема, вимог ст.ст.74,76, 222 ЦПК України, просив зобовязати позивача надати оригінали письмових доказів, вважаючи подані суду фотокопії сфальшованими, та за результатами перевірки його доводів скасувати рішення суду від 20.04.2015 року і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи скаргу ОСОБА_3 вказує, що матеріали справи не містять жодного документа, який би свідчив про те, що суд здійснив взагалі хоча б яку дію, направлену на встановлення місця проживання (реєстрації) ОСОБА_3, повідомив про відкриття справи за позовом до нього чи викликав його в судове засідання, тобто позбавив можливості вчиняти будь-які дії в судових засіданнях для захисту своїх прав. Також судом під час розгляду справи про стягнення боргу не зясовані обставини, що мають значення для справи, оскільки судом жодним чином не досліджено рішення апеляційного суду Запорізької області від 14 травня 2014 року у справі № 335/4350/13 ц (провадження № 22ц/778/567/14), яким встановлено, що ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» не довів набуття повноважень кредитора та іпотекодержателя, а, відтак у нього відсутнє право вимоги до відповідачки (Іпотекодателя) за її зобовязаннями за договором іпотеки. Рішенням Апеляційного суду Запорізької області встановлено факт відсутності повноважень ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» для звернення з вимогами за договором № 10/22/03 від 23 березня 2012 року та № 09/11/23 від 29 серпня 2011 року. Судом першої інстанції без дослідження вищевказаного рішення суду, що набрало законної сили, та договорів № 10/22/03 від 23 березня 2012 року та № 09/11/23 від 29 серпня 2011 року. було винесене незаконне рішення.

Крім того, вказує відповідач в апеляційній скарзі, судом першої інстанції не досліджено питання порядку набуття прав вимоги за вказаним і договором, а саме п. 2.1, відповідно до якого сторони погодили порядок набуття права вимоги, і який включає певну послідовність дій сторін та обовязковість підписання сторонами спільних документів встановленої форми.

Позивач умисно ввів в оману суд з метою винесення незаконного рішення суду, оскільки не повідомив суд про наявні рішення, якими встановлено відсутність у ТОВ «Азовдевелопмент» права повноважень кредитора за договором 10/22/03 від 23 березня 2012 року, створивши умови для хибного висновку суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» до Колі баби В.Й.

Крім того, позивач надав до суду першої інстанції ксерокопію підробленого документу, а саме акту приймання передачі документів до договору про «Заміну сторони в зобовязанні». Відсутність оригіналу вказаного документу стала підставою для відмови у позові, поданому ТОВ «Азовдевелопмент» до Орджонікідзевського районного суду у 2013 році. У справі, що розглядалась в Московському районному суді міста Харкова був наданий підроблений документ, на якому наявний інший підпис, а не ОСОБА_5

Представники позивача та відповідача ОСОБА_4, а також відповідачі ОСОБА_4, який мешкає в м.Харкові, і Колі баба В.Й., який мешкає в Запоріжжі, в судове засідання апеляційного суду не зявилися, причину неявки не повідомили.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_7 апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. (ст.10 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, до яких дана справа не відноситься.

Розглядаючи справу суд, згідно вимог ст.1 та ч.ч.2,4 ст.10 ЦПК України, зобовязаний забезпечити сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи.

За наслідками розгляду справи суд постановляє рішення, яке, згідно вимог ст.213 ЦПК України, має бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Вказаним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Так, вирішуючи питання про відкриття провадження за позовом ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» і розглядаючи справу по суті, суд не звернув увагу на ту обставину, що фактично спір виник між ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ», який знаходиться в с.м.т. Володарське Донецької області, і громадянином ОСОБА_3, який як на момент укладення кредитного договору 21.07.2008 року з АКБ «Європейський», так і на час виникнення спірних правовідносин, проживає в м.Запоріжжя, а договір поруки від 11.04.2014 року між ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» і мешканцем м.Харкова ОСОБА_4 з обсягом відповідальності у розмірі 2000 грн., що в сотні разів менше залишку заборгованості позичальника ОСОБА_3 має ознаки формального та такого, що не містить ефективного механізму забезпечення виконання основного зобовязання в розумінні глави 49 ЦК України, проте містить ознаки штучного створення умов для альтернативної підсудності (ст.113 ЦПК України).

На цю обставину посилався в апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3, а також підтверджується відношенням відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_6, яка в поданому 17.04.2015 року до суду клопотанні просила розглядати справу без них, зазначивши, що «позовні вимоги Позивача підтримує в повному обсязі» (а.с.63)

Усупереч вимог частини 3 статті 122, статті 127, частини 1 статті 158, пункту 1 частини 1 статті 169 ЦПК України, суд: не звертався до відповідного органу реєстрації з запитом про реєстрацію місця проживання відповідача ОСОБА_3; не надіслав відповідачу ОСОБА_3 копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками та судову повістку з повідомленням про час та місце розгляду справи; розглянув справу без осіб, які беруть участь у справі, та за відсутністю даних про те, що відповідач ОСОБА_3, належним чином, згідно вимог ст.ст.74,76 ЦПК України повідомлений про розгляд справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд визнав доведеними обставини, на які в позовній заяві від 03.12.2014 року посилався представник ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» ОСОБА_8, залишивши поза увагою вимоги частини 4 ст.10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, залишивши поза увагою вимоги ст.ст.58,59, 64 ЦПК України щодо належності і допустимості доказів, форми та змісту письмових доказів позивача, які являють собою фрагменти фотокопій нечитабельних текстів, а також не звернувши увагу на положення частини 2 ст.212 ЦПК України, яка передбачає, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Позбавивши відповідача ОСОБА_3 права на участь у розгляді та вирішення цивільної справи та не перевіривши надані представником позивача письмові докази, суд помилково дійшов до висновку про доведеність тієї обставини, що ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» у передбаченому законом порядку і підставах набув права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором №К/36/0701 від 21.07.2008р., укладеним між АКБ «Європейський» і ОСОБА_3

Разом з тим, наявність такого права спростовується судовими рішеннями про відсутність у ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» права вимоги за кредитним договором, які набрали законної сили, є обовязковими згідно вимог ст.14 ЦПК України, а саме: рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 28.11.2013р. у цивільній справі №335/4350/13-ц за про відмову у задоволенні позову ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» про звернення стягнення за кредитним договором між позичальником і АКБ «Європейський», з висновком якого в цій частині погодився 14.05.2014 року Апеляційний суд Запорізької області, 17.7.2014 року - суд касаційної інстанції, а також 22.10.2015 року Апеляційний суд Запорізької області, вирішивши залишити без задоволення заяву ТОВ «АЗОВДЕВЕЛОПМЕНТ» про перегляд за ново виявленими обставинами рішення цього ж суду від 14.05.2014 року.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до неповноти зясування обставин, що мають значення для справи, до неправильного застосування норм матеріального права, а відтак і до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.1,4 ст. 309, ст.ст.313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

ВИРІШИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2015 року скасувати і ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «АЗОВДЕВЕЛОПЕНТ» до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2