АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальності «Торгівельно-виробничий центр №1308» на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 06 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальності «Торгівельно-виробничий центр №1308» про стягнення заборгованості по заробітній платі, скасування наказу про звільнення, зобовязання вчинити дії,-

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» з позовом, в останній редакції якого просила стягнути на її користь 13032грн.60коп. заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу з 01.12.2014р. по 21.09.2015р., 30925грн.05коп. інфляції, зобовязати ліквідатора: скасувати наказ про її звільнення від 30.06.2015р. та видати наказ про її звільнення з новою датою, надати звіт до УПФ про нараховану заробітну плату за період з 01.04.2004р. по 01.01.2011р., перерахувати пенсійні внески та податок, надати звіти до Лівобережної ДФС м.Дніпропетровськ по утриманому єдиному внеску з 01.01.2011р. по 01.12.2014р. у сумі 4983грн.56коп. та нарахованому єдиному внеску за цей же період у сумі 18035грн.32коп., надати звіт до фонду працевлаштування про звільнення із зазначенням заробітної плати за весь період роботи, видати довідку про нараховану заробітну плату з 01.04.2004р. по 21.09.2015р., видати трудову книжку. В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що наказ про звільнення видано з порушенням ст.47 КЗпП України, оскільки в день звільнення їй не видано трудової книжки, не проведено розрахунок, не сповіщено про належні їй при звільненні грошові суми, а видана довідка про роботу не містить її кваліфікації, посади, часу роботи та розміру заробітної плати. Вважала, що наказ про її звільнення підлягає скасуванню зі стягненням заробітної плати за весь час вимушеного прогулу на підставі ст.ст.235,240 КЗпП України.

Рішенням Бабушкінського райсуду м.Дніпропетровськ від 06.11.2015р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалено стягнути на її користь з ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» 13346грн.14коп., у тому числі, 9166грн. заборгованості за час вимушеного прогулу за період з 01.12.2014р. по 30.06.2015р., 4180грн.14коп. інфляційних втрат за період з 01.12.2014р. по 21.09.2015р. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» просило скасувати вказане рішення суду в частині стягнення 13346грн.14коп., посилаючись на його невідповідність вимогам закону у цій частині. В іншій частині рішення суду не оскаржено.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню у цій частині з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за вимушений прогул, суд першої інстанції посилався на те, що ОСОБА_2 по 30.06.2015р. перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308», у якого без достатніх підстав перебувала її трудова книжка.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає дійсним обставинам та суперечить висновку, зробленому судом у цій же справі за іншими позовними вимогами.

З матеріалів справи вбачається наступне.

За відомостями Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України первинна реєстрація ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» здійснена 25.10.2000р. (а.с.51 т.1). На підставі наказу від 24.07.2001р. ОСОБА_2 працювала завідуючою виробництвом кафе №1214 ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308».

Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.09.2008р. ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» визнано банкрутом за заявою Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м.Дніпропетровськ, відкрито ліквідаційну процедуру на рік та призначено ліквідатором ОСОБА_3 (а.с.86 т.1). Постановою Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2009р. повноваження ОСОБА_3 припинено та призначено ліквідатором ОСОБА_4 (а.с.38 т.1).

Відмовляючи у задоволенні позовної вимог ОСОБА_2 про скасування наказу про її звільнення та про зобовязання ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» видати трудову книжку, суд першої інстанції посилався на відповідність вимогам закону, винесеного ліквідатором на виконання рішення господарського суду, наказу про звільнення ОСОБА_2, існування ухваленого рішення Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 20.02.2015р. про видачу трудової книжки, обізнаність ОСОБА_2 про ліквідаційну процедуру та її ухилення від отримання трудової книжки на пропозицію ліквідатора з одночасним збільшенням розміру вимог в частині заробітної плати. Вказаний висновок, зокрема, підтверджено рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 20.02.2015р. (а.с. 67-70 т.1), відповідним листом ліквідатора (а.с.119 т.1), отримання якого не заперечується ОСОБА_2 у тексті своєї уточненої позовної заяви. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ОСОБА_2 в апеляційному порядку не оскаржено та набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.4 ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. За положеннями ст.240-1 КЗпП України у разі, коли працівника звільнено без законної підстави або з порушенням встановленого порядку, але поновлення його на попередній роботі неможливе внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязує ліквідаційну комісію або власника (орган, уповноважений управляти майном ліквідованого підприємства, установи, організації, а у відповідних випадках правонаступника), виплатити працівникові заробітну плату за весь час вимушеного прогулу.

З аналізу вказаних правових норм вбачається, що в обох передбачених ними випадках виплата заробітної плати за час вимушеного прогулу є похідною від встановлення факту затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу та факту звільнення працівника без законної підстави або з порушенням встановленого порядку при неможливості його поновлення на попередній роботі внаслідок ліквідації підприємства. Однак вказаних фактів судом першої інстанції за позовом ОСОБА_2 не встановлено. Зокрема, не встановлено вини ліквідатора у затримці видачі трудової книжки у звязку з ухиленням самої ОСОБА_2 від її отримання. Більш того, не встановлено і факту звільнення ОСОБА_2 без законної підстави чи з порушенням встановленого порядку.

Рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 11.10.2016р. за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» про стягнення 63573грн.31коп. заборгованості по заробітній платі за вимушений прогул за період з січня 2009 року по грудень 2014 року, зобовязання ліквідатора її звільнити та видати трудову книжку та ін. відмовлено. При цьому рішенням суду встановлено, що ОСОБА_2 звільнена з роботи ще до визнання товариства банкрутом на підставі ст.38 КЗпП України наказом директора ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» від 31.03.2004р. з відповідним записом у дублікаті її трудової книжки. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26.01.2017р. залишено без змін.

Враховуючи встановлені обставини, підстав для задоволення позову про стягнення з ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308» на користь ОСОБА_2 заробітної плати за ч.4 ст.235, ст.240-1 КЗпП України не вбачається за його недоведеністю. У звязку з цим рішення суду першої інстанції в оскарженій частині на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню із задоволенням апеляційної скарги ТОВ «Торгівельно-виробничий центр №1308».

Керуючись ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності «Торгівельно-виробничий центр №1308» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 06 листопада 2015 року в оскарженій частині скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальності «Торгівельно-виробничий центр №1308» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.