Копія Справа № 326/1250/16-цр.
Провадження № 2/326/11/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Приморський районний суд Запорізької області в складі:

головуючої-судді Чапланової О.М.,

при секретарі Бородай А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Територіальної громади в особі Приморської міської ради Запорізької області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Приморської міської ради Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла його мати - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Він є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, будь-які інші особи, які претендували б на спадщину, відсутні, за життя заповіт ОСОБА_5 не складався.

На день смерті його матір була зареєстрована та постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1. Він, як єдиний спадкоємець за законом, у відповідності вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, у строк, встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України, звернувся до П'ятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5

До складу спадкового майна, яке на сьогоднішній день залишається не оформленим, входить гараж АДРЕСА_2 загальною площею 26,7 кв.м. Цей гараж було придбано ОСОБА_6 - чоловіком матері позивача, за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області 30.10.2002 року за реєстром № 2006. Вказаний гараж був придбаний ОСОБА_6 у встановленому законом порядку відповідно до вимог законодавства, що діяло на дату його придбання, але право власності на цю нерухомість не було зареєстровано за ним в БТІ.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року. На день смерті він мешкав у м. Приморськ Запорізької області, тож спадкову справу заведено 15.10.2013 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області.

Єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_6, у відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, була мати позивача - ОСОБА_5 - дружина померлого, яка, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України, звернулася до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_5 було прийнято спадщину після смерті ОСОБА_6, але свідоцтво про право на спадщину на гараж нею не отримувалося.

Відповідно до вимог діючого законодавства, виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права, зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтво про право на спадщину.

Отже, ОСОБА_5 мала спадкові права на гараж свого чоловіка - ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року. Відповідно, внаслідок смерті ОСОБА_5 усі спадкові права, які їй належали, перейшли до її спадкоємця - ОСОБА_2

ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець після смерті ОСОБА_5, звертався до П'ятої Київської державної нотаріальної контори щодо оформлення на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж АДРЕСА_3, але державним нотаріусом було відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезазначене спадкове майно.

В постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.01.2016 року державний нотаріус посилається на п.п. 4.15, 4.18 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, відповідно до яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації, нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Також у своїй постанові нотаріус вказує, що право власності на гараж не зареєстровано у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 182 Цивільного кодексу України.

Відповідно до діючого до 01.01.2004 року законодавства, виникнення права власності на нерухоме майно не залежало від державної реєстрації цього права. На момент укладання договору дарування гаражу, тобто у 2002 році, Цивільний кодекс УРСР 1963 року, взагалі не містив такого поняття як «державна реєстрація права власності на нерухоме майно». Отже, договір дарування вказаного гаражу є дійсним, він нотаріально посвідчений та не припиняв своєї дії внаслідок розірвання; гараж був переданий дарувальником та прийнятий обдарованим ОСОБА_6, у зв'язку з чим, останній набув право власності на вищевказану нерухомість, а відповідно ОСОБА_5 успадкувала це майно після його смерті, оскільки прийняла спадщину у встановленому законом порядку. В свою чергу ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5

На сьогоднішній день ОСОБА_2, як єдиний спадкоємець за законом після смерті матері - ОСОБА_5, позбавлений гарантованого йому законодавством України права на оформлення спадщини, у зв'язку з чим змушений звернутися до суду з даним позовом.

Просить суд визнати за ОСОБА_2 право власності на гараж АДРЕСА_4 загальною площею 26,7 кв.м, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5

Ухвалою суду від 04 січня 2017 року, враховуючи, що ОСОБА_4 є спадкоємицею ОСОБА_7, який подарував, ОСОБА_6 гараж АДРЕСА_5, на який ОСОБА_2 просить визнати право власності в порядку спадкування за законом, залучено до участі у справі, як третю особу - ОСОБА_4 (а.с.78).

Представник позивача - ОСОБА_3, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги ОСОБА_2 вона підтримує у повному обсязі, просить розглянути справу за її відсутності та за відсутності позивача.

Відповідач, який про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання представника не направив, надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Третя особа - ОСОБА_4., яка про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти задоволення позовних вимог не надала.

Матеріалів справи достатньо для розгляду справи за відсутності позивача його представника, представника відповідача і третьої особи та без технічної фіксації.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Київ. Його батьками у свідоцтві про народження вказані: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.8).

Згідно із свідоцтвом про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 20 вересня 1977 року зроблено відповідний актовий запис за № 597 (а.с.10).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_9 26 жовтня 1977 року зареєструвала шлюб у відділі ЗАГС Шевченківського району м. Київ з ОСОБА_10, актовий запис № 1069. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_10 (а.с.11).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року (а.с.12).

Згідно із свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_11 28 червня 1991 року зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ватутінського районного управління юстиції у м. Києві з ОСОБА_6, актовий запис № 763. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_6 (а.с.13).

Згідно із договором дарування, посвідченим 30.10.2002 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко В.П., зареєстрованим в реєстрі за №2006, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_6 прийняв у дар гараж АДРЕСА_5, що розташований на земельній ділянці загальною площею 26,7 кв.м., який належить ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю (гараж), виданого Приморською міською радою 08 грудня 2000 року, зареєстрованого Приморським комунальним підприємством технічної інвентаризації 08.12.2000 року, реєстрова книга № 1, за № 31 (а.с.14).

Згідно із довідкою Приморського КПТІ від 22.11.2013 року № 903, згідно паперових носіїв Приморського КПТІ гараж АДРЕСА_6, зареєстрований на праві приватної власності за ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю (гараж) від 08.12.2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Приморської міської ради № НОМЕР_2 від 17.11.2000 року. Під час останньої інвентаризації самочинного будівництва не виявлено (а.с.34).

Згідно інформаційної довідки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна відсутні відомості щодо об'єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_7 (а.с.24).

Згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_7

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 року (а.с.6).

Згідно із повідомленням Приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. від 14.11.2016 року № 1297/01-16, 15 жовтня 2013 року надійшла заява ОСОБА_5 про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_6, у зв'язку із цим 15 жовтня 2013 року була відкрито спадкову справу №150/2013. Від інших осіб заяв про прийняття або відмову від прийняття спадщини не надходило. Інформації про наявність або відсутність інших спадкоємців за законом або за заповітом немає (а.с.15, 35).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року (а.с.7).

Згідно із Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі, після смерті ОСОБА_5, п'ятою Київською державною нотаріальною конторою 22 січня 2015 року було заведено спадкову справу № 50/2015 (а.с.16).

21 січня 2016 року постановою державного нотаріуса п'ятої Київської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж АДРЕСА_6, у зв'язку із відсутню правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.18).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Власник майна, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, цивільні права та обов'язки спадкодавця, у тому числі право власності на річ, можуть переходити у спадщину. Та обставина, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності на гараж у зв'язку зі смертю, не припиняє існування підстав набуття спадкоємцями права власності у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із ст. 1261 Цивільного кодексу України встановлено, що при спадкуванні за законом, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Таким чином, спадкоємством визначається перехід майна спадкодавця в разі його смерті до іншої особи - спадкоємця, у порядку, передбаченому законодавством, це система правовідносин, в межах яких здійснюється перехід, в тому числі належне оформлення прав та обов'язків.

Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з гаражу АДРЕСА_8 який належав спадкодавцю на підставі договору дарування, посвідченого 30 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованого в реєстрі № 2006.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_6 являлася переживша його дружина - ОСОБА_5, яка 15 жовтня 2013 року звернулась до приватного нотаріуса Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Фіщина В.В. із заявою про прийняття спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_6 Отже, своїми діями ОСОБА_5 підтвердила факт прийняття спадщини, яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України належала їй з часу відкриття спадщини. Але свідоцтво про право на спадщину спадкоємиці не видавалось.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_5. Спадкоємцем першої черги після її смерті являється син - ОСОБА_2.

ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори для оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але постановою державного нотаріуса п'ятої Київської державної нотаріальної контори від 21 січня 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж АДРЕСА_6, у зв'язку із відсутню правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Таким чином, позивач був позбавлений можливості оформити своє право власності на спадковий гараж шляхом вчинення нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право власності на спадщину за законом.

Вказане явилося підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1-2 ст.243 ЦК УРСР 1963 року, який діяв на час укладення між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 договору дарування гаража, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність.

Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому.

Відповідно до ст. 128 ЦК УРСР, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Передачею визнається вручення речей набувачеві, а так само здача транспортній організації для відправки набувачеві і здача на пошту для пересилки набувачеві речей, відчужених без зобов'язання доставки. До передачі речей прирівнюється передача коносаменту або іншого розпорядчого документа на речі.

Норми ст. 244 ЦК УРСР передбачено, що договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений.

Договір дарування громадянином майна державній, кооперативній або іншій громадській організації укладається в простій письмовій формі.

До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю (гараж) від 08.12.2000 року належав гараж АДРЕСА_9

30 жовтня 2002 року ОСОБА_7 уклав із ОСОБА_6 договір дарування гаража, який посвідчений приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко В.П. та зареєстрований в реєстрі за № 2006.

Тобто, ОСОБА_6 30.10.2002 року набув право власності на спірний гараж відповідно до ч. 1 ст. 128 ЦК УРСР.

Договір дарування та право власності ОСОБА_6 не оскаржені і є чинними.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Отже, доказом набуття права власності на спірний гараж ОСОБА_6 є договір дарування, посвідчений 30.10.2002 року приватним нотаріусом Приморського районного нотаріального округу Запорізької області Кузьменко В.П., зареєстрований в реєстрі за №2006, відповідно до якого, ОСОБА_7 подарував, а ОСОБА_6 прийняв у дар гараж АДРЕСА_5. Законодавство, що діяло на час укладення цього договору, не передбачало обов'язкової реєстрації прав на вказане нерухоме майно.

За загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта у часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Необхідно визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, на спадкове майно, яке складається з гаражу АДРЕСА_9

Керуючись ст.ст. 16, 317, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 128, 243, 244 ЦК України, 1963 року, ст.ст. 3, 10, 15, 60, 79, 197, 209, 212, 214, 215, 223 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, в інтересах якого на підставі довіреності діє ОСОБА_3, до Територіальної громади в особі Приморської міської ради Запорізької області, третя особа - ОСОБА_4, про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний № НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_5, на спадкове майно, яке складається з гаражу АДРЕСА_9

На рішення може бути подана апеляційна скарга у Апеляційний суд Запорізької області через Приморський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис О.М. Чапланова

З оригіналом згідно: суддя О.М. Чапланова

01.02.2017