провадження 2/201/359/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Дашкевич Х.В.

за участі адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 30 серпня 2016 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про стягнення аліментів на користь і на утримання його (відповідача) повнолітньої дитини (дочки позивача) на час її навчання, позовні вимоги не змінювалися і не уточнювалися. Позивач у своєму позові посилається на те, що мати позивачки ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 (прізвище раніше і в тому шлюбі ОСОБА_4) Є.В., від цього шлюбу і спільного мешкання в них народилася дитина: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося, виникали сварки і конфлікти, стало питання про розлучення і в 2003 році їх шлюб було розірвано, про що мати позивачки отримала свідоцтво 16 квітня 2003 року; їх дочка після їх розлучення залишилася мешкати зі своєю матірю, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач участі в вихованні і матеріальному забезпеченні дочки не приймав, аліменти не виплачував. Відповідач зараз знаходиться в іншому шлюбі, змінив прізвище, в тій сімї має неповнолітню дитину. Зараз позивачка вже повнолітня і навчається на факультеті управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, вона (позивач) зараз не працює, мешкає в гуртожитку, матеріально позивач погано забезпечена. Відповідач працює, отримує інші доходи, за рішенням суду не платить інші аліменти, не платив аліменти і раніше. Просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на її ж утримання (дочки) в розмірі по 2000 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років, тобто на час її навчання 30 червня 2020 року, задовольнивши позов.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що дійсно позивачка є дочкою відповідача і вона навчається в ВУЗі, він готовий і бажає виплачувати їй аліменти і за рішенням суду і добровільно, але в нього є інший шлюб, має в тій сімї одну неповнолітню дитину, на утримання якої рішенням суду з нього вже стягнуто аліменти працює, має також тяжке матеріальне становище і вважає заявлену позивачкою суму високою, може виплачувати лише частину від зарплати в розмірі 300 грн., решту платити не зможе. Вважає можливим часткове задоволення позову, про що і просила суд.

Вислухавши пояснення представника відповідача, зясувавши думку сторін, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що мати позивачки ОСОБА_4 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 (теперішнє прізвище ОСОБА_3), від цього шлюбу і спільного мешкання в них народилася дитина: дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя не склалося, виникали сварки і конфлікти, стало питання про розлучення і в 2003 році їх шлюб було розірвано, про що мати позивачки отримала свідоцтво 16 квітня 2003 року; їх дочка після їх розлучення залишилася мешкати зі своєю матірю, з відповідачем вони мешкають окремо. Відповідач участі в вихованні і матеріальному забезпеченні дочки не приймав, аліменти не виплачував. Відповідач зараз знаходиться в іншому шлюбі, змінив прізвище, в тій сімї має неповнолітню дитину, мати якої вимушена була подавати до суду позов про стягнення аліментів з відповідача на утримання вказаної дитини і рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2015 року вказані аліменти стягнуто і вони виплачуються відповідачем. Зараз позивачка вже повнолітня і навчається на факультеті управління Університету митної справи та фінансів денної форми навчання, вона (позивач) зараз не працює, мешкає в гуртожитку, матеріально позивач погано забезпечена, фактично сама займається навчанням та утриманням, лікуванням. ОСОБА_2 зараз навчається на 3-му курсі в вищому навчальному закладі Університеті митної справи та фінансів (денна форма навчання) на факультеті управління, має скрутне матеріальне становище, відповідач самостійно в добровільному порядку на утримання дочки належну матеріальну допомогу не надає.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовні моральний розвиток (ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав :а виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з яким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Судом встановлено, що зараз відповідно до довідки № 72 від 18 серпня 2016 року ОСОБА_2 дійсно є студентом факультету управління за бюджетною формою фінансування Університету митної справи та фінансів денна форма навчання з 01 вересня 2014 року, термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зараз повнолітня, мешкає окремо в гуртожитку університету, фактично не має свого постійного доходу, знаходиться на утриманні своєї матері, яка на теперішній час працює, має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, тому суд вважає можливим стягувати з відповідача на користь дочки аліменти на її утримання. При цьому суд враховує ті обставини, що відповідач не виплачує аліменти на утримання дочки на її користь в добровільному порядку, працює, не має інших доходів; суд враховує і те, що відповідач бажає виплачувати аліменти цій дочці і за рішенням суду і добровільно, але в нього є інший шлюб, має в тій сімї одну неповнолітню дитину, працює, має також тяжке матеріальне становище і не в змозі виплачувати заявлену позивачкою суму. Позивач також має скрутне матеріальне становище і потребує матеріальної допомоги, дочка навчається і потребує матеріальної допомоги від батька, тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки на час її навчання до досягнення нею 23 років, але не в заявленій сумі, а в сумі 800 грн. щомісячно до закінчення навчання або досягнення 23 років лише до закінчення навчання: 30 червня 2018 року.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини та ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, культурного, морального і соціального розвитку. Також, згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Верховний суд України, в абз. 2 п. 17 постанови № 3 Пленуму «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України «Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку», який становить на одну особу в розрахунку на місяць у 2016 році (прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць) у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року - 1167 гривень, з 1 травня - 1228 гривень, з 1 грудня - 1355 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року - 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня - 1689 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2016 року - 1378 гривень, з 1 травня - 1450 гривень, з 1 грудня - 1600 гривень; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2016 року - 1074 гривні, з 1 травня - 1130 гривень, з 1 грудня - 1247 гривень; у 2017 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2017 року - 1544 гривні, з 1 травня - 1624 гривні, з 1 грудня - 1700 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2017 року - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень; працездатних осіб: з 1 січня 2017 року - 1600 гривень, з 1 травня - 1684 гривні, з 1 грудня - 1762 гривні; осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2017 року - 1247 гривень, з 1 травня - 1312 гривень, з 1 грудня - 1373 гривні; а тому враховуючи обставини матеріального та сімейного становища і стану здоровя відповідача, обґрунтований, розумний, та справедливий розмір аліментів у твердій грошовій сумі буде становити зараз загальну суму по 800 грн. щомісячно до досягнення дочкою 23 років прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 грн.: витрати для обох батьків, тобто для одного з них відповідача сума буде 800 грн..

Відповідно до ч. З ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

При таких обставинах суд вважає доведеними обставини позову, а тому можливим їх задоволення.

Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України суд може присудити аліменти і за минулий час.

Враховуючи вимоги ст. 199 СК України, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дочки з 30 серпня 2016 року.

На підставі п. 7 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Зважаючи на те, що позивач не працює, має скрутне матеріальне становище і важкі сімейні обставини, державну грошову допомогу не отримує, суд вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення.

У відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

ОСОБА_2 звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача слід також стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 551 грн. 20 коп..

Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають обєктивні підстави вважати, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач заперечує будь-які домовленості і зобовязання стосовно відповідача (крім передбачених законом), не законні дії відносно нього та предмета спору, а відповідач не довів цього, твердження відповідача про наявність будь-яких інших зобовязань з метою зменшення суми розміру аліментів, стосовно позовних вимог є припущенням.

При таких обставинах суд вважає можливим часткове задоволення позовних вимог та стягувати з відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її ж користь по 800 грн. щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_2 23 років: 29 вересня 2019 року включно, але лише на час навчання до закінчення навчання: до 30 червня 2018 року, починаючи стягнення з 30 серпня 2016 року, допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць, стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., в задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання відмовити.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на час її навчання в такому вигляді знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. ст. 7, 141, 150, 155, 180, 181, ч. ч. 1, 2 ст. 183, ст. ст. 191, 199 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 3 ст. 88, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57-61, 76, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця селища Йосипівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на її ж користь по 800 грн. щомісячно, до досягнення дочкою ОСОБА_2 23 років: 29 вересня 2019 року включно, але лише на час навчання до закінчення навчання: до 30 червня 2018 року, починаючи стягнення з 30 серпня 2016 року.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -