АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7705/17 Справа № 172/1113/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати,-

в с т а н о в и л а :

31.10.2016р. ОСОБА_2 звернувся до Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» з позовом про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, посилаючись на незаконність його звільнення з посади стрільця стрілецької команди станції «Чаплине» на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11.10.2017р. позов ОСОБА_2 задоволено, ухвалено поновити його на посаді стрільця стрілецької команди станції «Чаплине» Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» та стягнути на його користь зі Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» 45 588грн.78коп. середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. В апеляційній скарзі ПАТ «Українська залізниця» просило скасувати вказане рішення суду, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на відсутність підстав для його звільнення на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України та на поважність причин пропуску ним строку звернення до суду з даним позовом.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно записам трудової книжки 05.05.2015р. ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду стрільця стрілецької команди станції «Чаплине» Відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця». 01.12.2015р. Відокремлений структурний підрозділ «Перший загін воєнізованої охорони» Державного підприємства «Придніпровська залізниця» реорганізовано шляхом перетворення у структурний підрозділ «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (а.с.2,3).

Наказом виконуючого обовязки начальника Відокремленого структурного підрозділу «Перший загін воєнізованої охорони» від 29.09.2015р. ОСОБА_2 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за ст.147 КЗпП України за невиконання службових обовязків стрільця стрілецької команди за наступних обставин. 05.09.2015р. у період несення служби по охороні штучної споруди на 303км перегону «Чаплине-Улянівка» ОСОБА_2 несумлінно віднісся до виконання службових обовязків, здійснення контролю за дотриманням вимог пожежної безпеки та обовязку забезпечувати пожежну безпеку обєктів, внаслідок чого від вогнища згорів автомобіль ГАЗ-53, обладнаний під пункт обігріву. З наказом ОСОБА_2 ознайомлений 30.09.2015р. (а.с.23).

Наказом начальника Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» від 21.09.2016р. ОСОБА_2 звільнено з роботи на підставі п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання посадових обовязків стрільця стрілецької команди. Зокрема, у наказі міститься посилання на притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності за наказом від 29.09.2015р. за неякісне виконання службових обовязків по охороні вантажів в парках станції ОСОБА_2 у період несення служби з 8 години 03.09.2016р. по 8 годину 04.09.20016р., внаслідок чого відбулась крадіжка 26 513 кг мінеральних добрив на суму 218, 6тис.грн. з вагонів 62832464,62122825, 53199998 з пошкодженням місць перевезення у верхньому ярусі вагонів. Згідно п.3 Положення про дисципліну працівників залізничного транспорту кожний працівник зобовязаний берегти матеріально-технічні засоби, забезпечувати схоронність вантажів і багажу, вживати заходів до запобігання випадкам їх розкрадання, втрат, пошкоджень та псування. За п.1.6.1., 2.4., 2.8., 4.2. Керівництва з організації служби стрілецьких та стрілецько-пожежних підрозділів відомчої воєнізованої охорони залізничного транспорту України стрілець має сумлінно відноситися до виконання службових обовязків, суворо дотримуватись чинних інструкцій та інших нормативних актів з питань забезпечення збереження вантажів, охорони обєктів, проводити огляд вантажів, виявляти комерційні та технічні несправності рухомого складу та надавати про це необхідну інформацію, виявляти сліди крадіжок, затримувати осіб, що їх вчиняють та знаходяться на залізничних коліях у невстановлених для цього місцях, нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання (несвоєчасне, неякісне тощо) обовязків і прав, передбачених цією інструкцією. ОСОБА_2 ознайомився з наказом 22.09.2016р. та зазначив про свою незгоду з ним (а.с.25-28).

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин, обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Зазначені у наказах обставини відповідають дійсним обставинам, які не спростовані ОСОБА_2 та свідчать про систематичне невиконання ним посадових обовязків стрільця стрілецької команди. Притягнення до дисциплінарної відповідальності за випадок несумлінного відношення до виконання службових обовязків, не здійснення контролю за дотриманням вимог пожежної безпеки та обовязку забезпечувати пожежну безпеку обєктів, внаслідок чого при несенні служби від вогнища згорів автомобіль ОСОБА_2 не оспорювалось. Незаконність звільнення повязувалась ОСОБА_2 лише з неправильністю притягнення його до відповідальності за випадок не сумлінного виконання службових обовязків щодо забезпечення збереження вантажів та охорони обєктів, внаслідок чого відбулась крадіжка вантажу. Проте вказані обовязки по забезпеченню збереження вантажів та охорони обєктів є його прямими, безпосередніми службовими обовязками стрільця загону воєнізованої охорони. А тому посилання ОСОБА_2 на відсутність його вини у зникненні вантажу, охорона якого йому не поручалась, не можуть бути прийняті до уваги. Крадіжка вантажу відбулась у період виконання ним своїх прямих обовязків по охороні вантажу і та обставина, що вантаж вкрадено з із сусідніх відносно тих вагонів, охорону яких він здійснював, не звільняє його від обовязку забезпечення збереження вантажів, охорони обєктів, проведення огляду вантажів, виявлення комерційних та технічних несправностей рухомого складу, надання про це необхідної інформації, виявлення слідів крадіжок та затримання осіб, що їх вчиняють та знаходяться на залізничних коліях.

Враховуючи встановлені обставини, які свідчать про дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_2 з роботи за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України, підстав для задоволення його позову про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати не вбачається.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

При ухваленні судового рішення апеляційний суд також враховує наступне. При розгляді справи за позовом, предявленим до Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», на стороні відповідача фактично приймали участь саме представники ПАТ «Українська залізниця» як юридичної особи на підставі відповідних довіреностей останнього. Пропуск ОСОБА_2 передбаченого ч.1 ст.233 КЗпП України місячного строку звернення до суду не є визначальним при розгляді даного позову у звязку з відмовою у його задоволенні за необгрутованістю позовних вимог.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2017 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 до Структурного підрозділу «Дніпропетровський загін воєнізованої охорони» регіональної філії «Придніпровська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.