СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/250/17
Провадження №2/306/224/17
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

14 лютого 2017 року м.Свалява

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області Тхір О. А., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощядний банк України» про визнання недійсним договору, -

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2017 року позивач, ОСОБА_1, звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому просить визнати недійсним з моменту укладання Кредитний договір № 72809/1 від 28.09.2007 року, підписаний між ВАТ «Державний ощядний банк України» (правонаступник ПАТ «Державний ощядний банк України») та ОСОБА_1

Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України .

Позовна заява не відповідає вимогам ч. 5 ст. 119 ЦПК України, оскільки не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за позовну заяву немайнового характеру, яка подана фізичною особою, і не зазначено доказів, що свідчать про звільнення від його сплати.

Положення ст.5 Закону України «Про судовий збір» ( в редакції закону від 22.05.2015 № 484-VIII) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

На підставі Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII, частина перша статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів( за позовами, що повязані з порушенням їхніх прав) виключено.

За змістом змін до ст.5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закону України «Про захист прав споживачів», убачається що з 1 вересня 2015 року споживачі- за позовами,що повязані з порушенням їхніх прав, не відноситься до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справ в усіх інстанціях, тому посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів», не можуть бути взяті до уваги.

Крім того судом не буреться до уваги посилання позивача на ухвалу Верховного Суду України від 29.11.2016 року у справі № 761/14537/15-ц, оскільки зі змісту вказаної ухвали - мотивувальної її частини, вбачаєтьсая, що Суд задовольнив клопотання заявника про звільнення від сплати судового збору, враховуючи майновий стан заявника, зазначивши, що "відповідно до частин першої, третьої статті 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх оплати. Враховуючи наведене, клопотання про звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору за подання заяви про перегляд Верховним Судом України судових рішень підлягає задоволенню."

Одночасно суд звертаю увагу позивача на те, що Верховним Судом України в ухвалі від 30 листопада 2016 р. у справі № 6-1121цс16 викладено правову позицію, з якої вбачається, що при оплаті судового збору спеціальним законом, який регламентує це питання - є Закон України «Про судовий збір». Всі інші закони, які передбачають пільги або нульову ставку із сплати судового збору, в тому числі, мається на увазі, що і ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», є загальними, тому їх не слід застосовувати.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 р., судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2017 року становить 1600 грн.

Частиною 1 ст. 9 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою складає 0,4 відсотки розміру прожиткового мінімуму працездатної особи, тобто (1600х0,4=640,00) 640 грн.

Таким чином, позивачу слід сплатити судовий збір та додати до позовної заяви оригінал документу, що підтверджує його сплату за кожну вимогу немайнового характеру, яка подана фізичною особою, за ставкою, визначеною ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Встановлена невідповідність позовної заяви вимогам ЦПК України є підставою для залишення її без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 119, 121, 210 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощядний банк України» про визнання недійсним договору залишити без руху.

Надати позивачу ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк усуне, зазначені в ухвалі недоліки, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У випадку невиконання недоліків у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Свалявського районного суду Закарпатської області О.А.Тхір