АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №182/5250/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/325/К/17 ОСОБА_1
Категорія 54 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

Іменем України

17 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.,

суддів Барильської А.П., Митрофанової Л.В.,

секретар Гладиш К.І.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3 співвласників багатоквартирного будинку "Колір-Н" ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 співвласників багатоквартирного будинку "Колір-Н" про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 співвласників багатоквартирного будинку "Колір-Н" ( надалі ОСББ «Колір-Н») про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 01 червня 2011 року вона була прийнята на роботу на посаду бухгалтера до ОСББ «Колір-Н», що розташоване у м. Нікополі, вул. Першотравнева, буд. 15Б. У вересні 2014 року керівник та голова ОСББ «Колір-Н» стали предявляти до неї претензії, щодо неправильного ведення бухгалтерського обліку та крадіжки грошей.У жовтні 2014 року в неї забрали печатку та скасували доступ до банківської системи «Приват-24», з того часу вона перестала отримувати заробітну плату.

У липні 2015 року у своїй поштовій скриньці вона знайшла ксерокопію Наказу ОСББ «Колір-Н» № 8 від 15 вересня 2014 року «Про затвердження кадрів», в якому було вказано, що у відповідності до рішення правління та загальних зборів від 06 серпня 2014 року її звільнено з роботи з 30 вересня 2014 року, у звязку із «недовірою». Наказ був без поштового конверту. З даним наказом її ніхто не ознайомлював та поштою не надсилав.

Звернувшись до Нікопольського міськрайонного центру зайнятості для постановки на облік, дізналась, що рахується як працевлаштована, та з листопада 2014 року перестали надходити страхові внески. Після чого, вона звернулася до керівника ОСББ ОСОБА_5 із вимогою скасувати незаконний наказ та внести до її трудової книжки відповіді відомості. Звільнення її з посади бухгалтера ОСББ «Колір-Н» вважає незаконним та безпідставним.

Після неодноразового уточнення позовних вимог просила суд: визнати незаконними дії керівництва обєднання співвласників багатоквартирного будинку «-Н», за фактом її звільнення з посади бухгалтера ОСББ «Колір-Н» та скасувати наказ ОСББ «Колір-Н», № 8 від 15 вересня 2014 року «Про затвердження кадрів», яким її було звільнено з посади бухгалтера обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» «у звязку із недовірою»; визнати незаконним наказ ОСББ «Колір-Н» № 1б від 30 грудня 2010 року «про роботу за сумісництвом» та скасувати його; - визнати незаконним наказ ОСББ «Колір-Н» № 6 від 30 липня 2014 року без назви, яким її - ОСОБА_2, без її згоди зобовязали працювати у понадурочний час та вихідні дні та скасувати його; - визнати незаконним наказ ОСББ «Колір-Н» № 7 від 18 серпня 2014 року, яким їй було оголошено догану за невиконання наказу № 6, а саме прогули та скасувати його; - визнати незаконним акт від 06 вересня 2014 року ревізійної перевірки фінансово-господарської діяльності ОСББ «Колір-Н», яким начебто були виявлені фінансові порушення з її боку, як визначений та складений із порушенням законодавства;

- визнати незаконним наказ ОСББ «Колір-Н» № 7/1 від 08 вересня 2014 року, яким їй було оголошено догану за видачу неправдивої інформації та скасувати його; - визнати незаконним наказ ОСББ «Колір-Н» наказ № 8 від 15 вересня 2014 року (в новій редакції «про затвердження кадрів» яким її було звільнено на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України та скасувати його; - поновити її на посаді бухгалтера ОСББ, яке розташоване у м. Нікополь, вул. Першотравнева, буд. 15Б; - стягнути з ОСББ «Колір-Н» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 9 430 грн. 20 коп; - зобовязати ОСББ «Колір-Н» внести відомості до трудової книжки про її роботу на посаді бухгалтера обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» з 01 червня 2011 року по 15 жовтня 2014 року; - зобовязати ОСББ «Колір-Н» відшкодувати на її користь моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСББ "Колір-Н" про визнання наказів незаконними та їх скасування, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, не доведеністю обставин справи які суд вважав встановленими.

Зокрема вважає, що судом не враховано, що копію наказу про звільнення вона отримала під час розгляду справи в суді, тому строк звернення до суду із позовом, передбачений ч.2 ст.233 КЗпП України нею не пропущено.

Крім того, вважає, що судом не враховано, що її звільнено у період перебування на лікарняному. Вважає, що суд дійшов помилкового висновку, про роботу позивача за сумісництвом, оскільки відповідну заяву вона не писала та із наказом не ознайомлювалась. На думку позивача, судом не враховано, що про оскаржувані накази позивач дізналась під час розгляду справи, тому строк звернення до суду за захистом порушених прав нею не пропущено. Вважає, що судом безпідставно відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди та середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню знаступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Судом встановлено, що позивач на підставі наказу № 1А від 30 грудня 2010 року прийнята з 30 грудня 2010 року на посаду бухгалтера обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» (а.с.29).

Крім того судом встановлено, що на підставі наказу № 1б від 30 грудня 2010 року позивач ОСОБА_2 працювала на посаді бухгалтера в обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» за сумісництвом (а.с.64).

Відповідно до протоколу № 2 від 06 липня 2014 року загальними зборами ОСББ «Колір-Н» через чисельні незадоволення роботою позивача на посаді бухгалтера прийнято рішення висловити ОСОБА_2недовіру та провести ревізію фінансово-господарської діяльності ОСББ «Колір-Н» (а.с. 46-47).

Керівником ОСББ «Колір-Н» ОСОБА_5 видано наказ № 6 від 30 липня 2014 року про ведення особистого прийому бухгалтером ОСОБА_2 членів кооперативу. Узвязку з несвоєчасним звірянням платежів та їх корегування, похибках в відмітках про сплату, скарг членів обєднання про привласнення внесків квартплати (а.с. 30). Від ознайомлення та підпису наказу позивач відмовилась, про що комісією у складі керівника ОСББ ОСОБА_5, Голови правління ОСОБА_6, Голови ревізійної комісії ОСОБА_7 було складено відповідний акт від 30 липня 2014 року (а.с.31).

У звязку із відмовою позивача виконувати наказ про ведення особистого прийому членів обєднання, ОСОБА_2 оголошено догану керівним ОСББ«Колір-Н» наказом № 7 від 18 серпня 2014 року (а.с.32).

Відповідно до акту ревізійної перевірки фінансово -господарської діяльності ОСББ «Колір-Н» від 06 вересня 2014 року виявлено нецільове використання позивачем ОСОБА_2 грошових коштів обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» на суму 896,50 грн (а.с. 36).

Через зазначені порушення ведення звітності та використання коштів обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» ОСОБА_2 було повторно оголошено догану згідно наказу № 7/1 від 08 вересня 2014 року (а.с. 34).

Від ознайомлення із наказами під підпис ОСОБА_2В відмовилася, у звязку з чим, комісією за місцем проживання позивача було ознайомлено її із наказами шляхом їх оголошення про що, були складені відповідні акти 18 серпня 2014 року та 08 вересня 2014 року (а.с.33, а.с. 35).

Наказом № 8 від 15 вересня 2014 року позивач ОСОБА_2 звільнена із займаної посади бухгалтера ОСББ «Колір-Н» з 30 вересня 2014 року за п. 3 ст. 40 КЗпП України у звязку з невиконанням службових обовязків (а.с.41).

15 вересня 2014 року комісія у складі керівника ОСББ «Колір-Н» - ОСОБА_5, Голови Правління ОСОБА_6, Голови Ревізійної комісії ОСОБА_7 за місцем проживання позивача за адресою: Нікополь, АДРЕСА_1, повідомили позивача з наказом № 8 від 15 вересня 2014 року про звільнення її з посади бухгалтера обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

У звязку із відмовою позивача засвідчити своїм підписом факт ознайомлення її із зазначеним наказом, наказ був зачитаний позивачу про що, комісією складений акт про відмову ОСОБА_2 від ознайомлення з наказом про її звільнення (а.с.42).

В жовтні 2014 року в присутності дільничного інспектора Яснопольського С.А. та членів ОСББ «Колір-Н» позивач передала керівнику ОСББ «Колір-Н»- ОСОБА_5 печатку обєднання, що підтверджується розпискою (а.с.98).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду із позовом, передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України та поважних причин для його поновлення позивачем не надано.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно з вимогами п. 3 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Таким чином, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до виновку, що звільнення позивача ОСОБА_2, проведено у відповідності до вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України, підставами якого було порушення трудового законодавства та систематичне невиконання позивачем посадових обов'язків, бухгалтера ОСББ.

Згідно п. 22 вищезазначеної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарні стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно із ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

У таких випадках враховуються заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

Наказом № 7 від 18 серпня 2014 року за відмовою ОСОБА_2 проводити особистий прийом членів обєднання, оголошено догану (а.с.32).

Повторно ОСОБА_2 оголошено догану згідно наказу № 7/1 від 08 вересня 2014 року порушення ведення звітності та використання коштів обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н», відповідно до акту ревізійної перевірки фінансово -господарської діяльності ОСББ «Колір-Н» від 06 вересня 2014 року, яким виявлено нецільове використання позивачем ОСОБА_2 грошових коштів обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Колір-Н» на суму 896,50 грн. (а.с. 36).

Перевіряючи дотримання трудових прав позивача при прийнятті оскаржуваних наказів, колегія суддів вважає, що роботодавцем було порушено процедуру притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Статтею 147-1 КЗпП України визначено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Працівники, які займають виборні посади, можуть бути звільнені тільки за рішенням органу, який їх обрав, і лише з підстав, передбачених законодавством.

Згідно зі ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 р. «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно зясувати з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відповідачем не надано суду доказів, що при притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності від неї роботодавець зажадав письмові пояснення та не надано доказів, що позивач відмовилась їх надавати.

Отже, при притягненні ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності керівником ОСББ «Колір-Н» ОСОБА_5 не витребувано від бухгалтера письмових пояснень з приводу виявлених порушень, що є порушенням порядку притягнення її до дисциплінарної відповідальності. Таким чином позовоні вимоги в цій частині є обгрунтованими.

Проте, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду за захистом порушених прав, адже доводи апеляційної скарги позивача в цій частин є недоведеними.

Так, у судовому засіданні колегії суддів позивач надала пояснення, що заробітну плату з жовтня 2014 року вона не отримувала, доступ до банківської програми та розрахунків їй було припинено, печатку забрали у листопаді 2014 року. Усі ці обставини свідчать, що позивач достеменно була обізнана про припинення трудових відносин між сторонами ще з жовтня 2014 року, проте до суду звернулась із вимогами про визнання наказів недійсними та оновлення на роботі у липні 2015 року, тобто із порушенням ст.233 КЗпП України.

У відповідності ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно пояснень, наданих позивачем ОСОБА_2 вона була обізнана про звільнення, з жовтня 2014 року у звязку із не отриманням заробітної плати та фактичним усуненням від виконання нею обовязків бухгалтера, відсутності доступу до бази Приват24. З матеріалів справи видно, що з позовом вона звернулася у липні 2015 року.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про обізнаність позивача щодо оспорюваних наказів, а також про порушення її трудових прав протягом майже року до суду із вказаним позовом не зверталас , що свідчить про пропуск позивачем встановленого місячного строку для звернення із вказаним позовом до суду. Клопотання про поновлення даного строку позивачем не подано.

З розяснень Пленуму Верховного Суду України наданих в п. 4 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року встановлені статтями 228, 223 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст.233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Розглядаючи трудові спори, суд з'ясовує і обговорює додержання і причини пропуску строку звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Якщо місячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

Клопотання про поновлення пропущеного строку позивачем не заявлялось, поважних причин його пропуску вона не надала.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду на підставі ст.308 ЦПК України має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Я.М. Бондар

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_8