Номер провадження: 22-ц/785/775/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Артеменка І.А., Ващенко Л.Г.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неправомірними діями,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Другого Приморського ВДВС ОМУЮ, Управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої неправомірними діями посилаючись на те, що 11.12.2012 р., рішенням Приморського районного суду м. Одеси у відшкодування матеріальної шкоди стягнуто на її користь з ОСОБА_3 суму у розмірі 1598 гривень. З набранням рішення суду законної сили, у його примусове виконання виданий виконавчий лист № 1522/24240/12 на підставі якого Другим Приморським відділом ДВС було відкрито виконавче провадження. У зв'язку з тим, що виконавчі дії з примусового виконання державними виконавцями не проводилися зазначена обставина стала підставою звернення до суду зі скаргою.

25.11.2015 р. ухвалою Приморського районного суду м. Одеси визнана неправомірна бездіяльність державного виконавця Саламахи В.В., а також визнані неправомірні дії державного виконавця Корнієць В.В., пов'язані з винесенням постанови про повернення виконавчого документа, а саму постанову незаконною і зобов'язано вчинити дії передбачені Законом України «Про виконавче провадження» у виконання виконавчого листа № 1522/24240/12. Після набрання ухвали суду законної сили, судове рішення й надалі не виконувалося у порушення її прав і законних інтересів у виконавчому провадженні, оскільки на момент звернення з позовом до суду вона не одержала повідомлення про виконання ухвали суду від 25.11.2015 року.

Результатом обмеження права у володінні коштами які належать їй за рішенням суду призвело до спричинення збитку, оскільки у зв'язку з інфляційними процесами грошової одиниці в Україні, що супроводжується зростанням цін на споживчі товари та послуги (індекс інфляції), вона вимушена буду нести витрати у відновлення свого порушеного права. Розмір завданої матеріальної шкоди становить 3138,47 гривень.

Протиправними діями посадових осіб державного виконавчого органу, їй завдана моральна шкода. Зокрема, від бездіяльності та неправомірності дій державних виконавців вона вимушена була витрачати час у пошуках захисту порушеного права. Судова тяганина, пов'язана із захистом порушеного права призводила до морального і фізичного виснаження, перевтоми, втрати душевного спокою і депресивного стану, що негативно позначалось на спокійному ритмі життя. Зазначені моральні страждання вважає моральною шкодою розмір якої оцінює у грошовому виразі - 2000 гривень, виходячи з того, що зазначена сума є компенсацією завданим моральним стражданням та відповідає межам розумності.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з Державної казначейської служби України в Одеській області за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3138,47 грн..

Стягнуто з Державної казначейської служби України в Одеській області за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500 грн..

Вважаючи рішення суду незаконним Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області звернулося до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь позивача, проте помилково сформулював в резолютивній частині рішення стягнення коштвів з Державної казначейської служби України в Одеській області за рахунок коштів державного бюджетв, оскільки правильним на думку колегії суддів буде стягнення за рахунок державного бюджета на користь позивача матеріальної та моральної шкоди шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Судом встановлено, що 28.01.2013 р. Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування матеріального збитку у розмірі 1598 гривень.

25.11.2015 р. Приморським районним судом м. Одеси було постановлено ухвалу, згідно якої скаргу ОСОБА_2 до державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_4, за участю заінтересованої особи - ОСОБА_3 по визнання бездіяльності неправомірною та зобовязання вчинити певні дії було задоволено.

Визнано неправомірними бездіяльність державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_4 щодо невиконання виконавчого листа №1522/24240/12 виданого Приморським районним судом м. Одеси від 28 січня 2013 року.

Визнано неправомірною дію державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_5 щодо винесення постанови від 15 грудня 2014 року ВП №44323537 про повернення виконавчого документа стягувачу.

Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ ОСОБА_5 від 15 грудня 2014 року ВП №44323537 про повернення виконавчого документа стягувачу, зобовязано державного виконавця вчинити всі, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії по виконанню виконавчого листа №1522/24240/12 виданого Приморським районним судом м. Одеси від 28 січня 2013 року.

Згідно ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст.1174 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Таким чином, оскільки діями держаних виконавців Другого Приморського ВДВС ОМУЮ при виконанні виконавчого листа №1522/24240/12, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 28 січня 2013 року, позивачці було завдано матеріальну шкоду, розмір якої з врахуванням 3% річних та індексу інфляції становить 3138,47 грн.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою варто розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних або фізичних страждань, інших негативних наслідків, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Згідно п.5 вказаної Постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення позову.

У відповідності з п.4 Положення про Державне казначейство України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1232, Державне казначейство України здійснює управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються, у тому числі в іноземній валюті, у випадках, передбачених законодавством; провадить безспірне списання коштів з рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів і бюджетних установ, за рішенням, яке було прийняте державним органом, що відповідно до закону має право на його застосування.

Суд обгрунтовано дійшов висновку, що вимоги позивачки про відшкодування моральної шкоди з врахуванням конкретних обставин справи, слід задовольнити в розмірі 500 гривень, які підлягають стягненню за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_2.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд в частині обгрунтованності стягнення матеріальної та моральної шкоди повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Доводи автора апеляційної скарги щодо неправильного визначення судом субєктів правовідносин, безпідставне визнання головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області відповідачем є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Інші вимоги щодо неогрунтованого стягнення судом суми 3 % індексу інфляції, невмотивованість рішення суду в частині стягнення моральної шкоди, наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку, неповне зясування викладених обставин є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Неповне зясування викладених обставин є підставою для зміни рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області задовольнити частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2016 року змінити.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції.

Стягнути за рахунок коштів державного бюджету на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 3138, 48 грн. та моральної шкоди 500 грн. шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: І.А. Артеменко

ОСОБА_6