РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

Головуючий суддя Пронін С.Г.

при секретарі Чевела С.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, про стягнення заборгованості та збитків за договором фінансового лізингу та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що 11.02.2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна»( надалі Позивач) уклало з ОСОБА_2 договір фінансового лізингу №00009516, відповідно до положень якого Позивач передав відповідачу у користування обєкт лізингу - транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1.6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, а відповідач зобовязався прийняти Обєкт лізингу і сплатити суму коштів за Договором шляхом здійснення платежів, що становить невідємну частину Договору, на загальну суму , що становить еквівалент у гривні 23571,59 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент у гривні 3 535, 74 доларів США. Починаючи з березня 2014 року відповідач припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі. Таким чином загальна сума невиконаних грошових забовзань відповідачем за несплаченими лізинговими платежами станом на 08.09.2016 року складає 171 018 грн. 67 копійок. Також позивач вважає, що відповідач повинен компенсувати позивачу щомісячні платежі за фактичний час користування обєктом лізингу в сумі 120 279 грн. 69 копійок, збитків у звязку з не належним виконанням Договору, повязаних з звертанням позивача до спеціалізованих організацій в розмірі 276 517 грн. 70 копійок.

26 жовтня 2016 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 11.02.2014 року між ним та ТОВ «Порше Лізинг Україна»( надалі Позивач) уклало договір фінансового лізингу № 00009516, відповідно до положень якого він отримав у користування обєкт лізингу - транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL реєстраційний номер НОМЕР_2. На підставі рахунку фактури № 00026055 від 11.02.2014 року він сплатив ТОВ «Порше Лізинг Україна» авансовий платіж у сумі 32387,38 грн., адміністративний платіж в сумі 3238,68 грн., реєстраційний платіж у сумі 785,40 грн., відшкодування частини вартості обєкту лізингу у сумі 2376,29грн., проценти та комісія у сумі 2578,83, а всього 41366,58 грн. Зазначає, що при укладенні вищевказаного договору він не був нотаріально посвідченим, тому просить визнати його нікчемним та стягнути на його користь сплачену ним суму позивачу в розмірі 41366,58 грн., судовий збір в сумі 826,80 грн. та витрати на юридичну допомогу в сумі 2000,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві. В задоволенні зустрічної позовної заяви просив відмовити в повному обсязі, посилаючись на доводи викладені в запереченні на зустріну позовну заяву.

Відповідач ОСОБА_2, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача, зазначив, що не міг сплачувати лізингові платежі оскільки виникли форс мажорні обставини, тому що о 2014 році проводилася АТО на території міста Словянська. Також зазначив, що 27.04.2016 року на підставі виконавчого напису нотаріуса він повернув ТОВ «Порше лізинг Україна» обєкт лізингу, а саме автомобіль марки SEAT модель ALTEA XL 1.6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013. Просив відмовити в задоволенні позову ТОВ «Порше Лізинг Україна» в повному обсязі, та задовольнити його позовні вимоги.

Допитавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.02.2014 року ТОВ «Порше Лізинг Україна»( надалі Позивач) уклало з ОСОБА_2 договір фінансового лізингу № 00009516, відповідно до положень якого Позивач передав відповідачу у користування транспортний засіб типу SEAT ALTEA XL 1.6 TDI шасі № VSSZZZ5PZDR021828, двигун № НОМЕР_1, рік виробництва 2013, строком на 60 місяців . Починаючи з березня 2014 року відповідач припинив сплачувати щомісячні лізингові платежі. Таким чином загальна сума невиконаних грошових забовзань відповідачем за несплаченими лізинговими платежами станом на 08.09.2016 р. складає 171 018 грн. 67 копійок

У звязку з невиконанням умов Договору фінансового лізингу, 05.10.2015 року відповідачу було направлено вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату заборгованості за договором фінансового лізингу. Вищевказана вимога була отримана відповідачем, однак до теперішнього часу залишається невиконаною.

Згідно ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг», за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Таким чином вимоги позивача стосовно основної суми заборгованості в сумі 171018 грн. 67 копійок підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 171018 грн. 67 коп..

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за фактичний час користування об'єктом лізингу в сумі 120279,69 грн., суд зазначає наступне:

У відповідності зі ст. 204 ЦК України договори укладені між сторонами по справі, як цивільно-правові правочини є правомірними на час розгляду справи, оскільки їх недійсність прямо не встановлено законом, та вони не визнані судом недійсними, тому зобов'язання за цими договорами мають виконуватися належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, при цьому відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

У відповідності до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Крім цього, як вбачається з вимог ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

При цьому, договір є обов'язковим для виконання сторонами своїх зобов'язань, про що, свідчить вимоги ст. 629 цього ж Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що договір про фінансовий лізинг №00009516 укладений між позивачем та ОСОБА_2 припинив свою дію 17.02.2016р.

Частиною 2 ст.11 ЗУ "Про фінансовий лізинг" передбачено, що у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу, лізингоодержувач зобов'язаний повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

З огляду на те, що ОСОБА_2 у зазначений термін, який вказувався у вимогах щодо повернення об'єкту лізингу позивачу у встановлений договором термін, незважаючи на припинення договору фінансового лізингу, суд дійшов висновку, що позивач вправі вимагати стягнення несплачених лізингових платежів за фактичний час (з листопада 2015 липень 2016 року (включно) користування лізингоодержувачем об'єктом лізингу в сумі 120279,69 грн. Оскільки договір було припинено 17.02.2016 року, виконавчий напис нотаріуса було складено 27.04.2016 року та вилучено автомобіль у відповідача 18.07.2016 року, що підтверджується актом державного виконавця від 18.07.2016 року та постановою про закінчення виконавчого провадження від 18.07.2016 року. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за користування обєктом лізингу в розмірі 120279,69 грн.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків в сумі 276 517,70 грн. понесені позивачем, у зв'язку із зверненням до спеціалізованої організації ТОВ «Дельта М» та ТОВ «»Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ юридична фірма «Вернер» з метою надання послуг, спрямованих на забезпечення повного та своєчасного виконання умов Договору лізингу, які передбачені п. 8.2.3 Договору про фінансовий лізинг, суд приходить до наступного.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право: вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди передбачено статтею 22 ЦК. Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (абзац 1 частини 3 статті 22 Кодексу).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки,

- збитків,

- причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками,

- вини.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України встановлюється, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Дослідивши матеріали справи, умови договору про фінансовий лізинг №00009516 та приписи чинного Законодавства України, судом встановлено наявність всіх складових цивільно-правового правопорушення, що полягає у наступному:

1) протиправна поведінка Відповідача, яка виражалась у невиконанні умов договору та закону (ОСОБА_2 не повернув Об'єкт лізингу позивачу у визначений умовами Договору строк);

2) збитків, а саме витрати Позивача, пов'язані з стягненням заборгованості за Договором та поверненням Об'єкта лізингу;

3) причинний зв'язок між протиправною поведінкою ОСОБА_2 та збитками (саме через порушення умов Договору щодо оплати лізингових платежів, а згодом і повернення Об'єкта лізингу, позивач самостійно був змушений вчинити дій спрямовані на спонукання відповідача виконати свої зобов'язання за Договором, проте такі дії не мали наслідком виконання своїх зобов'язань Відповідачем. В зв'язку з цим, позивач був змушений звернутись до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу з приводу повернення об'єкту лізингу у безспірному порядку та спеціалізованих організації ТОВ «Дельта М» та ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі», ТОВ «Юридична фірма «Вернер» з метою супроводження процесу стягнення заборгованості та повернення Об'єкта лізингу);

4) вина ОСОБА_2, яка підтверджується явним невиконанням прямих вимог закону та договору про фінансовий лізинг.

Враховуючи наведені вище норми чинного законодавства, а також те, що у відповідності до договору лізингоодержувач відшкодовує будь-які витрати, понесені ТОВ «Порше Лізинг Україна» у зв'язку з вилученням об'єкта лізингу, позовні вимоги про стягнення 276 517,40 грн. збитків суд приходить до висновку, що вони підлягають частковому задоволенню, оскільки на підтвердження даної вимоги позивачем надано копії платіжних доручень тільки на сум 225158,01 грн., тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги про стягнення суми збитків в розмірі 276517,40 грн. та стягнути з відповідача суму 225158, 01 грн.

Стосовно зустрічної позовної заяви суд прийшов до наступного.

З приводу посилання відповідача на форс мажорні обставини, суд виходить з наступного.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні:

1. вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин;

2. мають надзвичайний характер;

3. є невідворотними;

4. унеможливлюють виконання зобовязань за даних умов здійснення комерційної

(господарської) діяльності.

Здійснивши аналіз чинних правових актів, можна виявити наступні тенденції:

а). форс мажорні обставини охоплюють явища природи, а також соціальні явища (дії людей);

б)форс-мажорні обставини, як соціальні явища відмежовуються від явищ природи (обставин непереборної сили).

Стаття 617 Цивільного кодексу України закріплює те, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання. Якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок обставин непереборної сили. З п. 17.2 додатку до Договору про фінансовий лізинг вбачаються будь які непередбачувані на момент укладення цього контракту обставини, що знаходяться поза сферою контролю сторін…» Тобто на момент укладення Договору ніяких обставин, які б несли за собою форс мажорні обставини не вбачалося, оскільки договір був складений між сторонами 11.02.2014 року, а всім звісний факт проведення антитористичної операції у Донецькій області відзначається датою 12.04.2014 року. Тобто доводи відповідача недоведені та нічим не підтверджуються.

Відповідно до ст. 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 638 ЦК України вказує, що Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов договору підтверджується підписами вищевказаного договору, а отже сторони дійшли всіх його істотних умов.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Позивач виконав умови договору та надав для користування предмет лізингу, який був прийнятий відповідачем, а відповідач в свою чергу порушив умови договору щодо сплати щомісячних лізингових платежів.

Що стосується посилання відповідача за первісним позовом на те, що договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто посилання відповідача на обовязкове нотаріальне посвідчення договору є безпідставним, оскільки вищевказаний договір був підписаний сторонами, які домовилися щодо усіх умов договору.

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача за первісним позовом, а в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити, в звязку з їх не обґрунтованістю.

Відповідно до ст.ст.88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати понесені позивачем за оплату судового збору в розмірі 8 517 гривень 24 копійки.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 64, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.525,526, 627, 628, 629, 806 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору фінансового лізингу - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, який зареєстрований та проживає : ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» (02152 м. Київ, проспект Павла Тичини 1В, офіс В, Ідентифікаційний код 35571472) заборгованість за договором фінансового лізингу №00009516 від 11.02.2014 року, а саме: основну суму заборгованості у розмірі 171 018,67 гривень, плату за фактичне користування обєктом лізингу 120 279,69 грн., збитки у розмірі 225 158,01 грн., а також судові витрати у розмірі 8517,24 грн., а всього 524973 ( пятсот двадцять чотири тисячі девятсот сімдесят три) грн.. 61 коп.

В задоволенні інших позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» - відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» про визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемного правочину відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: