АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та стягнення коштів на утримання дружини, з якою проживає дитина.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину та стягнення коштів на її утримання до досягнення дитиною 3-х років.

Зазначала, що з 18 травня 2013 року з відповідачем вони перебувають у шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Між тим, сімейні відносини між ними не склалися, на даний час вони із відповідачем проживають окремо.

Посилаючись на те, що вона власного житла немає, з дитиною проживає разом зі своїми батьками у Полтавській області, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач не приймає участі в її утриманні, має аліментні зобов'язання відносно сина від першого шлюбу у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), просила : стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття та стягнути кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), до досягнення дитиною трьохрічного віку.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення районного суду та закрити провадження у справі.

Колегія суддів, вислухавши представника позивачки, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, враховуючи таке.

Як убачається з матеріалів справи, сторони зареєстрували шлюб 18 травня 2013 року (а.с.9).

Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 04 березня 2014 року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8).

Встановлено, що сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Дитина знаходиться на утриманні позивачки.

Та обставина, що ОСОБА_2, згідно довідки №16 від 08 червня 2016 року, проживає разом з сином не за місцем реєстрації, а у своїх батьків у с. Велика Багачка Полтавської обл. (а.с.4), не спростовує висновки суду першої інстанції про те, що дитина сторін проживає разом з матір'ю, а відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Положеннями ст. 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Відповідно до вимог ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3-х років.

Матеріалами справи доведено, що відповідач працює, має постійні доходи й дитина сторін, яка не досягла трьох років, проживає разом з ОСОБА_2

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини та позивачки у співвідношенні до частки його заробітку.

Разом з тим, з визначеним судом розміром аліментів, погодитися неможливо.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, районний суд послався на пояснення позивачки про сплату боржником аліментів на утримання дитини від першої шлюбу, проте не вжив заходів щодо долучення до матеріалів справи вказаного судового рішення та його врахування під час визначення розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до долученого до справи на стадії апеляційного оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 20 квітня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, підлягають до стягнення аліменти в розмірі ј частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для однієї дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 квітня 2011 року (а.с.45,61).

З долученої до справи довідки № 18 від 16 січня 2017 року, виданої МВС України, убачається, що з заробітної плати ОСОБА_1 утримуються аліменти (а.с.46).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

У відповідності до п. 17 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК (2947-14). При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV (606-14) «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Між тим, районний суд, визначаючи розмір аліментів на утримання сина сторін та позивачки до досягнення дитиною трьох років по ј частині заробітку (доходу) ОСОБА_1, не врахував наявність судового рішення про стягнення з боржника аліментів на утримання дитини від першого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі ј частини, що разом становить ѕ його заробітної плати та суперечить ч. 3 ст. 70 Закону й п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

За таких обставини, колегія суддів приходить до висновку про необхідність внесення змін у рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з ј до 1/6 частини з усіх видів його доходу і до досягнення дитиною від першого шлюбу - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття, а потім по ј частині з усіх видів заробітку (доходу) і до досягнення повноліття дитиною сторін.

З урахуванням викладеного, також підлягає зміні розмір аліментів на утримання ОСОБА_2 до досягнення сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку з ј до 1/8 частини заробітку (доходу) відповідача.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Правових підстав до закриття провадження у справі, як про це ставиться в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Розглядаючи справу, колегія суддів враховує обставини справи та передбачені положеннями ЦПК України повноваження суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2016 року в частині розміру аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінити з ј до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, повноліття, а потім по ј частині з усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення ОСОБА_1 повноліття.

Це з рішення районного суду в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_2 змінити з ј до 1/8 частини з усіх видів його заробітку (доходу) і до досягнення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, трьохрічного віку.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/21508/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/2849/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Гуменюк А.І.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.