АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1143/17 Справа № 201/6757/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 08 листопада 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-

в с т а н о в и л а:

У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_4 з позовом, яким просив стягнути з останньої 300 000грн. на повернення боргу, 13 885грн.25коп. відсотків за користування позикою та 309грн.84коп.- 3% річних за прострочення повернення боргу.

Рішенням Жовтневого райсуду м.Дніпропетровськ від 08.11.2016р. позов ОСОБА_3 задоволено та на його користь з ОСОБА_2 стягнуто 300 000грн. на повернення боргу, 13 885грн.25коп. відсотків за користування позикою та 309грн.84коп.- 3% річних за прострочення повернення боргу та 3141грн.95коп. на повернення судових витрат, всього 317337грн.04коп. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає частковій зміні за такими підставами.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне.

Відповідно до нотаріально посвідченого 23.02.2016р. договору позики ОСОБА_3 надав, а ОСОБА_5 прийняла 300 000грн. строком до 23.07.2016р. та зобовязалась повертати їх щомісяця частинами по 60 000грн., зокрема, у строки до 23.03.2016р., 23.04.2016р., 23.05.2016р., 23.06.2016р., 23.07.2016р. (а.с.8).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 порушила передбачені договором позики зобовязання та не сплатила позикодавцеві в обмовлений ним строк до 23.03.2016р., та 23.04.2016р. по 60 000грн. на повернення боргу.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені обставини, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.625, ст.ст.1046 - 1050 ЦК України, суд першої інстанції обґрунтовано ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300 000грн. у рахунок дострокового повернення позики, відсотки за користування позикою та 309грн.84коп. - 3% річних за прострочення повернення боргу.

При визначенні суми відсотків за користування позикою у розмірі 13 885грн.25коп. суд першої інстанції керувався ч.1 ст.1048 ЦК України та виходив з розміру облікової ставки Національного банку України 22% за весь спірний період з 23.02. по10.05.2016р. Дійсно, у період з 23.02. по 21.04.2016р. облікова ставка встановлена у вказаному розмірі. Однак у період з 22.04. по 10.05.2016р. облікова ставка встановлена у розмірі 19%. Враховуючи зазначені обставин та розміри облікової ставки у вказаний період, розмір відсотків за користування позикою фактично складає 13442грн.62коп.

Оскільки висновки суду першої інстанції у цій частині не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п,3.4 ст.309 ЦПК України підлягає зміні зі зменшенням розмірів присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відсотків за користування позикою до 13442грн.62коп., а відповідно з цим і розміру судових витрат на підставі ч.1,5 ст.88 ЦПК України - до 3137грн.52коп. (а.с.7), а також розміру загальної суми стягнення до 316889грн.98коп., з частковим задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_2

В іншій частині апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає. Посилання на те, що вона не отримувала грошей за договором позики суперечать змісту п.3 договору, яким підтверджено, що сума у розмірі 300 000грн. отримана нею до його підписання. Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що договір позики підписано нею під фізичним та психологічним тиском не можуть бути прийняті до уваги, оскільки договір позики укладено не лише у письмовій формі, а й посвідчено нотаріально. Будь-яких доказів щодо існування фізичного та психологічного тиску на ОСОБА_2 при укладенні вказаного договору ні матеріали справи, ні апеляційна скарга не містять. Рішення компетентного органу з вказаного приводу відсутні, а саме по собі звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів не свідчить про встановлення останніми вказаного факту. Відсутнє також і ухвалене у передбаченому законом порядку судове рішення про визнання договору позики недійсним.

Керуючись ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровськ від 08 листопада 2016 року змінити, зменшивши розміри присуджених до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 відсотків за користування позикою до 13442грн.62коп., судових витрат - до 3137грн.52коп. та загальної суми стягнення до 316889грн.98коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.