АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №665/2316/16-ц Головуючий в І інстанції Кузьменко А.Д.
Провадження № 22-ц/791/383/17 Доповідач Кутурланова О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Кутурланової О.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

Орловської Н.В.,

секретар Цулукіані І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою, яку подав ОСОБА_2, діючи в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського приватного акціонерного товариства ім. Кірова про розірвання договору оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до сільськогосподарського приватного акціонерного товариства імені Кірова про розірвання договору оренди земельної ділянки.

В ході розгляду справи ОСОБА_2, діючий в інтересах ОСОБА_3, звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, обґрунтовуючи її тим, що відповідач використовує земельну ділянку не за призначенням, що призведе до її занедбання та зниження якісних показників ґрунту, а у подальшому унеможливить виконання рішення суду, у з'язку із чим просив суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на земельну ділянку, яка розташована на території Преображенської сільської ради Чаплинського району Херсонської області, загальною площею 4,21 га, що належить на праві власності ОСОБА_3, а також заборонити відповідачу використання спірної земельної ділянки до вирішення спору по суті і набрання рішенням законної сили.

Ухвалою Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник апелянта просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу сільськогосподарське приватне підприємство ім. Кірова просило апеляційну скаргу відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, як таку, що прийнята з дотриманням норм процессуального законодавства.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів відносно існування реальної загрози невиконання або утруднення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його обґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно зі ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Реальна загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду має місце у випадку наявності у сторони спору до його вирішення можливості розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Отже, аналізуючи наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що заява належним чином не вмотивована, у ній відсутні посилання на докази, при цьому земельна ділянка перебуває у відповідача лише на праві користування і права розпорядження спірним об'єктом відповідач не має, а факт використання відповідачем земельної ділянки не за її цільовим призначенням підлягає доведенню в ході розгляду справи по суті, як такий, що заперечується відповідачем.

Крім того, судом вірно взяті до уваги роз'яснення, надані у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», відповідно до яких при встановлені відповідності виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, необхідно враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки відповідач у справі є юридичною особою, яка займається вирощуванням сільськогосподарських культур, заборона використання орендованої земельної ділянки буде перешкоджати здійсненню господарської діяльності товариства.

Зважаючи на те, що реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позовних вимог заявником не доведена, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали суду.

Доводів, які б спростували законність та обґрунтованість постановленої судом першої інстанції ухвали, апеляційна скарга не містить, у зв'язку із чим підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, діючого в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Чаплинського районного суду Херсонської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Кутурланова О.В.

Судді: Майданік В.В.

Орловська Н.В.