СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-р/759/5/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Войтенко Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення,

В С ТА Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про роз'яснення судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, в якому просить роз'яснити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.11.2014 року.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2017 року вищевказану заяву залишено без руху та надано п'ятиденний строк для усунення недоліків, з підстав, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України.

Вказану ухвалу було направлено заявнику 30.01.2017 року.

В подальшому, 03.02.2017 року ОСОБА_2 подав до суду заяву про усунення недоліків, в якій зазначив, що, на його думку: «Закон України «Про судовий збір» не передбачає сплати судового збору за подання заяви про розяснення рішення суду, написаних відповідно до ст. 221 ЦПК України». Також, в поданій заяві, ОСОБА_2 просив розяснити питання щодо усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням, скасувати арешт рухомого майна, додатковим рішенням, просив зобов'язати прокуратуру закінчити розслідування ряду кримінальних проваджень. Вказану заяву було фактично передано в провадження головуючого судді 06.02.2017 р.

До суду не надійшло зворотнє повідомлення про отримання ОСОБА_2 ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року, водночас, зміст заяви ОСОБА_2 про усунення недоліків свідчить про те, що станом на 03.02.2017 року, ОСОБА_2 було відомо про існування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 27.01.2017 року. Відповідно, п'ятиденний строк, наданий для усунення недоліків, може обраховуватись з 04.01.2017 року.

Враховуючи зазначене, останнім днем п'ятиденного строку, наданого для усунення недоліків є 08.01.2017 р.

Враховуючи вказхане, з урахування часу на можливе поштове направлення, станом на 13.01.2017 року, слід зазначити, що подана заява позивачем не виконує вимоги ухвали суду від 27 січня 2017 року, оскільки позивачем не надано квитанції на підтвердження сплати судового збору.

Розділом ІІІ та ст. 221 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути заява про роз'яснення судового рішення.

Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 119, яка визначає форму та зміст позовної заяви. Оскільки в ст. 221 ЦПК України не визначено форму та зміст заяви про роз'яснення рішення суду, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви (заяви) додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ставок Закону України «Про судовий збір» за подання до суду заяви про роз'яснення рішення суду, яка подана фізичною особою судовий збір оплачується у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, станом на 13 лютого 2017 року вказані в ухвалі суду недоліки заявником не усунуто.

Також суддя вважає за необхідним роз'яснити, що відповідно до ст. 154 ЦПК України особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Стосовно вимог зобов'язання прокуратури у місячний термін закінчити розслідування справ 0005935, 362, 892 та передання справ до суду суддя вважає за необхідне роз'яснити що у відповідності до ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов'язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Також Європейський суд з прав людини зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним ( Рішення Суду у справі " Жоффре де ля Прадель проти Франції " від 16 грудня 1992 року).

У відповідності до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений судом строк не виконає у повному обсязі вимоги викладені в ухвалі про усунення недоліків, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачу. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ч. 2,3,5 ст. 121 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про роз'яснення судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення - визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали про повернення заяви надіслати заявнику разом із заявою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Войтенко