Справа № 534/846/16-ц
Провадження № 2/534/11/17
Рішення

Іменем України

09 лютого 2017 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

представника ВАТ НАСК «Оранта» ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Горішні Плавні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ НАСК «Оранта», ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

в с т а н о в и в:

В квітні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому посилаючись на положення ст.1187, 1194 ЦК України, ст.30 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить стягнути з відповідачів завдану внаслідок ДТП матеріальну шкоду та компенсацію моральних збитків.

Позов, підтриманий позивачем в судовому засіданні з врахуванням зменшеного ним обсягу заявлених позовних вимог (а.с. 197), обґрунтовується посиланням на порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху, вчиненням ДТП, і як наслідок, заподіянням матеріальної та моральної шкоди, яку в повному обсязі наряду з понесеними ним судовими витратами просить стягнути з відповідачів з покладенням на обох відповідальності пропорційно розміру заподіяної йому шкоди.

ОСОБА_3 не заперечуючи по суті самого факту заподіяння ОСОБА_1 моральної шкоди, звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру відшкодування з врахуванням його майнового стану та обставин ДТП.

Представник ВАТ НАСК «Оранта» позов визнав в частині вимоги щодо стягнення розміру страхового відшкодування, в іншій частині позов вважає необґрунтованим з підстав, наведених в письмовому запереченні проти позову (а.с. 191-193).

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними на обґрунтування власних позицій письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких мотивів:

Судом встановлено, що 14 липня 2015 року близько 08-30 год., ОСОБА_3, керуючи автомобілем марки ВАЗ 21110, з реєстраційним номером 15029 СН, рухаючись по м. Комсомольську, по другорядній дорозі, виїхав на головну, не надавши в порушення п.16.11 ПДР переваги в русі моторолеру марки YIBEN`` з р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, внаслідок чого останній був змушений до екстреного гальмування та різкої зміни напрямку руху, що призвело до втрати ОСОБА_1 рівноваги, падіння та пошкодження транспортного засобу, яким він керував під час виниклої ДТП.

Постановою Комсомольського міського суду від 15 вересня 2015 року ОСОБА_3 був визнаний винуватим в порушенні вимог п.16.11 ПДР та вчиненні правопорушення, передбаченого ч.4 ст.122 КУпАП (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, цивільна відповідальність власника автомобіля марки ВАЗ 21110, з реєстраційним номером 15029 СН застрахована в ВАТ НАСК «Оранта» згідно із Полісом страхування від 06.12.2014 року за № АІ 3860681, відповідальність якої у разі настання страхового випадку передбачена ст..22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Отже, вирішуючи питання щодо характеру виниклих спірних правовідносин, та правої норми, яка має бути до них застосована, суд, враховуючи положення ст.61 ЦПК України вважає, що предметом розгляду у даній справі, за наявності висновку суду про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ДТП, є лише питання визначення та доведеності розміру заподіяної шкоди, розмежування відповідальності співвідповідачів, та підстави їх цивільно-правової відповідальності.

Спірні правовідносини, що виникли між позивачем та ОСОБА_3 регулюються главою 82 ЦК України, та відповідно між позивачем і страховою компанією положеннями ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /далі по тексту Закон № 1916-ІV/.

Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, з огляду на механізм підрахунку розміру шкоди, яка за посиланням позивача підлягає стягненню, суд, враховуючи положення ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» щодо обовязку Страховика нести відповідальність у разі настання страхового випадку, наголошує про наступне:

ОСОБА_3, який в момент вчинення ДТП керував належним йому на праві власності транспортним засобом у відповідності до положень ст.1.4 Закону № 1916-ІV є особою, відповідальність якої застрахована.

Згідно із положеннями ст.. 22.1 Закону № 1916-ІV при настанні страхового випадку страховик відповідно до страхової суми відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно із положеннями ст.22.3 Закону № 1916-ІV потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Висновком додаткової судової автотоварознавчої експертизи (а.с. 165-174) моторолер марки YIBEN`` з р.н. НОМЕР_1 визнаний таким, що не підлягає відновленню. Вартість його утилізації визначена сумою 6 936 грн.01 коп.

У відповідності до ст.. 30.1 Закону № 1916-ІV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним (ст..30.3 Закону № 1916-ІV), відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи МТСБУ.

Отже, з врахуванням позиції позивача та наявності його згоди в контексті положень ст..30.1 Закону № 1916-ІV, розмір матеріального відшкодування визначений судом у відповідності до ст. 30 Закону № 1916-ІV наступним чином:

17 449,34 грн. ринкова вартість моторолера на час ДТП (а.с 171) 6 936.01 грн. вартість його утилізації (а.с. 174) = 10 513.33 грн. розмір матеріального відшкодування, що з врахуванням раніше виплаченого розміру страхового відшкодування в сумі 4 329,21 грн. (а.с. 127-128) становить 6 184.12 грн. і підлягає стягненню з ВАТ НАСК «Оранта» у відповідності до ст.. 22.1 Закону № 1916-ІV.

Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, в даному випадку, повязаному із пошкодженням її майна /п.3 ч.2 ст.23 ЦК України.

Розмір відшкодування моральної шкоди, відповідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Обґрунтовуючи наявність і розмір моральної шкоди, позивач зазначив, що внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 зазнав душевних страждань, отриманих насамперед через обставини вчиненої ДТП, зокрема факту падіння разом з неповнолітньою дитиною та спричиненого внаслідок падіння фізичного болю. Крім того, пошкодження належного йому майна потягло суттєві зміни у сталому для нього та його сімї ритмі життя. Душевні страждання відчуває до наступного часу, компенсацію моральної шкоди оцінює розміром 10 000 грн.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу на думку суду є доведеним і очевидним, оскільки є наслідком протиправної поведінки ОСОБА_3, наявність якої встановлена судовим рішенням.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування, суд, враховуючи обставини вчиненої ДТП, а саме безпосереднє створення ОСОБА_3 аварійної ситуації на дорозі та наслідки, що настали і перебувають в причинному звязку з його діями, заявлену позивачем суму компенсації вважає цілком обґрунтованою, втім, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, зокрема розмір отримуваної ним пенсії, його пенсійний вік та стан його здоровя в сукупності із станом здоровя його дружини та необхідністю здійснення довгострокового вартісного лікування, з огляду на реальну можливість відшкодування моральної компенсації в сумі, на якій наполягає позивач, суд, враховуючи також форму вини заподіювача шкоди, наголошує на можливості часткового - в сумі 4000 грн. задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог щодо компенсації моральної шкоди та покладенні відповідальності по її відшкодуванню на ОСОБА_3 у відповідності до положень ст.22. Закону № 1916-ІV, згідно з якою, якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Судові витрати у справі, понесені позивачем в звязку з оплатою судового збору, покладені судом на сторону відповідачів. Пропорційно розміру задоволених позовних вимог у відповідності до положень ст.88 ЦПК України, з врахуванням висновків проведених у справі за ініціативою обох сторін експертиз та їх значущості при ухваленні остаточного рішення у справі (а.с. 71-77, 165-174) з ВАТ НАСК «Оранта» на користь позивача судом стягнуті витрати, повязані з проведенням первинної автотоварознавчої експертизи в сумі 617 грн.30 коп. (а.с. 71-77).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 213,215 ЦПК України, ст.ст.23, 1193 ЦК України, ст.ст. 22,30 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1916-ІV,суд,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 6 184 грн.12 коп. та частину судових витрат, повязаних з оплатою судової експертизи та судового збору в загальній сумі 1168 грн.50 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральних збитків в розмірі 4 000 грн.. та судові витрати, повязані з оплатою судового збору в сумі 551 грн.20 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Т.В.Окунь