Справа № 1304/429712 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/783/1243/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

з участю представника Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Департаменту економічної політики Львівської міської ради, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО Т» про визнання недійсним договору про пайову участь, зменшення розміру пайової участі, відшкодування різниці між здійсненими витратами на розвиток інфраструктури м. Львова та розміром пайової участі за договором про пайову участь, стягнення інфляційних витрат та 3% річних та зустрічним позовом Департаменту економічної політики Львівської міської ради до ОСОБА_3, за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕРРО Т» про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні первісного і зустрічного позовів відмовлено.

Рішення суду оскаржили Департамент економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_3

В апеляційній скарзі Департамент економічної політики Львівської міської ради посилається на те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Стверджує, що 04.04.2011 року між Департаментом економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_3 та ТзОВ «ФЕРРО Т» укладено договір №50 про пайову участь з будівництва семиповерхового житлового будинку з вбудованим магазином на вул. О.Бальзака, 33 відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе зобовязання сплатити пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-траспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 319 061 грн. 89 коп. у термін до 31.12.2011 року. Зазначає, що Департаментом економічної політики Львівської міської ради пропущено трирічний строк звернення до суду з поважних причин, оскільки ОСОБА_3 в травні 2012 року звернувся до суду із позовом про визнання недійсним договору №50 про пайову участь з будівництва семиповерхового житлового будинку з вбудованим магазином на вул. О.Бальзака, 33 і рішенням Галицького районного суду м. Львова від 27.09.2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 17.06.2013 року позов задоволено частково та визнано недійсним договір про пайову участь, а про скасування таких рішень Департамент дізнався лише 02.08.2016 року. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення зустрічного позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог є незаконним, ухвалене на підставі неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зазначає, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні первісного позову не врахував того, що при укладенні договору про пайову участь №50 від 04.04.2011 року в частині донарахування пайового внеску в сумі 161947,84 грн. згідно затвердженого Положення та нової методики розрахунку пайового внеску сторони діяли в порушення п. 2.2 Ухвали Львівської міської ради №2779 від 09.07.2009 року, оскільки вказана ухвала не поширюється на відносини, що виникають з укладених на час набрання чинності цієї ухвали договорів про сплату інвестиційного внеску. Звертає увагу на те, що, прийнявши у комунальну власність 13.11.2010 року будівлю вбиральні (туалету) загального користування на 5 кабін на вул. Оглоблина, 19 у м. Львові кошторисною вартістю 250008,00 грн. та 20.09.2012 року збудовану зовнішню теплову мережу поза межами земельної ділянки по вул. Бальзака, 33 у м. Львові кошторисною вартістю 319388,40 грн., в порушення вимог п.5 ст. 30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачами не проведено зменшення розміру його пайової участі за договором №50 від 04.04.2011 року та не відшкодовано йому різницю між здійсненими витратами на розвиток інфраструктури м. Львова та розміром пайової участі за договором про пайову участь №50 від 04.04.2011 року. Вважає, що, оскільки відповідачами не виконано грошового зобовязання строк виконання якого настав у момент прийняття у комунальну власність м. Львова збудованої теплової мережі та вбиральні, до цих правовідносин мають застосовуватися наслідки передбачені ст. 625 ЦК України. Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволенні позову.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради ОСОБА_2, на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення вимог апеляційної скарги ОСОБА_3, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення вимог апеляційної скарги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід відхилити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 518 від 20.07.2007 р. за наслідками розгляду звернення ОСОБА_3 від 16.04.2007 р. надано дозвіл на будівництво семиповерхового житлового будинку з вбудованим магазином на вул. О. Бальзака 33 у м. Львові зі знесенням існуючого малоповерхового житлового будинку.

Пунктом 3 зазначеного рішення, ОСОБА_3 зобов'язано укласти договір на будівництво відповідно до вимог рішення виконавчого комітету Львівської міської ради Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток соціальної інфраструктури м. Львова № 236 від 04.04.2003 року.

01.08.2007 року між Управлінням архітектури Львівської міської ради та ОСОБА_3І, ТзОВ «Укрспецекспорт», як замовниками, укладено договір № 232 на будівництво семиповерхового будинку з вбудованим магазином на вул. О.Бальзака, 33 у м. Львові. Згідно п. 2.2 договору замовники зобов'язалися здійснити будівництво об'єкта відповідно до погодженої проектно-кошторисної документації з дотриманням державних будівельних норм та інших нормативних вимог протягом 30.08.2007 р. - 30.12.2008 р. і сплатити 225114,05 грн. на розвиток соціальної інфраструктури міста згідно з проведеним розрахунокм інвестиційного внеску в наступному порядку: 30 % до 30.08.2007 pоку; 70 % до 30.12.2008 року.

Ухвалою №1697 від 03.04.2008 року Львівської міської ради «Про порялок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» затверджено Положення про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-траснпортної та соціальної інфраструктури м. Львова та визнано таким, що втратило чинність, рішення виконавчого комітету від 04.04.2003 року № 236 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова».

Ухвалою Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009 р. внесено зміни до Ухвали Львівської міської ради від 03.04.2008 р. № 1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» та затверджено Положення про пайову участь (внесок) замовників у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. Додатком № 1 до вказаного Положення було затверджено методику розрахунку пайового внеску замовників. Відповідно до положень п. 2.2 Ухвали Львівської міської ради № 2779 від 09.07.2009 р. вказана ухвала не поширюється на відносини, що виникають з укладених на час набрання чинності цієї ухвали договорів про сплату інвестиційного внеску.

18.02.2011 р. виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення № 183, яким внесено зміни до рішення виконавчого комітету № 518 від 20.07.2007 p., а саме змінено п. 3 - зобов'язано ОСОБА_3 укласти договір по пайову участь відповідно до вимог ухвали Львівської міської ради «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» № 1697 від 03.04.2008 р. (зі змінами).

На виконання вимог зазначеного рішення 04.04.2011 р. між ОСОБА_2 економічної політики Львівської міської ради, ОСОБА_3, як замовником та ТзОВ «Ферро-Т», як інвестором укладено договір про пайову участь № 50 на будівництво семиповерхового житлового будинку з вбудованим магазином по вул. О. Бальзака, 33 у м. Львові.

Згідно з п. 1.1. вказаного договору ОСОБА_3, як замовник за договором, зобов'язався здійснити відрахування у створення і розвиток інженерно-транспортної інфраструктури міста шляхом сплати пайового внеску на умовах і в порядку, передбаченому договором та Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризі на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва».

Відповідно до п. 2 договору № 50 від 04.04.2011 р. замовник зобов'язався з врахуванням суми коштів, визначеної договором на будівництво № 232 в 01.08.2007 p., сплатити до 31.12.2011 року пайовий внесок на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в сумі 319061,89 грн.

Львівським комунальним підприємством Львівтеплоенерго від 16.02.2006 р. розроблено технічні умови № 09-408, якими передбачено теплопостачання багатоквартирного житлового будинку по вул. Бальзака 33 у м. Львові шляхом приєднання до котельні по вул. Липинського 6а.

З викопіювання з плану м. Львова для проектування трас інженерних мереж відповідних технічних умов теплопостачання багатоквартирного житлового будинку по вул. Бальзака 33 у м. Львові передбачається проведення теплових мереж поза межами земельної ділянки від вул. Бальзака до вул. Липинського у м. Львові.

Роботи з будівництва теплової мережі до житлового будинку на вул. Бальзака 33 у м. Львові виконані ПП «Квадрат Л» за договором від 08.06.2009 р. № 8/то. Після виконання вказаних робіт, теплові мережі передані замовнику зі складанням довідки про вартість виконаних підрядних робіт за вересень 2009 (форма КБ-3) та акта прийняття виконаних підрядних робіт за вересень 2009 року (форма КБ-2) на загальну суму 319388,40 грн.. ТзОВ «ФЕРРО-Т» сплачено вартість виконаних робіт в сумі 319388,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 395 від 07.09.2009 р.

З довідки №1/10 виданої ЛКП «Львівтеплоенерго» від 18.02.2010 року, встановлено, що роботи з улаштування теплової мережі для житлового будинку по вул.О.Бальзака, 33 у м. Львові виконані згідно проекту.

Листом № 41 від 22.06.2012 р. ТзОВ «Ферро-Т» і ОСОБА_3 звернулись до ЛМКП «Львівтеплоенерго» з проханням прийняти на баланс новозбудовану тепломережу та мережу гарячого водопостачання від зданого в експлуатацію 35-квартирного житлового будинку на вул. О. Бальзака, 33 до районної котельні на вул. Липинського 6-а.

Ухвалою Львівської міської ради від 20.09.2012 року №1802 прийнято від ТзОВ «Ферро-Т» безоплатно у власність територіальної громади м.Львова, зовнішню теплову мережу до житлового будинку по вул.О.Бальзака, 33 у м. Львові балансовою вартістю 266157,00 грн.

Відповідно до п. 4 ст. 30 Закону України «Про врегулювання містобудівної діяльності» у технічних умовах враховується, що місце приєднання інженерних мереж замовника до магістральних чи інших інженерних мереж розташовується на межі земельної ділянки замовника або за його згодою на території такої земельної ділянки.

За змістом п. 5 ст. 30 цього Закону встановлено, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються в комунальну власність.

У разі якщо кошторисна вартість будівництва інженерних мереж та/або об»єктів інженерної інфраструктури перевищує розмір пайової участі замовника у розвиту інфраструктури населеного пункту, орган місцевого самоврядування приймає рішення про відшкодування замовнику різниці між здійсненими витратами та розміром пайової участі замовника у розвитку інфраструктури населеного пункту.

17.03.2011 року набрав чинності Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року № 3038. Згідно з п. 2 розділу 5 Прикінцевих положень цього Закону - закони та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим законом, діють у частині, що не суперечить цьому Закону. Згідно з п. 7 Прикінцевих положень Закону № 3038 якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання цим Законом чинності, передбачена сплата, пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що при розгляді справ про визнання правочинів недійсними суди залежно від предмета і підстав позову повинні застосовувати норми матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, та на підставі цих норм вирішувати справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» судам необхідно враховувати, що згідно із ст.ст. 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, позовні вимоги не знайшли своє ствердження в судовому засіданні; оспорюваний правочин відповідає вимогам цивільного закону щодо правочинів; умовами договору не передбачено зменшення розміру пайової участі на суму, яка покриває зобов»язання по сплаті пайового внеску на створення та розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова в рахунок здійснення витрат на будівництво теплової мережі поза межами земельної ділянки і будівництва вбиральні.

Висновок суду відповідає положенням закону та обставинам, зазначеним вище.

Також колегія суддів вважає, що суд обґрунтовано відмовив в задоволенні зустрічного позову, оскільки позивачем по зустрічному позову пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення пайового внеску в сумі 319061,89 грн. за договором №50 від 04.04.2011 року.

Як встановлено судом, п. 2.2. оспорюваного договору, строк виконання зобов»язання ОСОБА_3 спливав 31.12.2011 року. Відтак, починаючи з 01.01.2012 року почався перебіг строку позовної давності щодо вимог Департаменту економічної політики Львівської міської ради про стягнення суми пайового внеску в сумі 319061,89 грн. за договором №50 від 04.04.2011 року. З моменту початку перебігу строку позовної давності (01.01.2012 року) до дати подачі зустрічного позову (26.07.2016 року) минуло чотири з половиною роки, впродовж яких департамент економічної політики не скористався своїм правом на звернення до суду за захистом порушеного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ч.1 ст. 257 ЦК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України , перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

При цьому, як у випадку пред'явлення позову особою, право якої порушене, початок перебігу строку позовної давності обчислюється з моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (правова позиція судової палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України, зазначена у постанові від 01.07.2015 року у справі №6-178цс15).

У даних правовідносинах момент початку перебігу строку позовної давності щодо заявлених зустрічних позовних вимог чітко визначений - 01.01.2012 року.

Таким чином, позовна давність починає обчислюватись в залежності від обізнаності особи про порушення своїх прав або особу, яка їх порушила, а не з моменту набрання законної сили рішенням у справі, яке встановлює обставини, які мають значення для розгляду справи щодо захисту прав особи, оскільки вказана обставина може бути лише підставою для зупинення провадження у справі за поданим позовом у разі неможливості її розгляду до вирішення іншої пов'язаної із нею справи.

Розгляд судами позовної заяви ОСОБА_3 у цій справі та прийняття рішень, жодним чином не впливав на можливість реалізації Департаментом економічної політики Львівської міської ради права на звернення до суду із позовом про стягнення коштів за Договором про пайову участь починаючи з 01.01.2012 року.

Неспроможними є доводи в апеляційній скарзі про те, що Департамент економічної політики дізнався про ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 23.04.2014 року лише 11.07.2016 року. Такі є необґрунтованими та не впливають на перебіг строку позовної давності для звернення до суду із позовом.

Підстав зупинення чи переривання строку позовної давності передбачених ст.ст. 263, 264 ЦК України, щодо заявлених Департаментом економічної політики Львівської міської ради вимог у зустрічному позові не наведено. Тобто починаючи з 01.01.2012 року і до 25.07.2016 року Департамент економічної політики не вчиняв жодних дій щодо звернення до суду за захистом своїх прав, які він вважав порушеними, а відтак відсутні поважні причини пропуску цього строку.

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частина четверта цієї статті встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

При цьому, розгляд судом справи за участю особи, не впливає на реалізацію цією особою права на звернення до суду із власними позовними вимогами, тобто реалізацію права на судовий захист, як і не зупиняє перебігу строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог департаментом економічної політики Львівської міської ради у даній справі, а прийняття рішення суду не є тією обставиною, що зумовлює початок перебігу строку позовної давності за вимогами департаменту чи вказує на поважність причин його пропуску, його зупинення чи переривання.

Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішень суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Департаменту економічної політики Львівської міської ради та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_5