Справа № 182/774/17
Провадження № 2/0182/1766/2017
У Х В А Л А

Іменем України

14.02.2017 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого-судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Одночасно разом з позовною заявою ПАТ КБ "Приватбанк" подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 частину квартири загальною площею 34,50 кв.м., житловою 17,20 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, шляхом заборони будь - яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Розглянувши заяву, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Верховний Суд України в п.1, п.4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначає, що за змістом п.1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Так, клопотання про забезпечення позову має бути мотивоване і обґрунтоване доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідністю предмету позовної вимоги позивача. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта №71260472 від 24 жовтня 2016 року 1/2 частина квартири №150, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь по вул. Малиновського, належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі - продажу, серія ВКТ №455698, зареєстрованого 29 вересня 2008 року приватним нотаріусом Нікопольського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за №464, а тому заходи забезпечення позову можуть спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб.

Крім того, умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред"явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов"язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов"язання після пред"явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов"язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, необхідною умовою застосування заходів забезпечення позову є існування реальної загрози невиконання чи утруднення невиконання судового рішення по справі, підтверджена належними та допустимими доказами.

Разом з цим, заява ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову не містить жодних відомостей про те, яким чином обраний ним спосіб забезпечення позову може в подальшому, у разі задоволення його позовних вимог, утруднити або зробити неможливим виконання такого рішення суду. Крім того, позивачем не надано у розпорядження суду жодних доводів, які б свідчили про те, що дії відповідача спрямовані на відчуження належного йому майна.

За таких обставин, а також враховуючи те, що сам факт ухилення відповідача від виконання договірних зобов"язань, чим обґрунтовується заява про забезпечення позову, не може слугувати обґрунтованим припущенням того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про відсутність підстав для забезпечення позову, у зв"язку з чим в задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" про забезпечення позову по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_3