РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2103/14-ц

19 травня 2017 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Озарчук Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи Управління Держгеокадастру у Костопільському районі, приватне підприємство "Земельно-кадастрове бюро" про визнання недійсними та скасування державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів відчуження земельних ділянок

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила визнати недійсними та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26.07.2006 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.07.2006 року, виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, визнати недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на посвідчення продажу земельної ділянки площею 0,10 га в АДРЕСА_1 та визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 06.04.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на посвідчення дарування земельної ділянки площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1.

В обгрунтування позову покликається на те, що під час виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та складання каталогу координат зовнішніх меж земельної ділянки для подальшого внесення даних до Державного земельного кадастру з'ясувалася невідповідність державної реєстрації земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 фактичному місцю розташування його земельної ділянки. Після нанесення плану зовнішніх контурів земельної ділянки відповідача на карту місцевості, з'ясувалося, що його земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача майже по всій спільній довжині, внаслідок чого змінюється конфігурація земельної ділянки та її площа. Також вказує, що з нею не погоджувалися межі земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1. Так як були порушені межі сусідніх земельних ділянок, то внаслідок цього частина належної позивачу на праві власності земельної ділянки відійшла відповідачу.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю та з аналогічних підставю Крім того пояснили, що внаслідок накладення меж земельних ділянок позивач фактично позбавлена можливості завершення виготовлення технічної документації на свою земельну ділянку та користування земельною ділянкою в повному об'ємі. Просять позов задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали та пояснили, що відповідач не вчиняв жодних дій, які б порушували права позивача. Спірні земельні ділянки були набуті відповідачем внаслідок укладення угод із відповідачем ОСОБА_3. Просять в задоволенні позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

Представники третіх осіб Управління Держгеокадастру у Костопільському районі та приватного підприємства "Земельно-кадастрове бюро" пояснили, що дійсно має місце накладення суміжних земельних ділянок і при вирішенні спору покладаються на суд.

Суд, заслухавши пояснення сторін, треті осіб і свідка, з'ясувавши обставини та дослідивши докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням виконкому Костопільської міської ради № 418 від 7 червня 1999 року позивачу було надано в приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га по АДРЕСА_2 для будівництва індивідуального житлового будинку та 29 червня 1999 року видано Державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку серії НОМЕР_4.

Надана позивачу земельна ділянка межує із земельною ділянкою по АДРЕСА_1.

Судом також встановлено, що земельну ділянку площею 0,1 га із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_3 отримав у власність на підставі договору дарування від 10 червня 2004 року № 1933, на підтвердження чого йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26.07.2006 p., а земельну ділянку площею 0,0039 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства - згідно рішення Костопільської міської ради №502 від 02.08.2005 p., на підтвердження чого йому видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.07.2006 р.

Відповідач ОСОБА_2 став власником земельної ділянки площею 0,1000 га в АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно договору купівлі-продажу від 25.02.2013 року та земельну ділянку площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1 - згідно договору дарування, які були укладені з попереднім власником відповідачем ОСОБА_3.

Із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що при виготовленні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі та складання каталогу координат зовнішніх меж земельної ділянки для подальшого внесення даних до Державного земельного кадастру було встановлено невідповідність державної реєстрації земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 фактичному місцю розташування його земельної ділянки, внаслідок чого його земельна ділянка накладається на земельну ділянку позивача майже по всій спільній довжині.

Оглядом досліджених в судовому засіданні документів з технічної документації із землеустрою про передачу у власність земельних ділянок у АДРЕСА_1 відповідачу ОСОБА_3 було встановлено, що в Протоколі встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ОСОБА_3 від 14.09.2005 року відсутній підпис позивача, хоча в описовій частині ділянки зазначено, що межа проходить по суходолу і межує з земельною ділянкою позивача.

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку судової інженерно-технічної експертизи розміри земельних ділянок за адресами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 по фактичному використанню не відповідають даним правовстановлюючих документів, а технічна документація щодо передачі земельної ділянки та видачі Державного акта на право власності на земельну ділянку відповідачу ОСОБА_3 розроблена з порушенням ст. 118 ЗК України.

Таким чином із досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що при виготовленні відповідачу ОСОБА_3 державних актів на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_2 від 26.07.2006 р. та серії НОМЕР_3 від 26.07.2006 p., внесенні земельних ділянок до Державного земельного кадастру були порушені наявні межі сусідніх земельних ділянок, внаслідок чого частина належної позивачу на праві власності земельної ділянки відійшла відповідачу ОСОБА_3 В подальшому при укладанні цивільно-правових договорів купівлі-продажу та дарування земельних ділянок між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 порушення не було усунуто.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до пп. б), г), д) ч. 3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. Пунктами 3, 4, 5, 10 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Згідно із частиною першою статті 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин із видачі відповідачу ОСОБА_3 державний актів на право власності на земельні ділянки) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що спірні державні акти на право власності на земельні ділянки серії НОМЕР_2 від 26.07.2006 р. та серії НОМЕР_3 від 26.07.2006 р. видані відповідачу ОСОБА_3 з порушенням вимог ст. 116, 118 ЗК України, оскільки, при виготовленні кадастрового плану для видачі Державного акта на право приватної власності на землю для відповідачів на нього не були занесені межі вкраплених земельних ділянок сторонніх землевласників і землекористувачів і це потягнуло за собою виготовлення державного акту з неправильними межами, то позов в частині визнання їх недійсними є обгрунтованим.

Відповідно до чинної на час виникнення спірних правовідносин Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі,затвердженої наказом Держкомзему України №43 від 04.05.1999 p., зареєстрованого у Мінюсті України 4 червня 1999 р. за N 354/3647 (втратив чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства N 404 від 03.07.2013) не передбачено можливості внесення змін у державний акт шляхом його виправлення, оскільки це тягне за собою переробку всієї технічної документації. В зв'язку з цим для того щоб внести зміни у державний акт його необхідно визнати недійсним (анулювати).

В судовому засіданні було встановлено, що на підставі вищевказаних державних актів на право власності на земельні ділянки відповідач ОСОБА_3 відчужив відповідачу ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідачу ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 25.02.2013 року, а земельну ділянку площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства згідно договору дарування від 06.04.2013 року, Враховуючи, що вищевказані Державні акти були видані з порушенням чинного законодавства, то наявні підстави для визнання недійсними і договорів купівлі-продажу та дарування.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10. 60. 212 ЦПК УКраїни, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 26.07.2006 року, виданий ОСОБА_3 на підтвердження виникнення права власності на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 67, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати недійсним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 від 26.07.2006 року, виданий ОСОБА_3 на підтвердження виникнення права власності на земельну ділянку площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №68, кадастровий номер НОМЕР_5.

Визнати недійним договір купівлі-продажу земельної ділянки від 25.02.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на посвідчення продажу земельної ділянки площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1.

Визнати недійсним договір дарування земельної ділянки від 06.04.2013 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, на посвідчення дарування земельної ділянки площею 0,0039 га для ведення особистого селянського господарства в АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_5.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяП. В. Олійник