АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1923/17 Справа № 181/639/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Варенко О.П., при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з позовом про виселення її будинку №62 по вул.Спортивна (вул.Будьонного, 54) в смт.Межова без надання іншого жилого приміщення. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 16.08.1976р. йому належить ? частина житлового будинку №54 по вул.Будьонного (теперішня адреса: вул.Спортивна, №62 у смт.Межова. У вісімдесятих роках минулого сторіччя (точної дати не памятає) вказану ? частину вказаного будинку він вирішив продати покупцю Смірному (імені та по-батькові не памятає), який сплатив йому певну грошову суму. Договір купівлі-продажу мав бути укладений пізніше при виплаті повної суми, проте до цього часу покупець для укладення договору не зявився. Ситуацію з проживанням покупця у вказаній частині будинку не контролював, а 03.08.2016р. дізнався, що у ньому самовільно, без будь-яких правових підстав займає ОСОБА_2

Рішенням Межівського районного суду від 20.12.2016р. позов ОСОБА_3 задоволено, ухвалено виселити ОСОБА_2 з будинку №62 по вул.Спортивна (вул.Будьонного, 54) в смт.Межова без надання іншого жилого приміщення. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане рішення суду, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за такими підставами.

Виселяючи ОСОБА_2 з будинку №62 по вул.Спортивна в смт.Межова, суд першої інстанції керувався ч.3 ст.116 ЖК України та виходив з того, що ОСОБА_2 самоуправно вселилась у вказаний будинок та проживає у ньому без законних підстав.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно нотаріально посвідченого 16.08.1976р. договору купівлі-продажу ОСОБА_3 (місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) купив у ОСОБА_4 ? частину житлового будинку №54 по вул.Будьонного. 06.09.1976р. право власності ОСОБА_3 зареєстровано у КП «Синельниківське БТІ» (а.с.6,7). За довідкою Межівської селищної ради теперішньою адресою вказаного будинку є вул.Спортивна, №62 у смт.Межова (а.с.18).

За поясненнями ОСОБА_3 у 1980 х роках (точної дати не памятає) належну йому ? частину вказаного будинку він продав покупцю Смірному без нотаріального посвідчення договору.

Згідно письмових розписок ОСОБА_5 продав половину будинку ОСОБА_6 за 600грн. (а.с.31), а ОСОБА_7 22.03.2004р. продала половину будинку ОСОБА_2 за 900грн. (а.с.32). За довідкою Межівської селищної ради ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 22.03.2004р. (а.с.29).

ОСОБА_3 зазначені обставини не заперечував та підтвердив, що після передачі ОСОБА_5 у 1980 х роках належної йому частини спірного будинку останньою не цікавився до серпня 2016 року, хоча і продовжував проживати у смт.Межова.

Відповідно до ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений з жилого приміщення, яке займає, інакше ніж на підставах і у порядку, передбаченим законом. Згідно ч.3 ст.116 ЖК України особи, які самоуправно зайняли жиле приміщення, виселяються без надання їм іншого жилого приміщення.

Враховуючи зазначені вимоги закону та встановлені обставини, які свідчать про відсутність самоправності вселення ОСОБА_2 у житловий будинок №62 по вул.Спортивна у смт.Межова, підстав для її виселення з вказаного будинку за ч.3 ст.116 ЖК України немає. Твердження ОСОБА_3 про те, що про самоправність вселення ОСОБА_2 свідчить відсутність його згоди як власника нерухомого майна не можуть бути прийняті до уваги, оскільки майно вибуло з його фактичного володіння та з його волі ще у 1980 х роках за відповідною угодою до іншої особи.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.2-4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 20 грудня 2016 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виселення відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Варенко О.П.