АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 676/2241/16-ц
Провадження № 22-ц/792/465/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Гринчука Р.С.,

суддів: Костенка А.М., Грох Л.М.,

секретар - Лапко Ю.В.,

з участю представників апелянта ОСОБА_1, ОСОБА_2,

позивача та її представника - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу з апеляційного скаргою Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року,

встановила:

В квітні 2016 року ОСОБА_4 звернулася в суд з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 24 травня 2001 року по 04 квітня 2016 року працювала комендантом гуртожитку Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" (далі ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти"). Наказом №22-к від 31 березня 2016 року позивач була звільнена у звязку зі скороченням штату працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України з посиланням на ст. 27 Закону України "Про державний бюджет на 2016 рік". Вказане звільнення вважала незаконним у звязку з тим, що було порушено строк попередження про наступне звільнення. Крім того, відповідно до Типових правил штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки від 06 грудня 2010 р. №1204, передбачено посаду коменданта на навчальний заклад, що має гуртожиток з кількістю до 250 учнів.

Позивач, з урахуванням змінених під час судового розгляду позовних вимог просила поновити її на роботі на посаді коменданта гуртожитку і стягнути з ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року позов задоволено. Ухвалено поновити ОСОБА_4 на посаді коменданта гуртожитку ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти». Стягнуто з ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» на користь ОСОБА_4 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 05.04.2016 року по 11.01.2017 року включно в розмірі 15181,38 грн., з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обов'язкові платежі. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення середньомісячної заробітної плати за один місяць в розмірі 1651,86 грн., з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обов'язкові платежі. Стягнуто з ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» на користь держави 1102,40 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що ОСОБА_4 була ознайомлена з наказом про скорочення штату на зборах профкому 02 лютого 2016 року, а тому строк попередження порушений не був. Стверджує, що в навчальному закладі на день попередження ОСОБА_4 про скорочення вакантних посад не було, і у неї відсутнє переважне право на залишення на роботі в силу низької кваліфікації і продуктивності праці.

В суді представники апелянта апеляційну скаргу підтримали. Позивач та його представник проти доводів апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 була прийнята на посаду коменданта з 24.05.2001 року по контракту з місячним випробувальним строком в Кам'янець-Подільське міське ПТУ № 6 відповідно до наказу № 29 від 24.05.2001 року.

26.12.2003 року в зв'язку з реорганізацією Кам'янець-Подільського міського ПТУ № 6 у вище професійне училище автомобільного транспорту і будівництва, працівники переведені з посад Кам'янець-Подільського міського ПТУ № 6 на посади Кам'янець-Подільського вищого професійного училища автомобільного транспорту і будівництва. 20.12.2007 року між Кам'янець - Подільським ВПУ АТБ та ОСОБА_4 було укладено контракт по професії комендант. 01.12.2009 року в зв'язку із припиненням юридичної особи Кам'янець-Подільського вищого професійного училища автомобільного транспорту і будівництва ОСОБА_4 переведена в ДПТНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей», який є правонаступником ВПУ АТБ. 16.03.2010 року ДПТНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей» перейменовано на ДНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей». 17.06.2013 року в зв'язку із зміною типу ДНЗ переведені працівники з посад ДНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей» на відповідні посади ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти».

Дані обставини підтверджуються наказом №29 по Кам'янець-Подільському ПТУ-6 від 24.05.2001 року, наказом №48 по Кам'янець - Подільському ВПУ від 26.12.2003 року, наказом ДП ТНЗ «Кам'янець-Подільський професійний будівельний ліцей» №42-вк від 01.12.2009 року, наказом ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» №149 від 17.06.2013 року, контрактом від 20.12.2007 року.

27 січня 2016 року директор ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» направив клопотання №66.1 до ППО ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» про надання дозволу на внесення змін до штатного розпису ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» з 01.04.2016 року, скоротивши певні посади, зокрема, коменданта (а.с. 48).

Наказом №14 від 01.02.2016 року ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» «Про скорочення штату працівників» було внесено зміни в штатний розпис навчального закладу з 01.04.2016 року зі скороченням ряду штатних одиниць, в тому числі три штатні одиниці коменданта (а.с. 40).

02.02.2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації навчального закладу було надано згоду на скорочення запропонованих адміністрацією для скорочення посад, в тому числі і три штатні одиниці коменданта, що підтверджується копією протоколу № 15 (а.с. 33-34).

03.02.2016 року директором навчального закладу був прийнятий наказ № 15 «Про попередження працівників щодо можливого скорочення», з яким серед інших працівників була також ознайомлена позивач, що підтверджується її підписом із зазначенням «ознайомлена не згідна» в додатку № 1 до наказу (а.с. 27-28).

Відповідно до листа ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» №336 від 11.05.2016 року, ОСОБА_4 була членом профспілкової організації навчального закладу з 26 травня 2010 року по 09 лютого 2016 року.

17.03.2016 року на засіданні профспілкового комітету первинної профспілкової організації навчального закладу, на якому була присутня і ОСОБА_4, було надано згоду на скорочення працівників, які були членами профспілки.

Наказом № 22-к від 31.03.2016 року позивач була звільнена 04.04.2016 року з роботи з посади коменданта в зв'язку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України із виплатою 1474,16 грн. вихідної допомоги та компенсації за невикористану відпустку за 15 днів.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 43-1 КЗпП України передбачено, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадках: звільнення працівника, який не є членом первинної профспілкової організації, що діє на підприємстві, в установі, організації.

Згідно ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанови від 06.11.1992 № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснив, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Матеріали справи свідчать про те, що в Державному навчальному закладі "Подільський центр професійно-технічної освіти" дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, а саме скорочення чисельності та штату працівників у звязку з тим, що ст. 27 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було встановлено, що видатки на підготовку робітничих кадрів у професійно-технічних закладах та інших навчальних закладах, розташованих у містах обласного значення, плануються з 2016 року у відповідних бюджетах міст обласного значення. Згідно даної норми Кабінет Міністрів України також повинен був забезпечити скорочення чисельності працівників професійно-технічних навчальних закладів до 10%. Станом на лютий 2016 року питання фінансування навчального закладу з міського бюджету вирішено не було.

Наведене підтверджується зверненням директора навчального закладу до профспілкової організації за отриманням згоди на внесення змін до штатного розпису №66.1 від 27.01.2016 року, протоколом №15 засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації ДНЗ "Подільський центр професійно-технічної освіти" від 02 лютого 2016 року, наказом №14 "Про скорочення штату працівників" від 01 лютого 2016 року, наказом №15 "Про попередження працівників щодо можливого скорочення" від 03 лютого 2016 року, Звітом за формою №4-ПН про заплановане масове вивільнення працівників у звязку із змінами в організації виробництва і праці, поданим навчальним закладом до Кам'янець-Подільського міського центру зайнятості 03 лютого 2016 року.

Перевіряючи дотримання трудового законодавства в процесі вивільнення працівника у звязку із скороченням штату, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення двомісячного строку попередження ОСОБА_4 про її наступне звільнення, оскільки звільнена вона була з 04 квітня 2016 року, а попереджена про таке звільнення 08 лютого 2016 року, що підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні. Підпис про ознайомлення ОСОБА_4 на примірнику наказу №15 від 03 лютого 2016 року не містить дати, інших належних і допустимих доказів суду не надано.

Пояснення позивача в цій частині також підтверджується тією обставиною, що в період з 25.01.2016 року по 06.02.2016 року ОСОБА_4 хворіла, в звязку з чим була відсутня на роботі, що підтверджується листком тимчасової непрацездатності (а.с.54), табелем обліку використання робочого часу (а.с.103).

В п. 19 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року, № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" розяснено, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право на використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування). При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 6-40цс15, власник є таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 492 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. При цьому роботодавець зобовязаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював. Оскільки обовязок по працевлаштуванню працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом частини третьої статті 492 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обовязок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які зявилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі N 6-3048цс15 власник вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті 40, частини третьої статті 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. В іншій постанові від 23 березня 2016 року у справі № 6-2487цс15 Верховного Суду України висловив позицію, що роботодавець зобовязаний запропонувати в тому числі і вакантні посади осіб, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною.

Згідно з інформацією, наданою у листі ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» № 335 від 11.05.2016 року у відповідь на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3, на момент звільнення коменданта ОСОБА_4 вакантних посад не було.

Суд першої інстанції, констатувавши порушення трудового законодавства в тому, що одночасно із попередженням про звільнення позивачу не було запропоновано іншу роботу в навчальному закладі, належним чином не дослідив обставин справи і не зясував, чи взагалі були наявні вакантні посади,які відповідали кваліфікації, освіті, досвіду роботи позивача, в період з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору.

Позивач у позовній заяві та в уточненнях до неї не навела даних про наявні вакансії, а посилалась лише на Типові правила штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджені Наказом Міністерства освіти і науки від 06 грудня 2010 року №1204, якими передбачено посаду коменданта на навчальний заклад, що має гуртожиток з кількістю до 250 учнів.

Як вбачається зі штатного розпису підприємства, після проведення вивільнення працівників в порядку ч. 1 ст. 40 КЗпП України, всі три посади коменданта, які існували у ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти» станом на 01.02.2016 року були скорочені, наявність інших посад аналогічного характеру на підприємстві не встановлено.

Дослідивши докази в справі колегія суддів приходить до висновку про відсутність обєктивних даних, що свідчили б про наявність вакантних посад у ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти», які власник зобовязаний був запропонувати позивачу протягом усього періоду, починаючи з дня повідомлення про наступне звільнення і закінчуючи днем звільнення.

Та обставина, що Типовими правилами штатних нормативів професійно-технічних навчальних закладів, затверджених Наказом Міністерства освіти і науки від 06 грудня 2010 року №1204, передбачено посаду коменданта на навчальний заклад, що має гуртожиток з кількістю до 250 учнів, жодним чином не впливає на право власника провести вивільнення працівників в порядку ч.1 ст. 40 КЗпП України за встановлених обставин.

Виходячи з наведеного слід прийти до висновку про відсутність правових підстав для поновлення ОСОБА_4 на роботі.

Однак встановлене порушення строку попередження позивача про наступне звільнення є підставою для зміни дати її звільнення з 04 квітня 2016 року на 11 квітня 2016 року (оскільки 09 квітня 2016 року це субота, а у ОСОБА_4 був пятиденний робочий тиждень). Підлягає до стягнення також середній заробіток за ці дні (з 05 квітня по 11 квітня включно 5 робочих днів).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (із змінами і доповненнями) при визначені розміру середньої заробітної плати суд враховує останні 2 календарні місяці роботи, що передували звільненню. При визначені кількості робочих днів в 2016 році суд керується листом Міністерства соціальної політики України від 20.07.2015 року № 10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік».

Згідно з довідкою про доходи № 1033 від 21.04.2016 року заробітна плата ОСОБА_4 в лютому 2016 року становила 1868, 40 грн., в березні 2016 року - 1514 грн. Розмір середньоденної заробітної плати позивачки становить 78,66 грн.: (1514,00 грн. + 1868,40 грн.) : 43 дні. Отже, з відповідача слід стягнути 393 грн. 30 коп. середнього заробітку (78,66 грн. х 5 днів), з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та обов'язкові платежі.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення вимоги майнового характеру у сумі 393 грн. 30 коп., що становить 2,59 % від суми, яку просила стягнути позивач за весь час вимушеного прогулу (обраховано судом першої інстанції - 15181,38 грн.), з відповідача підлягає до стягнення в дохід держави (оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат) пропорційно до задоволених позовних вимог 14 грн. 28 коп. судового збору.

В п. 36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року, № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" розяснено, що якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Враховуючи часткове задоволення вимоги немайнового характеру суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 275 грн. 60 коп. (551,2 грн. : 2).

Всього в дохід держави підлягає стягнення 289 грн. 88 коп. судового збору на (275 грн. 60 коп. + 14 грн. 28 коп.).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" задовольнити частково.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 11 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" про поновлення на роботі відмовити.

Змінити дату звільнення ОСОБА_4 з посади коменданта гуртожитку і вважати її звільненою з 11 квітня 2016 року.

Стягнути з Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" на користь ОСОБА_4 393 грн. 30 коп. середнього заробіткуза час вимушеного прогулу, з якої підлягають утриманню відповідні податки і збори.

Стягнути з Державного навчального закладу "Подільський центр професійно-технічної освіти" в дохід держави 289 грн. 88 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Р.С. Гринчук

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_5 Доповідач Гринчук Р.С.

Категорія № 53,54