У Х В А Л А

08 лютого 2017року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мазур Л.М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2, яка не була оплачена судовим збором за її подання, а тому ухвалою суду касаційної інстанції від 16 січня 2017 року залишена без руху з надання строку для сплати судового збору, який не міг перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У лютому 2017 року від ОСОБА_2 на виконання вимог вищевказаної ухвали надійшла заява на усунення недоліків, у якій заявник, обґрунтовуючи відсутність правових підстав для сплати нею судового збору за подання касаційної скарги посилається на те, що оскільки при поданні позову судовий збір за позовні вимоги про скасування двох наказів не підлягав сплаті, а відтак, і відсутні правові підстави для його сплати за подання касаційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальнідії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон) у редакції, чинній до 01 вересня 2015 року, від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

З 01 вересня 2015 року ця категорія пільговиків звужена. Так, за п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону у редакції, яка діє з 1 вересня 2015 року, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, починаючи з 01 вересня 2015 року, позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позивачів у двох категоріях: про стягнення заробітної плати та про поновлення на роботі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 листопада 2016 року у справі № 6-1121цс16, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи звернення ОСОБА_2 до суду із позовом у квітні 2016 року, а також те, що окрім позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за якими судовий збір не сплачується, позивачем заявлено вимоги про скасування двох наказів, заявник повинна була сплатити судовий збір відповідно до розмірів ставок судового збору, встановлених ст. 4 вищевказаного Закону, про що ОСОБА_2вжезазначалось в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року.

Згідно положень ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі невиконання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог ухвали суду в установлений строк, скарга вважається неподаною та повертається.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_2 обізнана про недолік поданої нею касаційної скарги, а клопотання про продовження строку для сплати судового збору, відстрочення, розстрочення чи звільнення її від такої сплати станом на 08 лютого 2017 року не подала, а тому касаційна скарга підлягає поверненню.

Роз'яснити заявнику, що згідно ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення касаційної скарги.

Керуючись ст. ст. 121, 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від21 жовтня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 07 грудня 2016 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Л.М.Мазур