Справа №359/6933/16-ц
Провадження №2/359/337/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

при секретарі судового засідання Гомолі О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

за участю відповідача ОСОБА_2,

за участю представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, діючої від імені та в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки,

встановив:

У вересні 2016 року ОСОБА_1, діючи від імені та в інтересах ОСОБА_4, зверну-лась до суду з вказаним позовом та обґрунтовує його тим, що 4 вересня 2015 року її довіри-тель уклала з ОСОБА_2 договір дарування, за яким ОСОБА_4 безоплатно відчужила у власність відповідача земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Агро» на території с. Чубинське Бориспільського району. ОСОБА_2 обіцяв придбати для позивача однокімнатну квартиру та доглядати за ним. Відповідач не виконує ці обов'язки. Ця обставина свідчить про те, що він ввів ОСОБА_4 в оману. Тому представник позивача ОСОБА_1 просить суд визнати недійсним договір дарування земельної ділянки.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримує позов та просить суд задовольнити його.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не визнають позов та заперечують проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилаються на те, що відповідач не обіцяв придбати квартиру для ОСОБА_4 та доглядати за нею. Перед нотаріальним по-свідченням договору позивачу були детально роз'яснені наслідки дарування земельної ділян-ки. Тому ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 просять суд відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення відповідача та представників сторін, допитавши свідка та до-слідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з та-ких підстав.

Встановлено, що 4 вересня 2015 року ОСОБА_4 уклала з відповідачем договір дару-вання (а.с.8-9), за яким позивач безоплатно відчужив у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,06 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим приз-наченням для ведення садівництва, розташовану в СТ «Агро» на території с. Чубинське Бориспільського району.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнаєть-ся судом недійсним.

Істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість викорис-тання за цільовим призначенням.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійс-ними», правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів право-чину не має істотного значення.

Встановлено, що позивач та його представник ОСОБА_1 не подали жодного доказу на підтвердження того, що перед укладенням оспорюваного договору ОСОБА_2 обіцяв придбати однокімнатну квартиру для позивача та доглядати за ним.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона працює приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу. 4 вересня 2015 року ОСОБА_5 по-свідчувала оспорюваний договір дарування земельної ділянки. Вона цікавилась причинами, що спонукали ОСОБА_4 безоплатно відчужувати у власність відповідача земельну ділян-ку. Позивач відповів, що у нього не було нікого ближче, ніж ОСОБА_2 Після цього ОСОБА_5 роз'яснила, що після укладення договору у ОСОБА_4 припиниться право власності на земельну ділянку, воно виникне у відповідача. Жодних обов'язків у відповідача не виник-не. Крім того, ОСОБА_5 уточнила, що позивач мав право укласти договір довічного утри-мання. ОСОБА_4 образливо відповіла, що їй були відомі наслідки дарування земельної ділянки. Однак вона категорично наполягала на укладенні саме договору дарування земель-ної ділянки, а не договору довічного утримання чи іншого договору.

Крім того, у витязі з реєстру нотаріальних дій (а.с.56-60) міститься підпис ОСОБА_4 після запису про нотаріальне посвідчення договору дарування земельної ділянки. Ця обставина додатково підтверджує, що позивачу було відомо про те, що він укладав саме договір дарування земельної ділянки, а не інший цивільно-правовий договір.

Аналіз викладених обставин беззаперечно свідчить про відсутність обману ОСОБА_4 перед або під час дарування нею земельної ділянки у власність відповідача.

З огляду на це суд вважає, що підстави для визнання недійсним оспорюваного догово-ру відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.208, ч.1-ч.3 ст.209, ст.ст.213-215, ч.1 ст.218 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1, діючої від імені та в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування земельної ділянки відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі апеляційної скарги через Бориспільський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його оголошення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець