Провадження № 2/522/3550/17
«07» березня 2017 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Бойчук А.Ю.,
при секретарі - Журавицькому А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. в обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що 26 квітня 2002 року, між ним та ОСОБА_2 був укладений шлюб, який згодом був розірваний, на підтвердження чого було видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-ЖД від 22 квітня 2008 року .
Від шлюбу сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після припинення шлюбних відносин дитина залишилась проживати з відповідачкою.
За рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року (суддя - Науменко А.В.) з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? від усіх видів доходу (заробітку).
З червня 2016 року, дитина проживає разом з позивачем, а з нього по жовтень 2016 року стягувались аліменти, незважаючи на те, що позивач і так ніс повний тягар утримання дитини, а відповідачка жодної участі в його утриманні не приймала, і витрачала стягнуті аліменти виключно на себе, а саме для купівлі алкоголю.
У звязку з тим, що дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем, він звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, про визначення місця проживання дитини, про стягнення аліментів на утримання - ОСОБА_3, 09.01.2005 року з матері дитини, та припинення стягнення аліментів з батька дитини.
- визначив місце проживання дитини разом з позивачем;
- припинив стягнення аліментів за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року (суддя - Науменко А.В.) на підставі якого було видано виконавчий лист щодо стягнення аліментів;
- стягнув аліменти з відповідачки на утримання дитини на користь позивача.
Відповідачка вже тривалий час зловживає спиртними напоями, не займається вихованням дитини, вчиняє насилля по відношенню до дитини.
Зазначені обставини підтверджується заявою дитини, заявами сусідів, та довідкою з ЖЕКу.
З того часу, як дитина проживає з позивачем, відповідачка не забезпечує дитині харчування, лікування, навчання, придбання одягу.
За час розгляду справи у Малиновському районному суді м. Одеси, на користь дитини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, були перераховані на рахунок відповідачки, належні йому аліменти у розмірі - 35 895 (тридцять пять тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 82 коп.
Позивач та його представник в судове засідання не зявились, надали заяву в який просили суд розглянути цивільну справу за їх відсутністю, підтримали свої позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві та просили суд їх задовольнити.
Відповідачка в судові засідання не зявлялася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, шляхом неодноразового надсилання повісток на адресу за місцем своєї реєстрації.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно наданого до суду рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.03.2011 року (суддя - Науменко А.В.) вбачається, що з позивача було стягнуто на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі ? від усіх видів доходу (заробітку).
Згідно довідки ДП «Адміністрації морських портів України» за № 7428 від 08.12.2016 року, вбачається, що з позивача у червні 2016 року аліменти були стягнуті в розмірі - 10 653,12 грн., у липні 2016 року в розмірі - 7791,25 грн., у серпні 2016 року в розмірі - 12 926,57 грн., у вересні 2016 року в розмірі 4524,88 грн..
Таким чином з моменту проживання дитини з позивачем та фактичним припиненням стягнення аліментів, тобто за період з червня 2016 року по вересень 2016 року загальний розмір аліментів, що був стягнутий з позивача склав - 35 895 (тридцять пять тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 82 коп. (10 653,12 + 7791,25 +12 926,57 +4524,88).
Положення ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за №3 від 15.05.2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Стаття 51 Конституції України та статті 150 і 180 СК України встановлюють для батьків обовязки виховувати та утримувати дітей до їх повноліття, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, належним чином виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов'язані поважати дитину.
Стаття 12 Закону України "Про охорону дитинства" зобов'язує батьків виховувати дітей, піклуватись про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя, праці, розвивати їх особистість, повагу до прав, свобод людини та громадянина.
Стаття 59 Закону України "Про освіту" передбачає, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані:
- постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей;
- поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв;
- виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни;
- сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу;
- виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини.
У статті 19 Конвенції про права дитини, зазначено, що держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм насильства, образи чи зловживань, відсутності належного піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи.
Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень.
Таким чином відповідачка не надала до суду жодного належного та допустимого доказу, який би спростували доводи викладені позивачем.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
На підставі встановлених у судовому засіданні фактів, оцінки наданих сторонами доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача, ОСОБА_1, та стягнення з відповідачки, грошових коштів у розмірі - 35 895 (тридцять пять тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 82 коп.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.19 Конвенції про права дитини ст.ст. 150, 164 166, 180, 182-184 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 59 Закону України «Про освіту», ст.ст. 7, 8, 10, 15, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів. - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, 26.01.1976 р.н, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі - 35 895 (тридцять пять тисяч вісімсот девяносто пять) гривень 82 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, 26.01.1976 р.н, ІНН НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІНН НОМЕР_2 вартість судових витрат у розмірі 551,21 грн. (судовий збір).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя А.Ю. Бойчук