АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року м. Дніпро

21 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого Куценко Т.Р.

суддів Демченко Е.Л., Максюти Ж.І.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2,

на ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року по справі за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання по цивільній справі № 2/0417/7062/2012 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось з заявою про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання /а.с.58-59/.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року заяву ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено /а.с.70-72/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» /а.с. 86-88/.

Задовольняючи заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що заявником доведено поважність пропуску строку.

З таким висновком суду погодитися не можливо, оскільки до нього суд дійшов з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції є порушення порядку, встановленого для його вирішення.

Як вбачається з матеріалів справи заочним рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 08 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 578101 грн. 04 коп., стягнуто з ПАТ «Акцент Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суму заборгованості у розмірі 1000 грн. та суму судового збору 3219 грн. /а.с.31/.

Заочне рішення не оскаржувалось, а тому набрало законної сили 19 жовтня 2012 року.

Також з матеріалів справи вбачається, що 14.11.2012 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» отримав копію рішення суду та три виконавчі листи по справі № 2/0417/7062/12.

У квітні 2016 року представник позивача звертається до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку на його виконання посилаючись на те, що виконавчі листи були направлені до ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області для виконання, але відповідно до довідки № 1902, 1912 від 15.03.2016 року ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області виконавчі листи відносно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на примусовому виконанні у відділі не перебувають, а тому вони зробили висновок, що виконавчий лист було втрачено при пересилці /а.с. 35-37/.

Відповідно до ч.сч.1, 2 ст. 368 ЦПК України питання, повязані із зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Згідно частини 1 статті 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням держаного виконавця видати його дублікат.

Статтею 371 ЦПК України передбачена можливість суду поновити стягувачам пропущений строку для предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними.

Матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що ПАТ КБ «Приватбанк» направлялися виконавчі листи до ВДВС Білопільського РУЮ Сумської області, коли вони були направлені, а також докази того,що листи були втрачені.

Повідомлення виконавчої служби про відсутність на примусовому виконанні виконавчого листа, стягувачем за яким є ПАТ КБ «Приватбанк», не є належним та допустимим доказом тверджень останнього про втрату виконавчого документа при пересиланні поштою.

Також з матеріалів справи вбачається, відповідач ОСОБА_3 участі у справі під час вирішення питання щодо поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання не приймала, даних щодо сповіщення її належним чином про час та місце судового розгляду на 10 жовтня 2016 року матеріали справи не містять, що свідчить про порушення судом вимог ч.2 ст.370 ЦПК України.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу суду першої інстанції від 10 жовтня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Демченко Е.Л.

ОСОБА_4