Справа № 656/9/17
Номер провадження 4-с/656/1/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року смт. Іванівка

Іванівський районний суд Херсонської області

у складі:

головуючого судді Крисанової В.І.

за участі:

секретаря судового засідання Шиян М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_1» (далі банк) звернулося до суду із скаргою на дії на дії та бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 (далі - державний виконавець), посилаючись на те, що 21 жовтня 2015 року Іванівським районним судом Херсонської області ухвалено рішення у цивільній справі № 656/469/15-ц за позовом банку до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ВЬ_ЖГА00050315. У березні 2016 року банк направив до Іванівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Херсонської області поштову кореспонденцію із заявою про відкриття виконавчого провадження та виконавчим листом № 656/469/15-ц, виданим 4 січня 2016 року Іванівським районним судом Херсонської області про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3 на користь банку (далі виконавчий документ). 12 грудня 2016 року головним державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». В постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві зазначено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Постанова про повернення виконавчого листа одержана стягувачем 26 грудня 2016 року.

Оскаржувана постанова направлена державним виконавцем стягувачу 15 грудня 2016 року (згідно поштового штампа на конверті) в порушення вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої постанова про повернення виконавчого документа стягувачу доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше наступного робочого дня з дня її винесення.

Банк вважає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу незаконною та такою, що направлена не у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», порушує його права, як стягувача. Державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов'язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо виконання посадових прав та обов'язків, передбачених ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Державним виконавцем вимоги Закону України «Про виконавче провадження» не виконані, зокрема не вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого документа. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не скріплена печаткою, а затверджена начальником Іванівського відділу ДВС ГТУЮ Херсонської області. Проте п. 7 Розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 2 квітня 2012 року, зазначено, що постанова підписується виконавцем та скріплюється печаткою.

Просить визнати дії головного державного виконавця неправомірними в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві та порушення строку надсилання її стягувачеві; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві; відновити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.

В судове засідання представник публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Державний виконавець Коваленко Т.В. скаргу не визнала, посилаючись на те, що в межах виконавчого провадження проведені всі примусові дії, зокрема направлені запити про наявність у боржника майна; здійснена перевірка майнового стану боржника; винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу. У державного виконавця відсутня печатка і тому постанова про повернення виконавчого листа стягувану затверджена начальником державної виконавчої служби та скріплена печаткою державної виконавчої служби. Необхідності у зверненні до суду з поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України не було. Постанова про повернення виконавчого листа стягувачу наступного дня після її винесення подана начальнику державної виконавчої служби для затвердження, після того передана на відправку кореспонденції сторонам виконавчого провадження. Просила суд в задоволенні скарги відмовити.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи видно, що державним виконавцем здійснювались заходи щодо примусового виконання рішення суду, зокрема 22 вересня 2016 року направлені запити до Територіального сервісного центру № 6543 про наявність зареєстрованих транспортних засобів за ОСОБА_3; до Управління технічного нагляду, охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Херсонській області - про наявність зареєстрованої сільськогосподарської техніки за боржником ОСОБА_3; до Комунального підприємства «Генічеське Державне бюро технічної інвентаризації» - про наявність зареєстрованого нерухомого майна за боржником; до Відділу Держгеокадастру в Іванівському районі та Іванівської селищної ради Херсонської області - про наявність зареєстрованих земельних ділянок у боржника; до Іванівського районного центру зайнятості - про перебування на обліку та отримання доходу боржником, до Генічеської обєднаної державної податкової інспекції та Іванівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області - про отримання доходу та наявність рахунків у боржника ОСОБА_3 (а.с.23-28).

Згідно наданої інформації у боржника ОСОБА_3 відсутні зареєстровані на нього транспортні засоби, земельні ділянки та нерухоме майно (а.с.28,24), доходів за трудовими та цивільно-правовими договорами він не одержує (а.с.25); доходів від підприємницької діяльності, номерів рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах немає (а.с.25-26); пенсію не отримує (а.с.26); на обліку у територіальному центрі зайнятості не перебуває (а.с.27).

9 грудня 2016 року державним виконавцем складено акт про неможливість стягнення в звязку з тим, що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.27).

12 грудня 2016 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, так як у боржника відсутнє майно, на яке можу бути звернено стягнення і здійснені заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними (а.с.6).

За змістом ст. 383 та ст. 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду в десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подачі скарги може бути поновлено судом.

Згідно із ст. 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» (далі Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно із ст. 10 Закону заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно із ч. 1 ст. 12 Закону виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону у разі повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк предявлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у звязку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Суд вважає, що постанова про повернення виконавчого документа винесена державним виконавцем після застосування, передбачених Законом, заходів забезпечення виконавчого провадження, зокрема перевірки майнового стану боржника. Оскільки вжиті заходи забезпечення виконавчого провадження були безрезультатними, то державний виконавець обґрунтовано виніс постанову про повернення виконавчого документа, що не позбавляє стягувача права на предявлення виконавчого документа в межах строку примусового виконання.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Оскільки звернення до суду державного виконавця за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України здійснюється у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, в матеріалах скарги відсутні будь-які дані про те, що боржник ухилявся від виконання рішення суду, зокрема під час вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання у боржника не виявлено майно, на яке може бути звернено стягнення, не виявлені доходи, чи інші обставини, що свідчать про ухилення, то за таких обставин у державного виконавця не було підстав для звернення до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону постанови про повернення виконавчого документа стягувачу надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як видно із матеріалів скарги державним виконавцем не виконані вимоги ч. 1 ст. 28 Закону, зокрема постанова про повернення виконавчого документа не доведена до стягувача не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Суд вважає, що невиконання державним виконавцем ч. 1 ст. 28 Закону не впливає на законність винесеної постанови про повернення виконавчого документа та повязано з тим, що державний виконавець немає печатки і постанова після її винесення затверджувалась начальником державної виконавчої служби, що потребує часу.

На підставі викладено та керуючись ст. 2, ст. 10, ст. 11, ст. 383, ст. 384, ст. 387 ЦПК України, ст. 1, ст. 10, ч.1 ч. 5 ст. 12, п. 19 ч. 3 ст. 18, ч. 1 ст. 28, п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VІІІ, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» на дії та бездіяльність головного державного виконавця Іванівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги до Іванівського районного суду Херсонської області протягом пяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом пяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_4