АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Соколової В.В.,

суддів: Немировської О.В., Чобіток А.О.

при секретарі: Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2016 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А

У червні 2016 року представник ПАТ«ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» звернувся до суду із вказаним позовом в якому просив стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором в сумі 16081,95 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обгрунтовував тим, що 03.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого банк встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних крім пільгового періоду.

Банк свої зобов'язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі, надавши останньому кредитні кошти у розмірі 2000,00 грн., а з 11.07.2014 ліміт було збільшено до 5500,00 грн.

Проте ОСОБА_2 свої зобов'язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість перед банком, яка згідно розрахунку, станом на 22.04.2016 складається із поточної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2204,71 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3291,17 грн., поточної заборгованості за процентами у розмірі 128,38 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 4449,99 грн., заборгованості за РКО у розмірі 0,00 грн. та заборгованості за штрафами і пенею у розмірі 6007,70 грн., а всього 16081,95 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2016 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙБАНК РОЗВИТКУ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Справа № 755/9871/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/1924/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Виниченко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість за кредитним договором від 03.02.2014 у розмірі 10074, 25 грн. та судовий збір в сумі 1378, 00 грн., а всього суму 11452 (одинадцять тисяч чотириста п'ятдесят дві) грн. 25 коп.

В решті заявлених вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним судовим рішенням, представником позивача подана апеляційна скарга, в якій зазначається про незаконність рішення, як такого, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для її вирішення. Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо штрафів та пені не звернув увагу на те, що між Банком і ОСОБА_2 було підписано заяву-приєднання до умов продукту «Кредитна картка» та анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких позичальник приєднується до договору приєднання згідно ст. 634 ЦК України, який розміщений на офіційному сайті ПАТ «ВБР». Також суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахував того, що відповідач підписавши заяву-анкету, погодився із тарифами Банку та згоден з тим, що вказана заява разом із довідкою про умови кредитування, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складають договір про надання банківських послуг. Крім того, зазначає, що судом першої інстанції при визначені суми заборгованості за кредитом не враховано та не надано правової оцінки випискам по рахунку, розрахунку пені, у зв'язку з чим не надано належної оцінки розрахунку заборгованості по нарахуванню пені та комісії.

На підставі викладеного просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили, а тому колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями ст.ст. 303-1, ч. 2 305 ЦПК України, вважала за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

В ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

За нормою ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору

З матеріалів справи вбачається, що 03.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», відповідно до умов якого позивач встановив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 2000,00 грн. строком користування 36 місяців зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних (а.с. 14-15).

Згідно п. 3 заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», за користування кредитним лімітом встановлюється фіксована процентна ставка, яка зазначена у діючих на момент підписання цієї заяви Тарифах.

Відповідно до п. 4 заяви-приєднання до умов продукту «Кредитна картка», щомісячний мінімальний платіж складає 10 % від суми заборгованості та підлягає сплаті клієнтом щомісячно до 25-го числа за попередній місяць.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, яка станом на 22.04.2016, становить 16081,95 грн., та включає в себе: поточну заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2204,71 грн.; прострочену заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3291,17 грн.; поточну заборгованість за процентами у розмірі 128,38 грн.; прострочену заборгованість за процентами у розмірі 4449,99 грн. та заборгованість за штрафами і пенею у розмірі 6007,70 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з позивача поточної заборгованості по тілу кредиту, простроченої заборгованості по тілу кредиту, поточної заборгованості за процентами та простроченої заборгованості за процентами, суд першої інстанції виходив з їх доведеності, оскільки позивач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином, у зв'язку з чим утворилась вказана заборгованість.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення штрафу та пені в розмірі 6007,70 грн. суд першої інстанції виходив з їх недоведеності.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції зроблений на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідає вимогам закону.

Так, на підтвердження заявлених вимог позивачем до суду першої інстанції було надано розрахунок заборгованості у якому міститься графа «нараховані штрафи, пені». Згідно вказаного розрахунку заборгованість за штрафами та пенею складає 6007,70 грн.

За змістом ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, позивачем не було надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаної суми, у позові не наведено підстави такого нарахування, не зазначено також складові вказаної суми, що в свою чергу унеможливлює здійснення перевірки належності нарахування неустойки, у тому числі правильність здійсненого позивачем розрахунку боргу у цій частині вимог.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції у порушення ст. ст. 212-214 ЦПК України не врахував того, що відповідач підписавши заяву-анкету, погодився із тарифами Банку та згоден з тим, що вказана заява разом із довідкою про умови кредитування, Умовами і правилами надання банківських послуг та тарифами складають договір про надання банківських послуг, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки позивачем суду не було надано Умови і правила надання банківських послуг та Тарифи відповідно до яких ними здійснені відповідні розрахунки заборгованості, що позбавило можливості суд першої інстанції перевірити вказані розрахунки в частині нарахування пені та штрафів та надати їм правову оцінку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині у зв'язку з їх недоведеністю.

Умови і правила надання банківських послуг було надано позивачем лише до суду апеляційної інстанції в якості додатків до апеляційної скарги, в той час як ч.1 ст. 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегія суддів їх до уваги не приймає.

При цьому слід звернути увагу, що відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому в порядку ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи зобов'язані подати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті. Всупереч вказаним нормам та положенням ч. 1 ст. 60 ЦПК України стороною позивача не було надано належних і допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог в частині стягнення пені та штрафів в порядку встановленому процесуальним законом.

Разом з тим, апеляційна скарга переважно мотивована неповним з'ясуванням судом обставини справи в зв'язку з відсутністю доказів, що виходячи з наведених положень є обов'язком сторін у справі, зокрема позивача, а повноваження суду стосуються оцінки наданих сторонами доказів.

Також апеляційний суд звертає увагу, що надані позивачем Умови та правила не містять дати їх затвердження, а тому твердження позивача про те, що саме з цими умовами і правилами погодився відповідач не можна визнати обґрунтованими.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами у справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2016 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: