ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/239/17
провадження № 4-с/753/94/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.,

за участю секретаря Драгой В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 до головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяни Миколаївни про зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа: кредитна спілка "Центр фінансових послуг", -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою до головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяни Миколаївни про зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа: кредитна спілка "Центр фінансових послуг", якою просила зобов"язати головного державного виконавця зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 та оголошення заборони на його відчудження, які було накладені постановою про відкриття виконавчого провадження ВП №35326772 від 22.11.2012 року.

В обґрунтування поданої скарги, скаржник посилалась на те, що виконавчим листом Дарницького районного суду м.Києва від 29.10.2010 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_2, яка виступила її поручителем, на користь КС "Центр фінансових послуг" стягнуто солідарно борг в сумі 7206,29 грн. Даний виконавчий лист було направлено на виконання до ВДВС Баришівського РУЮ, яким 22.11.2012 року відкрито виконавче провадження ВП №35326772, яке знаходилось у провадженні головного державного виконавця Качур Т.М. Крім того, вказаною постановою було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (яку в подальшому було перейменовано на АДРЕСА_1.

Головним державним виконавцем Качур Т.М. 21.05.2013 року була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, проте арешт на вказану квартиру знято не було, повторно стягувач до ВДВС щодо виконання виконавчого листа від 29.10.2010 року не звертався.

В судове засідання учасники процесу не з"явились, подали до суду заяви про розгляд скарги за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В судовому засіданні встановлено, що на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження ВП №35326772 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.10.2010 року Дарницьким районним судом м.Києва у цивільній справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС "Центр фінансових послуг" боргу у сумі 7206,29 грн., яке було повернуто стягувачеві 21.05.2013 року на підставі п.2 ч.1 ст.47, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22.11.2012 року у рамках ВП №35326772, головним державним виконавцем Качур Т.М., накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 (яку в подальшому було перейменовано на АДРЕСА_1.

Згідно наказу Міністерства юстиції України №470/7 від 05.07.1999 р. Про затвердження Інструкції з діловодства в органах державної виконавчого служби (чинної на момент виникнення спірних правовідносин), пунктом 3.19 інструкції передбачено, що строк зберігання переданих до архіву завершених виконавчих проваджень становить 3 роки.

Встановлено, що на даний час вищевказане виконавче провадження знищено, у зв"язку зі спливом трирічного строку зберігання завершених виконавчих проваджень.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Законом України «Про виконавче провадження» передбачені певні дії, які державний виконавець має право вчиняти в межах повноважень, наданих йому цим Законом.

Згідно листа ВДВс від 01.02.2017 року виконавче провадження ВП №35326772 з примусового виконання виконавчого листа, виданого 29.10.2010 року Дарницьким районним судом м.Києва у цивільній справі щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь КС "Центр фінансових послуг" боргу у сумі 7206,29 грн., було знищено на підставі розпорядження №5 від 16.01.2017 року начальника Баришівського РВ ДВС, як таке по якому закінчився термін зберігання.

Крім того, з вказаного листа ВДВС вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 (яку в подальшому було перейменовано на АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 державним виконавцем не накладався, відповідно зняття арешту з даної квартири є неможливим, що підтверджується витягом з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна.

Проте, згідност.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин 1, 3ст.60 ЦПК Україникожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

На підтвердження обставин, зазначених у скарзі, ОСОБА_2 не надано суду жодного належного та допустимого доказу.

За таких обставин, дослідивши матеріали, які наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 не було доведено, що її права чи свободи було якимось чином порушено, обставини та твердження, зазначені скаржником в скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому, суд вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 210, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_2 до головного державного виконавця Баришівського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Київській області Качур Тетяни Миколаївни про зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа: кредитна спілка "Центр фінансових послуг" - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Л.В. КОМАРЕВЦЕВА