Справа № 361/5561/15-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/551/17 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 26 15.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

15 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Данілова О.М., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ "Дельта Банк") звернулося до суду з позовом, у якому в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 12 травня 2008 року в розмірі 3949392 грн. 12 коп., з яких: 2141900 грн. 64 коп. - заборгованість за кредитом, 1515361 грн. 82 коп. - заборгованість по процентам, 273125 грн. 30 коп. - пеня, 1181 грн. 28 коп. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по тілу кредиту та 17823 грн. 08 коп. - 3 % річних від простроченої суми заборгованості по процентам, просило звернути стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру № 62, загальною площею 61,20 м2, житловою площею 30,90 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири від 12 травня 2008 року, шляхом визнання за ПАТ "Дельта Банк" права власності на дану квартиру.

В обґрунтування позову зазначало, що 12 травня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк" або Банк) та відповідачем ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 (далі - кредитний договір), за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в розмірі 99000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,5 % річних, строком повернення до 11 травня 2029 року.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з висновком суду першої інстанції, апелянт подав апеляційну скаргу, в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін по справі, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно до ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Судом першої інстанції було встановлено, що 12 травня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" і ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0.

Відповідно до п. 1.1 цього договору Банк зобов'язувався надати Позичальнику однією сумою, а Позичальник зобов'язувалася прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 99000,00 доларів США та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів у порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 499959 грн. за курсом Національного банку України на день укладання цього договору.

Згідно із п. 1.2.2 кредитного договору Позичальник у будь-якому випадку зобов'язана повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 11 травня 2029 року та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 1115,00 доларів США в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки згідно із п. п. 1.3.1, 10.2 цього договору.

У п. 1.4 цього кредитного договору визначено, що кредит надається Позичальникові для особистих потреб - придбання квартири.

За змістом п. 2.1 вказаного кредитного договору у забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за даним договором Банком приймається застава нерухомості, а саме: квартира, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 61,20 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та є власністю ОСОБА_2

Відповідно до п. п. 5.3, 12.1 кредитного договору Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору шляхом направлення на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту, яке Позичальник повинна виконати протягом 31 календарного дня з дати одержання такого повідомлення від Банку. У разі невиконання Позичальником цієї вимоги вважається, що термін повернення кредиту настав.

Згідно із п. 8.1 кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим договором, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в порядку, визначеному цим договором.

Також 12 травня 2008 року між АКІБ "УкрСиббанк" (далі - також Іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (далі - також Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 85185, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Іваненком О.В., зареєстрований в реєстрі за № 2668.

У п. п. 1.1, 1.2 іпотечного договору визначено, що Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка є власністю Іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12 травня 2008 року приватним нотаріусом Іваненком О.В. за реєстровим № 2655 одночасно з іпотечним договором. Ринкова ціна предмета іпотеки згідно із звітом суб'єкта оціночної діяльності становить 742083 грн. 95 коп.

За змістом п. 4.1 цього іпотечного договору Іпотекодержатель має право стягнення на предмет іпотеки у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечене іпотекою за цим договором; у всіх інших випадках відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до п. 4.2 іпотечного договору звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов цього договору та Закону України "Про іпотеку"; з інших, передбачених законодавством України, підстав.

Згідно із п. 4.3 іпотечного договору право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодавцю.

У п. 4.4 цього іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду та/або виконавчим написом нотаріуса здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

За змістом п. п. 4.5, 5.1 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки із застосуванням позасудового врегулювання здійснюється відповідно до розділу 5 цього договору та Закону України "Про іпотеку".

Відповідно до п. 5.2 іпотечного договору позасудове врегулювання здійснюється одним із наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки:

1) - передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (підпункт п. 5.2.1);

2) - отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені Іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку" (підпункт 5.2.2).

Згідно із п. 5.3 іпотечного договору позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами у будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

04 лютого і 03 квітня 2009 року між АКІБ "УкрСиббанк" і ОСОБА_2 було укладено дві додаткові угоди № 1 і № 2 до кредитного договору (щодо зміни умов реструктуризації).

Також встановлено, що АКІБ "УкрСиббанк" свої зобов'язання за кредитним договором від 12 травня 2008 року виконав, надав відповідачу ОСОБА_2 на придбання зазначеної вище двокімнатної квартири кредит у визначеному договором розмірі в сумі 99000,00 доларів США.

08 грудня 2011 року між ПАТ "УкрСиббанк", як правонаступником АКІБ "УкрСиббанк", і ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до умов якого у порядку, обсязі та на умовах визначених цим договором ПАТ "УкрСиббанк" передало (відступило) ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними і забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінило ПАТ "УкрСиббанк" як кредитора (стало новим кредитором) у визначених цим договором зобов'язаннях, внаслідок чого відбулася заміна кредитора у зобов'язанні та до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимагати від відповідача ОСОБА_2 повного виконання нею своїх зобов'язань за кредитним та іпотечним договорами.

Із довідки-розрахунку видно, що станом на 09 липня 2015 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором її заборгованість за цим договором становить 166452,86 доларів США та 292129,66 грн., з яких: 97484,25 доларів США, що складає 2141900,64 грн., - заборгованість за кредитом; 68968,61 доларів США, що становить 1515361,82 грн., - заборгованість по процентам; 273125 грн. 30 коп. - пеня; 1181 грн. 28 коп. - 3 % річних від простроченої заборгованості по тілу кредиту та 17823 грн. 08 коп. - 3 % річних від простроченої заборгованості по процентам. Всього загальна сума заборгованості відповідача ОСОБА_2 на вказану дату становить 3949392 грн. 12 коп.

14 липня 2015 року у зв'язку із виникненням заборгованості за кредитним договором ПАТ "Дельта Банк" направляло ОСОБА_2 лист-вимогу, у якому вказувало на необхідність погашення наявної простроченої (поточної) заборгованості за кредитним договором у розмірі 41205,15 доларів США та повідомляло відповідача про те, що у разі незадоволення нею даної вимоги ПАТ "Дельта Банк" буде вимушене захищати свої майнові права шляхом позасудового врегулювання спору або зверненням до суду з вимогою про звернення стягнення на майно на зазначену вище суму заборгованості.

Також у цьому листі-вимозі ПАТ "Дельта Банк" звертало увагу відповідача ОСОБА_2 на те, що ст. ст. 33, 35, 36, 37 Закону України "Про іпотеку" та умовами іпотечного договору передбачено передачу Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в позасудовому порядку.

У зв'язку з наведеним, на підставі ст. 35 Закону України "Про іпотеку" ПАТ "Дельта Банк" вимагало від ОСОБА_2 виконати у тридцятиденний строк зобов'язання за кредитним договором та повідомляло її про те, що у разі невиконання нею цієї вимоги розпочне процедуру стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно.

31 липня 2015 року ще до спливу зазначеного строку ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ним права власності на передану в іпотеку двокімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

У ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із ч. 1 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

За змістом положень ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" в редакції, що діяла на час укладення 12 травня 2008 року іпотечного договору, іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України "Про іпотеку", здійснюється в позасудовому порядку, що встановлено сторонами у п. 5.2 іпотечного договору (підпункт 5.2.1).

Відповідно до умов п. 5.3 іпотечного договору позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами у будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Виходячи з норм ст. ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку", умов розділу 5 іпотечного договору передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки є позасудовим способом врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано ст. 39 Закону України "Про іпотеку", якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, колегією суддів достовірно встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є позасудовим способом врегулювання цього питання, що випливає зі змісту ст. ст. 36, 37, 39 Закону України "Про іпотеку" та умов розділу 5 іпотечного договору від 12 травня 2008 року, колегія суддів вважає, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, оскільки вирішувати питання звернення стягнення на предмет іпотеки таким способом суд законом не наділений.

Наведені вище висновки суду узгоджуються із правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними ним у постановах від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15 та від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, які відповідно до вимог ст. 3607 ЦПК України є обов'язковими для застосування всіма судами України.

Доказів того, що ПАТ "Дельта Банк" зверталося до ОСОБА_2 із пропозицією позасудового врегулювання питання звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпеченого іпотекою основного зобов'язання згідно із умовами розділу 5 іпотечного договору від 12 травня 2008 року, зокрема підпункту 5.2.1, та відповідач з таким способом звернення на предмет іпотеки не погодилася, що може свідчити про порушення прав ПАТ "Дельта Банк", позивачем суду не надано.

Посилання апелянта на те, що відповідно до положень ч. 2 ст. 16 ЦК України, ч. 3 ст. 33, ст. 36 та ч. 1 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, не заслуговують на увагу, оскільки зазначений спосіб є позасудовим способом врегулювання сторонами питання звернення на предмет іпотеки.

Отже, виходячи з вище викладеного, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суд першої інстанції, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки не підлягає задоволенню.

Так, колегія суддів погоджується з тим, що судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Нових доказів або обставин, які б могли призвести до скасування рішення суду, яке обґрунтоване, апелянт не навів, а колегія суддів їх не встановила.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: