Справа № 163/378/17
Провадження № 6/163/2/17
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Семенюк К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Любомль подання державного виконавця Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2017 року державний виконавець Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 звернулась в суд із поданням, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавчий лист №163/2870/15-ц, виданий Любомльським районним судом Волинської області 02 червня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, 25.06.2009 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. 10 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчих документів. Станом на 01.02.2017 року боржником не виконано вказаного рішення суду, у звязку з чим у останнього виникла заборгованість, яка складає 7216,67 гривень.

Виходячи з наведеного, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа.

Сторони згідно із ст.377-1 ЦПК України в судове засідання не викликались, державний виконавець подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

У звязку з цим, подання розглянуто в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали подання суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області знаходиться виконавчий лист №163/2870/15-ц, виданий Любомльським районним судом Волинської області 02 червня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, 25.06.2009 року, в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 18.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

10 червня 2016 року державним виконавцем Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Ухилення від виконання юридичного обовязку завжди є актом свідомої поведінки, коли особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій.

Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів подання вбачається, що останні не містять належні та допустимі докази належного повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, підтвердження фактів ухилення ОСОБА_4 від явки до державного виконавця на його виклики, докази того, що боржник умисно ухиляється від виконання своїх обов'язків, які він має змогу виконати.

В свою чергу, відсутні будь-які документи, які б свідчили про обізнаність ОСОБА_4із фактом звернення державного виконавця Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 в суд із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду його за межі України, як це вимагає ч.1 ст.28 Закону України Про виконавче провадження.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Крім того, державним виконавцем не виконано вимог статті 75 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, державний виконавець накладає на боржника штраф.

Згідно ч. 4 ст. 313 ЦК України фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обовязки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належать їм на праві приватної власності. Будь-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних, економічних та інших прав не допускається.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.13 Загальної декларації прав людини, ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Державним виконавцем у відповідності до ст. 18 Закону України Про виконавче провадження не використано надані йому права у точній відповідності із законом, не надано доказів на підтвердження обставин умисного ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому суд приходить до висновку, що зазначене подання є передчасним і в його задоволенні слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання державного виконавця Любомльського РВДВС Головного територіального управління юстиції у Волинській області про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особою, яка оскаржує ухвалу, постановлену без її участі, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Любомльського районного суду Павлусь О.С.