Справа № 2-4874/08
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

судді Наумова С.В.

при секретарі Слакві Марчук Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

представника третьої особи

із самостійними вимогами ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_8, про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, позов третьої особи яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9 та ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору від 16 серпня 2005 року купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, переведення на неї прав та обовязків покупця за даним договором купівлі-продажу, переведення прав та обовязків позичальника за кредитним договором №376-2005-840 укладеним в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» 16 серпня 2005 року та визнання зазначеної квартири спільною сумісною власністю її та ОСОБА_5. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в інтересах сімї, за рахунок кредитних коштів, було вирішено придбати квартиру. В подальшому, відповідний кредитний договір було укладено між ОСОБА_3 сестрою ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк», а погашення даного кредиту відбувалось частково нею самою. Укладення кредитного договору на придбання квартири було здійснено на імя ОСОБА_3 з метою часткової компенсації відсотків за кредитним договором, на яку, на відміну від сімї позивача, ОСОБА_3 мала право.

В даній справі між сторонами було укладено мирову угоду, яку було визнано судом відповідно до ухвали Рівненського міського суду від 22 жовтня 2008 року в справі №2-4874/08, однак, 6 серпня 2015 року, колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області було скасовано зазначену ухвалу і справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

До початку розгляду справи по суті, позивач, на підставі ст. 31 ЦПК України змінила предмет позову подавши відповідну заяву в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь 22972,27 долара США, що станом на 20 листопада 2015 року становить 547638,24 гривень. В обґрунтування поданої заяви зазначає обставини викладені в первісному позові, та те, що нею було повністю виконано вимоги ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 22.10.2008 року про визнання мирової угоди за якою нею сплачено залишок заборгованості за кредитним договором №376-2005-840 укладеним в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» 16 серпня 2005 року, а саме 13473,99 доларів США. Таким чином вважає, що ОСОБА_3 набула квартиру за рахунок частини грошових коштів сплачених нею особисто, а тому просить стягнути дані грошові кошти, як безпідставно набуті.

ОСОБА_8 звернулась до суду із позовною заявою, як третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що нею вносились грошові кошти на рахунок АКІБ «УкрСиббанк» для зарахування в рахунок оплати за кредит по квартирі на загальну суму 3664,34 доларів США, які просить повернути стягнувши їх з ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач та її представник просили позов задовольнити.

Представник ОСОБА_8 просив позов третьої особи задовольнити, а позов ОСОБА_1 визнав в частині стягнення грошових коштів за мінусом 3664,34 долара США, що становить 19307,93 доларів США.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні. При цьому покликаються на те, що всі грошові кошти за кредитним договором були сплачені ОСОБА_3 так, як платником в квитанціях зазначено саме останню.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5 та його представник просили в задоволенні заявлених позовів відмовити. Зазначили, що квартиру було придбано ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу квартири з залученням кредитних грошових коштів. Вважають, що докази, на які посилається ОСОБА_1 щодо погашення кредиту останньою є неналежними та недопустимими. Повідомили, що між ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_10, договір про перехід квартири, в майбутньому, на праві власності останній не укладався. Вважають, що про повернення грошових коштів внесених ОСОБА_1 до банку в рахунок погашення кредитного договору, остання повинна звертатись саме до АКІБ «УкрСиббанк».

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а позов ОСОБА_8 підлягає задоволенню повністю з огляду на наступні обставини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 16.08.2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №376-2005-840 на підставі якого ОСОБА_3 отримала грошові кошти в іноземній валюті в сумі 22500 доларів США.

В подальшому, того ж дня - 16.08.2005 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (далі в тексті квартира) від 16.08.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_11 з реєстровим номером 4958.

Після укладення договору купівлі-продажу квартири, 18.08.2005 року, між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку було передано квартиру для забезпечення в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань за кредитним договором №376-2005-840 від 16.08.2005 року.

2 вересня 2005 року, між Рівненським регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та ОСОБА_3 було укладено договір №16-197 про надання часткової компенсації відсоткової ставки кредитів комерційних банків, за яким передбачено відшкодування частини відсотків за кредитним договором від 16.08.2005 року № 376-2005-840 РФ АКІБ «УкрСиббанк», що надається позичальнику на придбання квартири.

З огляду на укладення зазначених вище договорів, пояснень наданих позивачем, щодо обставин придбання квартири саме за рахунок отриманих кредитних коштів відповідно до договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року та визнання даних обставин відповідачем та іншими особами, які беруть участь у справі, судом встановлено, що придбання квартири відбулось із залученням кредитних коштів в сумі 22500 доларів США.

Відповідно до квитанцій, виданих АКІБ «УкрСиббанк» позивачем було частково виконано зобовязання ОСОБА_3 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року, на суму 5533,94 долара США, зокрема: квитанція № 20 від 05.04.2006 року на суму 320,80 доларів США з призначенням платежу погашення кредиту та відсотків ОСОБА_3 кредитний договір 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 19 від 04.05.2006 року на суму 312,76 доларів США з призначенням платежу погашення кредиту ОСОБА_3 договір 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 39 від 03.06.2006 року на суму 318,82 доларів США з призначенням платежу погашення кредиту з нарахованими відсотками договір 376-2005-840 через ОСОБА_1, де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 23 від 03.07.2006 року на суму 310,73 доларів США з призначенням платежу погашення кредиту та відсотків по кредиту згідно кредитного договору 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 21 від 03.08.2006 року на суму 316,91 доларів США з призначенням платежу погашення кредиту та відсотків по кредиту згідно кредитного договору 376-2005-840, де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 154 від 05.10.2006 року на суму 307,82 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_1; квитанція № 133 від 03.11.2006 року на суму 314 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 137 від 05.12.2006 року на суму 411,91 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 66 від 05.01.2007 року на суму 416,50 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 23 від 05.02.2007 року на суму 415,04 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 54 від 05.03.2007 року на суму 392,39 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 23 від 05.04.2007 року на суму 410,91 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 8 від 03.05.2007 року на суму 405 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 через ОСОБА_1; квитанція № 34 від 03.08.2007 року на суму 602,41 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_12 де в графі платник зазначено ОСОБА_1; квитанція № 62 від 04.02.2008 року на суму 577,94 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_1;

Частину виконаного зобовязання ОСОБА_3 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року, було здійснено ОСОБА_8 про що АКІБ «УкрСиббанк» було видано відповідні квитанції на загальну суму 3664,34 долара США, зокрема: квитанція № 4 від 04.06.2007 року на суму 406,62 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 3 від 02.07.2007 року на суму 398,01 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 7 від 03.09.2007 року на суму 598,47 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 1 від 03.10.2007 року на суму 588,09 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 1 від 05.11.2007 року на суму 590,21 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 1 від 03.12.2007 року на суму 581 долар США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8; квитанція № 50 від 04.01.2008 року на суму 501,94 доларів США з призначенням платежу погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору 259 позичальник ОСОБА_3 де в графі платник зазначено ОСОБА_8.

Таким чином, судом встановлено, що виконання зобовязань за кредитним договором № 376-2005-840 від 16.08.2005 року на суму 5533,94 долара США було здійснено позивачем, а на суму 3664,34 долара США ОСОБА_8.

Відповідно до ухвали Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2008 року постановленій в даній справі, судом було визнано мирову угоду умовами якої були відмови від позову в частині переведення прав та обовязків позичальника за кредитним договором, про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу квартири і про переведення прав та обовязків покупця за договором купівлі продажу квартири.

Іншими умовами мирової угоди було визначено те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 за свої спільні кошти, як подружжя, сплачують залишкову суму з врахуванням відсотків за кредитним договором № 376-2005-840 від 16.08.2005 року в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» від імені відповідача ОСОБА_3, а з моменту визнання мирової угоди судом, право власності ОСОБА_3 на квартиру припиняється.

5 листопада 2008 року ОСОБА_3 було подано до відділення банку №461 АКІБ «УкрСиббанк» заяву з проханням дозволити дострокове погашення кредиту за кредитним договором №0 (номер додаткової угоди від 12.08.2006 року) від 16.08.2005 року в сумі 13473,99 доларів США.

Згідно з квитанцією № 185 від 05.11.2008 року, виданою відділенням №461 АКІБ «Укрсиббанк» відбулось погашення кредиторської заборгованості згідно кредитного договору № 259, позичальник ОСОБА_3, платник ОСОБА_3

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що він особисто, разом з позивачкою, яка приходиться йому дочкою, прибув до відділення №461 АКІБ «УкрСиббанк» 05.11.2008 року з грошовими коштами для погашення залишку за кредитним договором і що саме позивачка передала до каси даного відділення банку грошові кошти, яким достроково погасила відповідний кредит отриманий для придбання квартири.

Також, ОСОБА_13, своїми показаннями підтвердив пересилання братом позивачки для неї частини грошових коштів з Російської Федерації відповідними переказами та те, що ним особисто було отримано кредит на суму в 10000 гривень для того, щоб допомогти дочці виконати умови мирової угоди.

Згідно із заявою на видачу готівки № 101В04 від 03.09.2008 року ОСОБА_13 звертався до ВАТ «УніверсалБанк» для видачі йому 10000 гривень.

Відповідно до повідомлення про отримання переказу фізичними особами від 30.09.2008 року виданого Рівненською обласною дирекцією «ОСОБА_14 Аваль», на імя позивача надійшов переказ грошових коштів в сумі 2200 доларів США з м. Нижній Новгород Російської Федерації. Одночасно, аналогічний переказ поступив на суму 4800 доларів США.

29.08.2008 року позивач звернулась до ВАТ «УніверсалБанк» з заявою №101В01 на видачу готівки на суму в 24800 гривень, після отримання якої відразу обміняла на 5300 доларів США про що свідчить відповідна квитанція № 101GA3 від 29.08.2008 року, а згідно з довідкою від 12.11.2015 року відповідний кредитний договір на зазначену суму було повністю погашено.

Отже, судом встановлено, що за умовами мирової угоди визнаної Рівненським міським судом 22.10.2008 року, позивач зобовязана була сплатити суму з врахуванням відсотків за кредитним договором № 376-2005-840 від 16.08.2005 року в Рівненській філії АКІБ «УкрСиббанк» від імені відповідача ОСОБА_3 в сумі 13473,99 доларів США що і зробила, оскільки мала таку можливість з огляду на вищезазначені обставини.

Таким чином, загальний розмір часткового виконання зобовязання ОСОБА_3 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року позивачем становить 19307,93 доларів США (5533,94 + 13473,99).

Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2015 року на підставі ухвали Рівненського міського суду від 22.10.2008 року про визнання мирової угоди було зареєстровано право власності ОСОБА_5 на квартиру і на підставі рішення Рівненського міського суду від 15.01.2014 року ухваленого в справі № 569/4307/2014, 1/2 частина квартири зареєстрована за позивачкою.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 26.10.2015 року рішення Рівненського міського суду від 15.01.2014 року скасовано і ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя та визнання права власності на 1/2 частку цього майна. Обставиною, яка була покладена в основу скасування даного рішення суду першої інстанції було те, що 06.08.2015 року, колегією суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області було скасовано ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 22 жовтня 2008 року про визнання мирової угоди і справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Отже позивач, усвідомлюючи що виконуючи зобовязання за ОСОБА_3 з погашення кредиту відповідно до договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року та здійснюючи дострокове погашення кредиту на умовах визнаної судом мирової угоди, набуває право власності на квартиру, що в подальшому і було здійснено в 1/2 частині, в кінцевому результаті позбавляється цього права.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з ст. 192 Глави 13 ЦК України грошові кошти є майном .

Таким чином, відповідач набула частину грошових коштів позивача та ОСОБА_8 без достатніх правових підстав, адже договору з приводу набуття грошових коштів між ними укладено не було, а їх зарахування відбулось на користь відповідача в рахунок погашення її зобовязань перед АКІБ «УкрСиббанк» згідно кредитного договору №376-2005-840 від 16.08.2005 року.

При цьому, з урахуванням того, що позивач, за умовами визнаної ухвалою суду мирової угоди набула право власності на 1/2 частку квартири за рахунок сплачених грошових коштів, а в результаті скасування даної ухвали не отримала того, на що розраховувала, у відповідача виникло зобовязання повернути грошові кошти так, як підстава за якої грошові кошти були передані для погашення кредитних зобовязань відповідача відпала.

Верховний суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 24 вересня 2014 року розглянув справу № 6-122цс14, предметом якої був спір про стягнення безпідставно набутих коштів.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобовязання повернути майно.

Про відсутність договірного характеру щодо придбання квартири та погашення кредитних зобовязань за відповідача позивачем та ОСОБА_8 підтвердили відповідач та ОСОБА_5

Отже, судом встановлено відсутність договірного характеру між позивачем, ОСОБА_8 та відповідачем з приводу погашення зобовязання за кредитним договором № 376-2005-840 від 16.08.2005 року, а відповідно і збагачення відповідача, частково відбулось безпідставно.

Таким чином, незаконне збагачення відповідача відбулось за рахунок позивача в сумі 19307,93 доларів США, а за рахунок ОСОБА_8 в сумі 3664,34 долара США, які підлягають поверненню.

Щодо заперечень відповідача про не внесення позивачем власних грошових коштів в рахунок погашення кредиту, а виконання даного зобовязання перед АКІБ «УкрСиббанк»» частково нею особисто, а частково позивачем за рахунок грошових коштів, які вона отримувала від своєї матері ОСОБА_15 та передавала позивачці, то дані факти суд вважає невстановленими. Зокрема, відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування в даній справі є виконання кредитного зобовязання відповідача перед АКІБ «УкрСиббанк» в конкретний період, а не за весь час. В свою чергу, відповідачем надані квитанції про виконання нею кредитного зобовязання за період, який не оспорюється позивачем.

Позивач не визнала обставин про отримання нею грошових коштів від відповідача для виконання кредитного зобовязання відповідача і іншими доказами дані обставини не підтверджені.

Аналогічні пояснення ОСОБА_5 також не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що він власних коштів на погашення кредитного зобовязання за відповідача не виконував.

Суд відхиляє докази, які містяться в показаннях свідка ОСОБА_16 з приводу пересилання грошових коштів матірю відповідача з Італії посилкою в розмірі по 600 доларів США в місяць 10-15 разів для останньої і подальшого спрямування даних грошових коштів на погашення кредитного зобовязання саме позивачем. Так, свідком повідомлено про те, що вона особисто не бачила передачі даних грошових коштів від відповідача для позивача, чітко не зазначила в який саме період часу пересилались посилки. Крім того, порядок пересилання посилок визначено Постановою КМУ від 05.03.2009 року №270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового звязку», а свідком ОСОБА_16 не підтверджено з посиланням на відповідні докази, що посилки дійсно нею були отримані у встановленому даними Правилами порядку. Пересилання посилки з вкладенням грошових коштів в інший спосіб, не передбачено законом.

Верховний Суд України зробив правовий висновок у справі за № 6-1672цс16 зазначивши, що відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» судам розяснено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Станом на 01.02.2017 року курс долара США, встановлений Національним Банком України по відношенню до гривні становить 1 долар США = 27,07 гривень.

Враховуючи те, що позовна заява ОСОБА_1 містить вимогу про стягнення на її користь 22972,27 долара США, що станом на 20.11.2015 року за офіційним курсом НБУ становить 547638,24 гривень, то суд може визначити стягнення виключно в грошовій одиниці України.

В судових дебатах, 01.02.2017 року позивач просила стягнути на її користь вищезазначену грошову суму в доларах США.

Таким чином, позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в частині 522665,66 гривень, що станом на 01.02.2017 року за курсом НБУ становить 19307,93 доларів США.

Підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3961 (три тисячі девятсот шістдесят одна) гривня 39 копійок сплаченого судового збору.

В звязку зі звільненням третьої особи яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_8 від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» (яка є інвалідом другої групи загального захворювання) підлягає стягненню із ОСОБА_3 на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 950 (девятсот пятдесят) гривень 69 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,218 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (і.н.) на користь ОСОБА_1 (і.н.) 522 665 (пятсот двадцять дві тисячі шістсот шістдесят пять) гривень 66 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 (і.н.) на користь ОСОБА_1 (і.н.) 3961 (три тисячі девятсот шістдесят одну) гривню 39 копійок сплаченого судового збору.

В решті задоволення позову ОСОБА_1, відмовити.

Позов третьої особи яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, задовольнити повністю.

Стягнути із ОСОБА_3 (і.н.) на користь ОСОБА_8 (і.н.21583183) 95 069 (девяносто пять тисяч шістдесят девять) гривень 46 копійок.

Стягнути із ОСОБА_3 (і.н.) на користь державного бюджету судовий збір у розмірі 950 (девятсот пятдесят) гривень 69 копійок.

З повним текстом рішення сторони можуть ознайомитись та отримати копію рішення суду в Рівненському міському суді 8 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Рівненський міський суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Наумов