Справа № 454/2144/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Адамович М. Я. ,

при секретарі Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом та просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування житловим будинком.

Свої вимоги мотивує наступним.

Він є власником житлового будинку №63а по вул.І.Франка в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області.

Його син ОСОБА_3 19.09.1998р. уклав шлюб з ОСОБА_2 відповідачкою та став проживати разом з нею у вказаному будинку.

09.07.2003р. позивач уклав договір піднайму житлового приміщення з ОСОБА_3, згідно якого піднаймач ОСОБА_3 з дружиною ОСОБА_2 мають право безстроково та безоплатно проживати у вказаному будинку.

Згідно рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06.05.2010р. ОСОБА_2 визнано такою, що втратила право на користування житловим будинком в м.Великі Мости по вул.І.Франка, 63а Сокальського району. Однак рішенням Львівського апеляційного суду від 27.07.2010р. рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06.05.2010р. скасовано. У звязку з тим, що на той час діяв договір найму будинку, який не був скасований.

Вказує, що на даний час обставини справи суттєво змінилися, оскільки 06.04.2005р. шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Тобто, згідно договору №20 від 09.07.2003р. відповідач, оскільки вона втратила статус дружини піднаймача будинку №63а по вул.І.Франка в м.Великі Мости, Львівської області втратила право користування вказаним будинком.

19.06.2016р. ОСОБА_3 помер, а тому згідно норм ст..1261 ЦК України відповідач не являється спадкоємцем за законом прав свого колишнього чоловіка.

Також, згідно рішення Сокальського районного суду від 22.03.2012р. визначено місце проживання дітей відповідачки в м.Великі Мости, вул.І.Франка, 63а Сокальського району Львівської області.

Згідно акту обстеження сімейного стану Великомостівської міської ради від 11.05.2005р. ОСОБА_2 з третьої декади січня 2005 року не проживає за вказаною адресою.

Також, згідно акту обстеження Великомостівської міської ради від 29.01.2006р. ОСОБА_2 з 01.08.2015р. не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначає, що відповідачка є колишньою невісткою позивача котра зареєстрована в його будинку, на усні та письмові прохання знятись з реєстрації у будинку жодним чином не відреагувала.

Просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком №63а по вул.І.Франка в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області та стягнути з відповідачки судовий збір.

19.12.2016р. відповідач ОСОБА_2 подала заперечення на позовну заяву, в яких покликалась на те, що після смерті її чоловіка ОСОБА_3 позивач став чинити їй перешкоди у проживанні в спірному будинку, де вона повинна проживати разом з дітьми. Підшукуючи різні способи та методи він добився, що вона була змушена залишити будинок і тимчасово скористатися церковним притулком. Користування будинком врегульовані безстроковим безоплатним договором піднайму від 09.07.2003 року. Відповідно до п.7 цього договору розірвання договору може бути лише у випадку і порядку встановленого законом. Як вбачається з позову єдиною підставою для визнання втраченого нею права на житло є смерть чоловіка. Акти обстеження датовані 2010 роком правового значення не мають, оскільки скасовані рішенням апеляційного суду Львівської області у справі №22-4834. Акт від 29.08.2015р. стосується наближеного дня, коли її побив свекор та виштовхав з будинку.

Покликання позивача на непорушність його права власності, захист такого права з використанням ст.824 ЦК України є безпідставним, адже на його власність відповідачка не претендувала. Підписуючи укладений договір піднайму позивач усвідомлював зміст ст..150 ЖК України, щодо проживання у ньому членів сім»ї, а значить жодних посягань на його власність ні тоді, ні зараз не було. До членів сім»ї віднесені син позивача, внуки і відповідачка звязані не тільки спільним проживанням, але веденням спільного господарства. Смерть сина позивача також, не може слугувати підставою для втрати права на житло. Відповідно до ст..166 ЖК України у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення права та обовязки за договором найму здійснюють члени його сім»ї. Саме за цією нормою, в інтересах неповнолітніх дітей хоче поступити і відповідачка. Просить суд в задоволені позовних вимог відмовити.

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обґрунтування навели обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила в задоволені позову відмовити. В обґрунтування навела обставини викладені в запереченні на позовну заяву.

Заслухавши сторони дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків.

З дослідженого в судовому засіданні витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно встановлено, що житловий будинок №63а по вул.І.Франка в м.Великі Мости Сокальського району Львівської області належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Як встановлено з дослідженого в судовому засіданні акту складеного комісією Великомостівської міської ради №30 від 18.01.2017р. відповідач ОСОБА_2 із чоловіком ОСОБА_3 та дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 із травня 2012 року по серпень 2015 року, а з серпня 2015 року по 19 червня 2016 року проживали за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Також, з витягу з історії хвороби встановлено, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в нейрохірургічному відділенні Червоноградської ЦМЛ з 02.08.2015р. по 13.08.2015р. зі струсом головного мозку, забоєм голови та тупою травмою грудної клітки, яка отримана 02.08.2015р.

Згідно свідоцтва про смерть серія І-СГ №427041 ОСОБА_3 помер 19.06.2016р.

Згідно договору піднайму (найму) житлового приміщення №20 від 09.07.2003р. укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлено, що ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 з сім»єю (дружина ОСОБА_2, син ОСОБА_7 - 1999р.н. та син ОСОБА_8 2000р.н.) в найм жиле приміщення будинок №63а по вул.І.Франка в м.Великі Мости Сокальського району на безоплатній основі та у постійне користування.

У відповідності до ч.ч.3, 4 ст.168 ЖК України договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле

приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці.

Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

Як розяснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» укладений на невизначений строк договір найму жилого приміщення може бути розірваний за вимогою наймодавця із зазначених вище підстав (коли наймач або спільно

проживаючі з ним особи систематично руйнують, псують жиле приміщення чи використовують його не за призначенням або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, або наймач систематично (не менше трьох місяців підряд) не вносить

квартирної плати і плати за комунальні послуги (ст.168 ЖК), а також, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому і членам його сім'ї і

наймач був попереджений про наступне розірвання договору не менше ніж за три місяці (ст.168 ЖК).

В судовому засіданні встановлено, що на даний час житлові правовідносини сторін регулюються договором піднайму (найму) житлового приміщення №20 від 09.07.2003р. та позивач ОСОБА_1 не попереджав відповідачку ОСОБА_2 про розірвання вказаного договору не менше ніж за три місяці.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що підстав для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право не користування жилим приміщенням не встановлено, тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Сокальський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які приймали участь у справі, але не були присутні під час оголошення рішення, протягом 10 днів з часу отримання копії рішення.

Головуючий: М. Я. Адамович