РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб 19.09.2008 року, від якого вони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27.08.2012 року шлюб розірвано. Позивач проживає разом з дитиною, самостійно утримує її. Донька навчається у Житомирському НВК № 65 «Родина», відвідує гурток бісероплетіння «Мрія». Всебічний та повноцінний розвиток дитини вимагає певних витрат. Позивач отримує мінімальну заробітну плату, тому їй змушена допомагати мати. Відповідач не бере належної участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги на її розвиток не надає, хоча він неофіційно працює за кордоном водієм-далекобійником, має дохід у розмірі не менше 1 000 Євро на місяць, який приховує і відмовляється надавати кошти дитині. Тому позивач вважає, що аліменти необхідно стягувати з відповідача у твердій грошовій сумі 2500 грн. на місяць достатній на її погляд. Крім того, позивач просить стягнути аліменти за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення до суду, так як вона вживала всіх заходів щодо одержання аліментів після розірванню шлюбу, проте відповідач уникав з нею контактів, перебуваючи майже весь час за кордоном. За період з 25.09.2013 року по 24.09.2016 року просить стягнути з відповідача аліменти у сумі 90 000 грн. з розрахунку 2 500 грн. щомісячно та у подальшому по 2 500 грн. щомісячно до повноліття дитини.

У судовому засіданні позивач та її представник підтримали свої позовні вимоги з підстав, викладених у позові, та просили його задовольнити. Позивач пояснила, що отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на самостійне утримання дитини, тому її мама допомагає, надає додаткові кошти на утримання онуки. Відповідач працює за кордоном, про що свідчить довідка Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 17.01.2017 року.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково у сумі 900 грн., оскільки мати і батько мають у рівних мірах утримувати спільну дитину. У відповідності до Закону України «Про державний бюджет України» ця сума є половиною прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема: для дітей віком від 6 до 18 років, а тому аліменти у розмірі 900 грн. є достатньою сумою аліментів. За минулий період не визнав позовні вимоги, оскільки відповідач надавав допомогу добровільно та до літа 2015 року сторони проживали разом, недивлячись на розірвання шлюбу.

Суд, заслухавши позиції сторін, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний утримувати її до досягнення нею повноліття, що передбачено положеннями ст. 180 СК України.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Судом встановлено, що сторони мають малолітню дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, підтвердженням чому є копія свідоцтва про її народження. (а.с. 7) Добровільної угоди щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто.

Відповідно до довідки про доходи, виданої ФОП ОСОБА_5, ОСОБА_2 працює з 02.09.2016 року на посаді торгівельного представника та отримала за вересень, жовтень, листопад 2016 року по 1395 грн. 02 коп., за грудень 2016 року 1534 грн. 42 коп., січень 2017 року - 2681, 40 грн.

Згідно довідки Державної прикордонної служби України вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово в період з 27.08.2012 року по теперішній час перетинав державний кордон України.

Відповідно до довідки ДПІ про суми виплачених доходів, ОСОБА_3 в 2013 році доходів не мав, в період 2-й квартал 2014 року- 3-й квартал 2015 року отримував заробітну плату та кошти на відрядження в ТОВ «Транс авто капітал», з 4-го кварталу по 2-й квартал 2016 року інформація про доходи відсутня. (а.с. 41).

Відповідач, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» установлено у 2017 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, зокрема: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2017 року - 1689 гривень, з 1 травня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1860 гривень.

Зважаючи на те, що обовязок утримувати малолітню дитину до її повноліття є рівною мірою обовязком як батька, так і матері, а також враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1 000 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6, яка є матірю відповідача пояснила, що з 2010 по 2015 роки невістка з сином проживали у її квартирі. Після розірвання шлюбу в серпні 2012 році невістка продовжувала проживати разом з сином та з дитиною до лютого 2015 року син їй розповідав, що надає гроші позивачу на утримання дитини. Позивач почала працювати лише з вересня 2016 року.

Свідок ОСОБА_7 будучи допитана в судовому засіданні, сусідка відповідача пояснила, що позивач та відповідач проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_2 до квітня 2015 року.

Судом встановлено, що ні позивач, ні її представник не надали належних, достовірних, допустимих, достатніх доказів на підтвердження вимог, викладених в позовній заяві щодо стягнення з відповідача аліментів за минулий період.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліментів за три роки до предявлення позову в сумі 90 000 грн. за безпідставністю, оскільки позивачем не надано суду доказів того, що вона вживала заходів щодо стягнення аліментів.

Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини, починаючи з 26.09.2016 року.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини: - доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти за три роки до предявлення позову в сумі 90000 грн. відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551грн. 20 коп., що зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Слюсарчук Н.Ф.