АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/6067/16-ц Номер провадження 22-ц/786/532/17Головуючий у 1-й інстанції Миронець О. К. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Хіль Л.М.,

Суддів: Гальонкіна С.А., Лобова О.А.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю: позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 до приватного підприємства "Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" про визнання права власності на спадкове майно, третя особа - Друга полтавська державна нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до Другої полтавської державної нотаріальної контори, прохаючи визнати її особою, що більше п`яти років проживала однією сім`єю з громадянином Астаф`євим ОСОБА_4, тобто спадкоємцем за законом четвертої черги, а також, визнати за нею і зобов`язати відповідача зареєструвати за нею право власності на спадкове майно, як за спадкоємцем за законом, у вигляді квартири АДРЕСА_1, загальною площею 41,4 кв.м.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 зазначила, що з серпня 1998 року проживала з Астаф`євим ОСОБА_4 однією сім`єю, офіційно свій шлюб вони не оформлювали. Почергово проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1 (належала Астаф`єву В.І. на праві приватної власності), то АДРЕСА_2, що належала їй.

Вказала, що вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, разом харчувалися та сплачували комунальні послуги, допомагали один одному при лікуванні. Разом придбали дачний будинок в сел. Вороніно, по вул. Колійній, 106-а, яким разом користувалися.

01 лютого 2016 року Астаф`єв В.І. помер. Після його смерті ОСОБА_2 звернулись до Другої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у зв`язку із чим було відкрито спадкову справу № 59125847. Заповіту померлий не складав, спадкоємців 1-3 черги не мав. Вважає себе спадкоємцем четвертої черги у зв`язку із тим, що більше 15 років проживала з померлим однією сім`єю.

10 листопада 2016 року ОСОБА_2 уточнила позовну заяву, зазначивши співвідповідачем у справі ПП «ПБТІ «Інвентаризатор», мотивувавши це тим, що технічну документацію на квартиру виготовлено БТІ «Інвентаризатор». Позовні вимоги залишила незмінними (а.с. 26-27).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 23 листопада 2016 року задоволено клопотання позивача, а саме залучено до участі у розгляді справи ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» (а.с. 36).

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 07 грудня 2016 року задоволено клопотання представника позивача: виключено Другу полтавську державну нотаріальну контору із складу відповідачів в даній цивільній справі. Залучено до участі в цивільній справі Другу полтавську державну нотаріальну контору в якості третьої особи (а.с. 117).

Надалі, ОСОБА_2 доплативши судовй збір подала уточнену позовну заяву, залишивши незмінними позовні вимоги, вказавши на вартість спадкової маси майна з посиланням на звіт незалежної оцінки майна від 14.11.2016 року, що долучений до матеріалів справи (а.с. 51).

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив зі змісту ч. 1 ст. 3 ЦПК України, згідно з якою кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, прав, свобод чи інтересів. Натомість, із досліджених в судовому засіданні доказів не встановлено факту порушення, невизнання чи оспорення відповідачем права позивача. Крім того судом зазначено, що позивач звернувся з позовними вимогами до ПП ПБТІ «Інвентаризатор» до повноважень якого не входить проведення й реєстрації права ввласності.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, посилаючись на порушення та невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, прохала його скасувати та ухвалити нове про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначила, що судом першої інстанції не вирішено її позовні вимоги щодо визнання її особою, що більше п`яти років проживала однією сім`єю з громадянином Астаф`євим В.І., тобто спадкоємицею за законом першої черги. Вказала, що вона звернулась до суду із вказаною вимогою у порядку позовного провадження, адже із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення вона до суду вже зверталась та провадження у справі було закрито, у зв`язку із наявністю спору про право на спадщину. Порушення норм процесуального права апелянт вбачає зокрема і у тому, що суд не звернув жодної уваги на пояснення свідків, які підтвердили факт її проживання однією сім`єю з Астаф`євим В.І.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є підставою для скасування рішення.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що Астаф`єв ОСОБА_4 відповідно до договору міни від 15.07.1998 року є власником квартири АДРЕСА_3. 01.02.2016 року Астаф`єв ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ № 320265 від 01.02.2016 року.

Після смерті Астаф`єва В.І., ОСОБА_2, вважаючи себе єдиною спадкоємицею четвертої черги, так як проживала з померлим протягом останніх п`ятнадцяти років, вчиняла ряд дій щодо прийняття спадщини.

Так, зокрема, ОСОБА_2 зверталась до суду в порядку окремого провадження щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з Астаф`євим В.І., а саме з грудня 1998 року до 01.02.2016 року.

Представник заінтересованої особи Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, яка з`явилась у судове засідання, заперечила проти задоволення заяви, вказавши про наявність спору про право.

З огляду на викладене, на підставі ч. 6 ст. 235 ЦПК України, судом цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту було залишено без розгляду (зворот а.с. 5, 32).

Відповідно до змісту ст.ст. 3, 60 ЦПК України, ст. 15 ЦК України кожна особа може звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорених прав, свобод чи інтересів та повинна довести порушення, невизнання чи оспорення таких саме вказаним нею відповідачем (відповідачами) та необхідність їх відновлення у визначений нею спосіб.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, що беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла до висновку, що судом першої інстанції вказані норми процесуального права порушені не були, права відповідача, зокрема щодо зміни позовних вимог та складу учасників процесу порушені не були.

Відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до ч.1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Вказана норма передбачає можливість заміни відповідача та залучення співвідповідачів лише з ініціативи позивача, суд позбавлений можливості вчиняти такі процесуальні дії з власної ініціативи.

Також, відповідно до вказаних норм закону позивач звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення, невизнання чи оспорення його прав, свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами) та вказати на спосіб їх відновлення. Разом з тим і суд зобов'язаний роз'яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, тощо.

Як вбачається із позовної заяви, зміст якої (позовні вимоги, мотивація та учасники процесу) неодноразово змінювався, ОСОБА_2 заявлено позов відповідно до ст. 1222, 1264, 1268, 1297, 1299 ЦК України про встановлення факту проживання однією сім`єю з померлим спадкодавцем понад п`ять років, тобто визнання спадкоємцем за законом четвертої черги та визнання і зобов`язання відповідача зареєструвати за нею право власності на спадкове нерухоме майно. Позов остаточно пред`явлено лише до одного відповідача ПП «ПБТІ «Інвентаризатор», у зв`язку із тим, що технічну документацію на квартиру виготовляла семе вказана організація.

Дійсно, нормами Цивільного кодексу України передбачено можливість пред'явлення вказаних позовних вимог, що не суперечить ст. 16 ЦК України, проте, якщо це право особи оспорюється або не визнається іншою (іншими) особами.

Однак, при цьому відповідачем повинна бути особа, яка не просто оспорює або не визнає права позивача на певне спадкове майно, а таке оспорення або невизнання певним чином впливає на реалізацію права власності позивача, а саме на можливість володіння, користування чи розпорядження спадковим майном.

З огляду на викладене, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність факту порушення, невизнання або оспорення саме ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» прав позивача.

Зважаючи на вказане будь-яка позиція відповідача стосовно спірного спадкового майна не має жодного правового значення та жодним чином не може вплинути на реалізацію права позивача на спадкове майно.

Тому, зважаючи на те, що позов подано до особи, яка є неналежним відповідачем та не може відповідати за такими вимогами у задоволенні такого позову судом першої інстанції вірно відмовлено.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що за відсутності інших спадкоємців 1-4 черг за померлим Астаф`євим В.І., належним відповідачем щодо позовних вимог про встановлення факту є територіальна громада в особі Полтавської міської ради, представник якої і вказувала про наявність спору про право при розгляді заяви ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю в порядку окремого провадження.

Висновок суду першої інстанції про те, що вимога щодо зобов`язання ПП «ПБТІ «Інвентаризатор» провести реєстрацію права власності пред`явлена до особи, до повноважень якої не відноситься проведення такої реєстрації також є вірним.

Отже, колегія суддів дійшла до висновку, що висновки місцевого суду зроблені на підставі повного, всебічного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень сторін, яким судом дана відповідна правова оцінка. Розгляд справи проведений з дотриманням принципу змагальності та диспозитивності, а оцінка доказів проведена відповідно до норм ст. 212 ЦПК України.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.1, 308 ч.1, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: С.А. Гальонкін

ОСОБА_5