Справа № 317/246/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2017 р. м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області в складі:

головуючого-судді: Нікітіна В.В.

при секретарі: Московкіній І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_3 (треті особи: Третя запорізька державна нотаріальна контора та Садівницьке товариство «НАУКА») про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_3.

Третіми особами, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору визначено Третю Запорізьку державну нотаріальну контору та Садівницьке товариство «НАУКА».

22 січня 2016 року відкрито провадження у справі.

29 вересня 2016 року в звязку з відставкою судді, в провадженні якого перебувала дана справа, проведено її повторний автоматичний перерозподіл.

Позов обґрунтовано наступним.

14 березня 2009 року померла дружина позивача ОСОБА_4.

Після смерті дружини позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

На початку 2013 року позивач в речах покійної дружини знайшов Державний акт на право приватної власності на землю, який було видано на імя ОСОБА_4, на земельну ділянку № 82 площею 0,093 га, розташованої в Садівницькому товаристві «НАУКА» на території ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Позивач зазначає, що вказана земельна ділянка була надана йому Садівничим товариством «НАУКА» для вирощування сільськогосподарських культур.

За життя дружини він нічого не знав про те, що вона, потайки від нього, приватизувала надану йому земельну ділянку.

Позивач вважає, що приватизація земельної ділянки, яка була надана йому в користування, мала відбуватись за його згодою, як це передбачено нормативно-правовими актами, які діяли на той час (станом на 28 липня 1994 року).

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на норми цивільного та земельного законодавства, позивач просив суд задовольнити його позов: визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП № 07?3139, виданий виконавчим комітетом ОСОБА_2 народних депутатів за № 1956 від 08.08.1995 року, про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки № 82 площею 0,093 га, розташованої в Садівницькому товаристві «НАУКА» на території ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області та скасувати його.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила суд його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області подав письмові заперечення проти позову, в яких зазначив, що вказаний позов задоволенню не підлягає внаслідок його необґрунтованості (а.с. 69-71).

Крім того, в своїх письмових запереченнях представник відповідача зазначив про сплив строку позовної давності до вимог позову.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області заперечив проти позову та просив суд відмовити в його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_3 жодного разу до суду не зявився, хоча своєчасно та належним чином (в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 ЦПК України) був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Третя особа Третя запорізька державна нотаріальна контора свого представника до суду не направила, надавши лист про розгляд справи за відсутності його представника. Вирішення спору просила покласти на розсуд суду (а.с. 31, 45).

Третя особа СТ «НАУКА» свого представника до суду не направив, жодних заперечень або пояснень стосовно предмету позову не надав.

Суд, вислухавши представників сторін та дослідивши подані докази, прийшов до наступних висновків.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 139601 від 24 березня 2009 року ОСОБА_4 померла 14 березня 2009 року (а.с. 6).

Копією оскаржуваного Державного акта на право приватної власності на землю серії ЗП № 07-3139 підтверджується реєстрація за ОСОБА_4 права приватної власності на земельну ділянку № 82 площею 0,093 га, розташованої в Садівницькому товаристві «НАУКА» на території ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с. 7).

Позивачем до матеріалів справи додано копію довідки за підписом голови правління СТ «НАУКА», з якої вбачається, що земельна ділянка № 82 в СТ «НАУКА» видавалась в користування позивачу ОСОБА_1 (а.с. 8).

Оригінал даної довідки оглянуто в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуваний Державний акт було видано 08 серпня 1995 року. Рішення виконавчого комітету Володимрівської сільської ради народних депутатів № 6.45 було прийнято 28 липня 1994 року.

При оцінці доказів у справі та застосуванні у спірних правовідносинах норм матеріального права, суд виходить з тієї редакції нормативно-правових актів, яка діяла станом на момент прийняття рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого було видано оскаржуваний державний акт на право приватної власності на землю.

При цьому суд, відповідно до вимог ст. 3607 ЦПК України, при розгляді цивільних справ має враховувати висновок Верховного суду України щодо застосування відповідних норм права.

При розгляді даної справи суд враховує правовий висновок Верховного Суду України по справі № 6-319цс15, відповідно до якого визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

В той же час, оскільки акт на право власності на земельну ділянку є документом, який складається та видається на виконання рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, при розгляді питання щодо законності оскаржуваного акта на землю, суд має перевірити законність рішення, яке стало підставою для видачу оскаржуваного акта.

Таким чином, в даній цивільній справі необхідно встановити: чи відповідає вимогам законодавства України, яке діяло станом на 28 липня 1994 року, рішення виконавчого комітету ОСОБА_2 сільської ОСОБА_2 народних депутатів № 6.45, на підставі якого ОСОБА_4 було видано оскаржуваний акт на право приватної власності на землю.

У відповідності до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (1990 р. в редакції від 05.05.1993) власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними.

У відповідності до ч. 2 ст. 5 Земельного кодексу України (1990 р. в редакції від 05.05.1993), Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників ч 3 ст. 5 Земельного кодексу України (1990 р. в редакції від 05.05.1993).

Як вбачається з самого оскаржуваного акта, земельна ділянка, яка передана у власність ОСОБА_4 знаходиться в Садівничому товаристві «НАУКА» та має свій номер в цьому товаристві - № 82.

Відповідачем до суду не надано ані самого рішення виконкому від 28.07.1994 р., ані будь-яких документів, на підставі яких воно приймалось.

Повноваження органів місцевого самоврядування станом на 28 липня 1994 року регулювались Законом України «Про місцеві ОСОБА_2 народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», далі Закон.

У відповідності до ч. 3 ст. 1 Закону (в редакції від 04 червня 1993 року) органами місцевого самоврядування є сільські, селищні, міські ОСОБА_2 народних депутатів.

До компетенції ОСОБА_2 народних депутатів, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону відноситься, з-поміж іншого, утворення виконавчого комітету ОСОБА_2, який відповідно до ч.ч. 1 та 2 статті 31 Закону є виконавчим і розпорядчим органом відповідної ОСОБА_2 та є юридичною особою.

Питання щодо передачі земельних ділянок у власність громадянам вирішується Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки ч. 1 ст. 17 Земельного кодексу України (1990 р. в редакції від 05.05.1993).

Крім того, станом на 28 липня 1994 року складання та видача державних актів на право приватної власності на землю регулювались «Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)», що була затверджена Державним комітетом України по земельних ресурсах 15.04.1993 року за № 28 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 23 квітня 1993 р. за № 31.

Згідно з п. 1.2. даної інструкції, державні акти, що посвідчують право власності на землю або право постійного користування землею, яка перебуває у державній власності, видаються на підставі рішень Верховної ОСОБА_2 України, Верховної ОСОБА_2 Республіки Крим, місцевих ОСОБА_2 народних депутатів.

Виконавчі комітети ОСОБА_2 народних депутатів, які є окремими юридичними особами, відсутні у вказаному переліку органів, на підставі яких видаються державні акти, що посвідчують право власності на землю.

Вищезазначене призводить суд до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого ОСОБА_4 було видано державний акт на право приватної власності на землю, було прийняте з суттєвим порушенням норм законодавства України, що діяло на той час.

Доводи відповідача ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області вищенаведених висновків не спростовують.

В той же час, суд не може прийняти як доказ в даній цивільній справі встановлене заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.03.2011 року підроблення ОСОБА_4 документів з метою усунення позивача ОСОБА_1, оскільки предмет даного позову не охоплювався висновком почеркознавчої експертизи, на який є посилання у згаданому судовому рішенні.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування позовної давності в даній цивільній справі, оскільки твердження позивача про те, що про оскаржуваний акт він дізнався лише у 2013 році є обґрунтованими та не спростовуються жодним з доказів, наявних в матеріалах справи.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області та ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю та скасування його державної реєстрації задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ЗП № 07?3139, виданий виконавчим комітетом ОСОБА_2 народних депутатів за № 1956 від 08.08.1995 року, про передачу в приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки № 82 площею 0,093 га, розташованої в Садівницькому товаристві «НАУКА» на території ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку № 82 площею 0,093 га, розташованої в Садівницькому товаристві «НАУКА» на території ОСОБА_2 сільської ради Запорізького району Запорізької області за державним актом серії ЗП № 07?3139.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Запорізької області через Запорізький районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя В.В. Нікітін