Провадження №22-ц/784/709/17
Провадження № 22-ц/784/709/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

14 березня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Гавор В.Б.

за участю: позивача ОСОБА_2, представника відповідачів - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою

представника ОСОБА_4 -

ОСОБА_3

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенства нерухомості «Комфорт» про розірвання договору про намір купівлі-продажу житлового будинку, стягнення сплаченого авансу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенство нерухомості «Комфорт» (далі - ТОВ «Агенство нерухомості «Комфорт») про розірвання договору про намір купівлі-продажу житлового будинку, стягнення сплаченого авансу та моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивачка вказувала, що мала намір купити належний відповідачеві ОСОБА_4 житловий будинок АДРЕСА_1.

На підтвердження досягнутих домовленостей 07 жовтня 2016 р. між нею та ОСОБА_4 було укладено договір про намір купівлі-продажу житлового будинку.

За вказаним договором ОСОБА_4 зобов'язався з'явитися у встановлену дату для укладення договору купівлі-продажу, продати об'єкт (житловий будинок) та отримати решту коштів за об'єкт договору, а позивачка - купити об'єкт та сплатити кошти за нього.

На підтвердження вказаних зобов'язань позивачка сплатила ОСОБА_4 аванс 25 890 грн. (еквівалент 1 000 дол. США).

Посилаючись на те, що в подальшому вона вимушена була відмовитися від укладання договору купівлі-продажу будинку у зв'язку із тим, що після огляду будинку з'ясувалося, що він не відповідає заявленим продавцем характеристикам, будинок є непридатним для проживання, що спричинило їй сильні душевні страждання, позивачка просила суд розірвати договір про намір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, укладений 07 жовтня 2016 р. між нею і ОСОБА_4, стягнути з відповідачів солідарно на її користь 25 890 грн., які вона сплатила в якості авансу за договором, а також 25 000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечував, посилався на безпідставність тверджень позивачки та недоведеність тих обставин, на які позивачка посилається як на підставу позову.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 р. позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 25 890 грн., сплачені в якості авансу за договором про намір купівлі-продажу житлового будинку від 07 жовтня 2016 р.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551 грн. 20 коп. судового збору.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 вказує на безпідставність її доводів і просить скаргу відхилити, рішення суду - залишити без змін.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 ОСОБА_3 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи і просить рішення суду скасувати ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, позивачки, дослідивши матеріал справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, між сторонами відбулися попередні домовленості щодо купівлі ОСОБА_2 належного відповідачеві ОСОБА_4 житлового будинку АДРЕСА_1.

07 жовтня 2016 р. у присутності представника ТОВ «Агенство нерухомості «Комфорт» між ОСОБА_2 (покупець) та ОСОБА_4 (продавець) було укладено договір про намір купівлі-продажу житлового будинку (далі - Договір).

Предметом Договору є зобов'язання сторін щодо укладення в майбутньому договору відчуження об'єкту нерухомого майна - житлового будинку загальною площею 64,4 кв. м, житловою площею 43,7 кв. м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності ОСОБА_4

Сторонами було узгоджено ціну об'єкта нерухомості - 388 350 грн., що еквівалентно 15 000 доларів США, а також вони зобов'язувались укласти (нотаріально посвідчити) договір відчуження будинку та провести повний розрахунок не пізніше 17:00 год. 24 жовтня 2016 р.

Згідно п.п. 1.5, 1.6 Договору на підтвердження зазначених зобов'язань покупець передає, а продавець приймає в рахунок належних за договором купівлі-продажу об'єкту платежів аванс у розмірі 25 890 грн. (еквівалент 1 000 дол. США), що складає 6,66 % від суми вартості об'єкту та підлягає заліку в ціну об'єкту.

В подальшому договір купівлі-продажу житлового будинку укладено не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Таким чином, внесення завдатку як способу виконання зобов'язання може мати місце лише в разі наявності зобов'язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу будинку.

Оскільки договір купівлі-продажу будинку, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передані ОСОБА_2 ОСОБА_4 грошові кошти є авансом, який підлягає поверненню позивачу, тому висновок суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення авансу є правильним і відповідає правовій позиції Верховного Суду України, яка висловлена у постанові від 13 лютого 2013 р. у справі № 6-176цс12.

Доводи апеляційної скарги про те, що отримані ОСОБА_4 від позивача суми не підлягають поверненню, оскільки договір купівлі-продажу будинку не було укладено з вини позивачки, ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень ст. 570 ЦК України.

Як зазначено вище, передана кредиторові боржником сума вважається завдатком лише у разі наявності укладеного у визначеній законом формі договору купівлі-продажу. У всякому іншому випадку ця сума є авансом і у разі не укладення договору повертається боржнику.

Оскільки законом не передбачено розповсюдження положень ст. 571 ЦК України на правовідносини щодо повернення авансу, посилання апелянтів на те, що угода не була укладена з вини позивача не має правового значення, оскільки аванс повертається незалежно від причин неукладення договору.

Помилковим є й посилання в апеляційній скарзі на недоведеність в суді викладених позивачем фактів порушення ОСОБА_4 умов договору про наміри, оскільки ці обставини не мають правового значення у питанні поверненні авансу, в якому вирішальне значення має лише факт неукладення договору купівлі-продажу, але не причини його неукладення.

Також не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що суд, вирішуючи спір, вийшов за межі позовних вимог.

Так, стягнувши суму авансу лише з ОСОБА_4, тоді як позивач просила про стягнення цієї суми з двох відповідачів, суд частково задовольнив позовні вимоги.

Не є виходом за межі позовних вимог й розподіл судом судових витрат, оскільки вирішення цього питання не відноситься до змісту позовних вимог і є обов'язком суду відповідно до положень ст.ст. 88, 214, 215 ЦПК України.

З урахуванням викладеного колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити, рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська