РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Шеремети Г.І.

народних засідателів Кравс Л.Є., Луковський Т.І.

при секретарі с/з ОСОБА_1

за участю заявника ОСОБА_2

представника заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа: Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,-

в с т а н о в и в :

Заявник звернулася до суду із заявою, просила визнати її доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною, встановити над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити її опікуном доньки.

Заяву мотивує тим, що є матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею за адресою: м.Львів, вул. Тр.Глинянський, 147/512. Донька визнана інвалідом групи першої підгрупи «А» з дитинства, безтерміново, оскільки страждає на тяжке психічне захворювання. Її стан хронічний, стійкий, вона потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. У звязку із нездатністю доньки усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (не впізнає матері та рідних, самостійно не сидить, не ходить, на запитання не може відповісти), просить заяву задоволити.

Заявник в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі з підстав, передбачених у ній.

Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви в частині визнання особи недієздатною не заперечила. Вважає, що є підстави для визнання ОСОБА_4 недієздатною, оскільки згідно з висновком судово-психіатричної експертизи остання позбавлена можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки. Разом з тим, вважає, що підстав для призначення заявника опікуном в даний час немає, оскільки опікун призначається за поданням органу опіки після отримання всіх необідних документів.

Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.215,241 ЦПК України, суд вважає, що заяву слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.39 ЦК України встановлено загальні засади визнання фізичної особи недієздатною, зокрема частиною першою вказаної статті передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ч.3 ст.237 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сімї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом.

Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_4 серії І-СГ №032381 від 03.06.1998 року (а.с.9), матірю останньої є ОСОБА_2, заявник по справі.

Згідно довідки з місця проживання про склад сімї та прописки №1275 від 20.02.2016 року заявниця ОСОБА_2 та її донька ОСОБА_4 зареєстровані та проживають в квартирі за адресою: м.Львів, ОСОБА_5, 147/512.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 встановлено з дитинства інвалідність групи першої підгрупи «А» безтерміново, що підтверджується довідкою серії 10 ААВ №909150, відповідно до якої зроблено висновок про потребу ОСОБА_4 в постійному сторонньому догляді, нагляді та допомозі (а.с.8).

Для визначення психічного стану ОСОБА_4, ухвалою суду від 05.07.2016 року призначено судово-психіатричну експертизу.

Як вбачається із висновку судово-психіатричного експерта №426 (а.с.33-34), ОСОБА_4 страждає стійким хронічним психічним розладом глибокою розумовою відсталістю в ступені ідіотії внаслідок генетичної патології (синдром Прадера-Віллі), за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки.

Відмовляючи у вимозі заявника про призначення її опікуном ОСОБА_4, суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України, опікун призначається судом після визнання особи недієздатною за поданням органу опіку та піклування. Крім того, пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» №3 від 28.03.1972 року передбачено, що в резолютивній частині рішення слід зазначити лише висновок суду про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним або про відмову в задоволенні заявлених про це вимог.

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 страждає стійким хронічним психічним розладом глибокою розумовою відсталістю в ступені ідіотії внаслідок генетичної патології (синдром Прадера-Віллі), за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому заяву в частині визнання ОСОБА_4 недієздатною з встановленням над нею опіки слід задоволити, в частині призначення ОСОБА_4 опікуна відмовити.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,236-241,294 ЦПК України, ст..ст.39-41 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Заяву задоволити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, - недієздатною.

В решті вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.

Народний засідатель Кравс Л.Є.

Народний засідатель Луковський Т.І.