Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» Паламарчука ВіталіяВіталійовича до ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Національний кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича на заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року, -

вс т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «БанкНаціональний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПаламарчукаВ.В. звернулося до суду із позовомдо ОСОБА_6 про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 30 грудня 2014 року між ПАТ «Банк Національний кредит» та ОСОБА_6 укладений договір банківського вкладу «Стандартний» № 113987-ДР-002 строком на 1 місяць (31 день) в іноземній валюті Долар США, відповідно до п. 2.1 якого, позивач відкрив відповідачу депозитний рахунок НОМЕР_1, а відповідач, як вкладник, вніс на цей рахунок грошові кошти у сумі 13 431,85 доларів США.

Згідно п. 2.3 депозитного договору, банк сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 11 % річних.

Відповідно до п. 2.2 договору (з урахуванням додаткової угоди № 1 від 02 лютого 2015 року) депозит розміщується з 30 січня 2015 року до 04 серпня 2015 року включно, з подальшою пролонгацією на тих саме умовах, якщо вкладник не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати закінчення депозиту не звернеться до банку із заявою про повернення суми депозиту (п. 2.6 договору).

У випадку розірвання договору з ініціативи вкладника проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку (п. 3.7 договору).

29 квітня 2015 року відповідач звернувся до банку із заявою про дострокове розірвання депозитного договору, в результаті чого, за приписами п. 3.7 депозитного договору, банк повинен був сплатити проценти за ставкою 1 % річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку.

Разом з тим, між банком та відповідачем було укладено додаткову угоду № 2 від 12 травня 2015 року до зазначеного депозитного договору, відповідно до умов якої банк прийняв на себе зобов'язання сплатити відповідачу суму нарахованих процентів без застосування перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою.

Проведеною перевіркою додаткової угоди № 2 від 12 травня 2015 року було виявлено, що вказаний договір є нікчемним з підстав, визначених п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону, у зв'язку із незастосуванням перерахунку нарахованих процентів за зниженою відсотковою ставкою банк відмовився від власних майнових вимог, що потягло за собою необґрунтовану виплату відповідачу грошових коштів у розмірі 382,31 доларів США. На підставі викладеного, позивач просив позов задовольнити та зобов'язати відповідача повернути вищевказані грошові кошти.

Заочним рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк національний кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк національний кредит» ПаламарчукаВ.В. відмовлено.

У касаційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Національний кредит» Паламарчук В.В., посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2ст. 324 ЦПК Українипідставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 30 грудня 2014 року між сторонами укладено договір банківського вкладу «Стандартний» №113987-ДР-002 строком на 1 (31 день) місяць в іноземній валюті доларів США, відповідно до якого банк відкриває ОСОБА_7 депозитний рахунок № НОМЕР_1, а ОСОБА_7 вносить на цей рахунок грошові кошти у сумі 13 431,85 доларів США в іноземній валюті долар США. Депозит залучається з 30 грудня 2014 року по 30 січня 2015 року включно. Банк сплачує ОСОБА_7 процентну ставку за користування депозитом у розмірі 11% річних. У випадку, якщо вкладник не звернувся до банку із заявою про повернення суми депозиту не пізніше ніж за 10 календарних днів до дати закінчення депозиту, цей договір вважається пролонгованим на той же строк та процентна ставка на наступний період вважається встановленою за згодою сторін на рівні процентної ставки, що діє в банку для відповідного банківського вкладу на дату пролонгації депозиту. Інші умови депозиту залишаються без змін. Кількість пролонгацій необмежена. У випадку розірвання цього договору з ініціативи вкладника, проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1% річних за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку. У випадку пролонгації цього договору відповідно до п. 2.6 у випадку розірвання цього договору проценти нараховуються та сплачуються за ставкою у розмірі 1% річних з дати останньої пролонгації. Додатковою угодою № 1 від 02 лютого 2015 року до договору банківського вкладу № 113987-ДР-002 від 30 грудня 2014 року, укладеною між ПАТ «Банк національний кредит» та ОСОБА_7, сторони вирішили та встановили викласти пункт 2.2, 2.3 депозитного договору у новій наступній редакції «2.2 депозит залучається з 30 січня 2015 року по 04 серпня 2015 року (включно). 2.3 ПАТ «Банк національний кредит» сплачує вкладнику процентну ставку за користування депозитом у розмірі 11% річних». Умови депозитного договору, що змінені цією додатковою угодою, починають діяти з моменту набрання чинності цією додатковою угодою. Ця додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами, та скріплення підпису представника банку печаткою, і є невід'ємною частиною депозитного договору.

29 квітня 2015 року відповідач звернувся з заявою про розірвання депозитного договору.

12 травня 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору банківського вкладу «Стандартний» № 113987-ДР-002 від 30 грудня 2014 року, згідно якої сторони вирішили та встановили викласти пункт 3.7 та 3.8 статті 3 Договору депозиту у новій наступній редакції: «3.7 у випадку розірвання цього договору за ініціативою вкладника, перерахунок відсотків за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку не здійснюється»; п. 3.8 статті 3 договору: «у випадку пролонгації цього договору відповідно до п. 2.6, у випадку розірвання цього договору проценти перерахунок відсотків за весь період знаходження коштів на депозитному рахунку не здійснюється». Визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін. З моменту набрання чинності змінами до договору депозиту, що передбачені цим договором, умови договору депозиту діють з урахуванням вказаних змін в частині, що не суперечить цьому договору. Усі питання, які не врегульовані сторонами в цьому договорі, вирішуються у відповідності до норм чинного законодавства України. Ця додаткова угода підписана обома сторонами.

Відмовляючи в задоволенні позову,суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами те, що відповідачу нараховувались проценти за ставкою більшою, ніж належало до нарахування, а також не доведено факту нікчемності додаткової угоди №2 до депозитного договору від 12 травня 2015 року та не доведено право банку здійснювати операції з іноземною валютою.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, а фактично стосуються переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «БанкНаціональний кредит» Паламарчука Віталія Віталійовича відхилити.

Заочне рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова