Провадження № 4-с/761/128/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Осаулова А.А.

при секретарі: Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката Луценко Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Бєлінської І.В. про звернення стягнення на заробітну плату та зобов»язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Заявник - адвокат Луценко Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 (надалі по тексту - Заявник) звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва із зазначеною скаргою, де просив суд поновити строк на оскарження постанови державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві про стягнення з ОСОБА_2 виконавчого збору за проведення виконавчих дійз примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Києва від 26.05.16 року про стягнення з нього на корисить Служби Безпеки України коштів в сумі - 6111,74 грн. та скасувати вказану постанову та постанову про стягнення з нього - 611,17 грн. виконавчого збору за проведення виконавчих дій; скасувати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Бєлінської І.В. про звернення стягнення на заробітну плату від 04.11.2016 року та зобов»язати державного виконавця відкласти проведення виконавчих дій та направлення постанови про відкриття провадження із зазначенням реквізитів для її добровільного виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 12.12.2016 року було призначено до розгляду в судовому засіданні вказану скаргу в частині скасування постанови державного виконавця Шевченківського районного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 04.11.2016 р. щодо звернення стягнення на заробітну плату та зобов'язання вчинити дії, а в іншій частині скарги у відкритті провадження було відмовлено.

Таким чином, на розгляді у суду перебуває скарги в частині вирішення за п.п.5,6,7 її вимог.

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що у відповідності до рішення суду від 19.12.2014 року, що було частково скасовано згідно рішення Апеляційного суду м.Києва від 23.12.2015 року, то з ОСОБА_2 на користь СБУ було стягнуто матеріальну шкоду в розмірі - 5 262,54 грн. та витрати, пов»язані із проведенням експертизи - 768 грн. Незважаючи на направлення на адресу стягувача реквізитів для добровільного погашення вказаних сум, стягувачем таких даних заявнику не було надано, але 25.11.2016 року за місцем роботи боржника надійшла постанова державного виконавця про звернення стягнення на його заробітну плату. Вважає, що вказана постанова державним виконавцем була винесена передчасно, оскільки постанови про відкриття виконавчого провадження він не отримував та про її існування йому невідомо, а відтак добровільно її виконати не мав можливості, а тому за захистом своїх порушених прав представник стягувача був вимушений звернутися із цією скаргою до суду.

В судове засіданні представник скаржника не з»явився, але надав суду заяву про розгляд скарги у його відсутність, надавши суду письмові пояснення по суті скарги.

Суб'єкт оскарження, Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, в судове засідання свого представника не направив, хоча про дату і час розгляду скарги був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник стягувача Служби Безпеки України в судовому засіданні просила в задоволенні скарги відмовити, оскільки вказана заборгованість ОСОБА_2 на даний час погашена в повному обсязі, а жодних підстав для задоволення скарги представником боржника наведено не було.

Суд, заслухавши думку представника стягувача, дослідивши матеріали справи, знаходить за поважні обставини пропуску строку на оскарження постанови про звернення стягнення на заробітну плату заявника та вважає, що по суті подана скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 26.05.2016 року Шевченківським районним судом м. Києва на підставі рішення Апеляційного суду м.Києва від 23.12.2015 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь Служби Безпеки України матеріальну шкоду в розмірі - 5262,54 грн., судовий збір в сумі - 81,20 грн та витрати, пов»язані із проведенням експертизи, в розмірі - 768 грн.

Вказаний виконавчий лист видано із визначеним у ньому строком пред»явлення до виконання як до 23.12.2016 року.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

На підставі заяви стягувача СБУ від 26.06.2016 року державним виконавцем відділу ДВС Шевченківського РУЮ в м.Києві Нідзельською А.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016 року із зазначенням про необхідність виконання боржником самостійно вказаного судового рішення в семиденний термін.

У відповідності до вимог ч.ч.1,2 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові, а за умовами частини шостої цієї статті - постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Вимогами статті 31 вказаного Закону передбачено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Як вбачається з матеріалів справи, в силу Закону України «Про виконавче провадження», 01.06.2016 року на адресу ОСОБА_2 для виконання та до відома була направлена Постанова державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 01.06.2016, що підтверджується супровідним листом №1366/8.

Обгрунтовуючи свої вимоги, заявник посилається на незаконність оскаржуваної постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Бєлінської І.В. про звернення стягнення на заробітну плату від 04.11.2016 року.

При цьому, мотивує її незаконність тим, що він не знав про відкриття виконавчого провадження у цій справі, оскільки постанову про його відкриття не отримував, але жодних підстав для визнання незаконною та скасування саме оскаржуваної у цій скарзі постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника, не надає.

Згідно ч.1 ст..68 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів та стягнення на суму, що не перевищує трьох мінімальних розмірів заробітної плати.

За умовами ч.3 вказаної статті про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника державний виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю за місцем отримання боржником відповідних доходів.

Як підтверджено самим боржником, то вказану постанову було отримано на підприємстві, де він працює, що вказує на виконання державним виконавцем вимог закону про необхідність її направлення.

Інші доводи скаржника щодо не направлення йому постанови про відкриття виконавчого провадження є необґрунтованими та не можуть бути підставами для скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату заявника.

Більше того, як встановлено судом, то 09.12.2016 року ОСОБА_2 було погашено в повному обсязі вказану у виконавчому листі заборгованість, наслідком чого було звернення стягувача до ДВС із заявою про виконання такого судового рішення в повному обсязі.

Вимоги в частині п.п.6,7 скарги, а саме в частині зобов»язання державного виконавця відкласти проведення виконавчих дій та направлення постанови про відкриття провадження із зазначенням реквізитів для її добровільного виконання задоволенню не підлягають, оскільки порушень вимог чинного законодавства в діях державного виконавця скаржником не доведено та судом не встановлено.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26.06.2013 року по справі №1-7/2013, є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За вимогами ч. 3 ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права і свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За викладених обставин, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу посилання скаржника на порушення державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на порушення будь-яких конкретних його норм в розумінні наданих на вирішення суду вимог заяви за п.п.5,6,7 заявник не послався, а судом таких порушень в діях державноговиконавця не встановлено, а відтак скарга в цілому є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 11, 17, 18, 29, 30, 47 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 383-387 ЦПК України , суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні скарги адвоката Луценко Ю.В. в інтересах ОСОБА_2 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м.Києві Бєлінської І.В. про звернення стягнення на заробітну плату від 04.11.2016 року та зобов»язання відкласти проведення виконавчих дій та направлення постанови про відкриття провадження для добровільного виконання.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: