Справа № 185/124/17
Провадження № 2/185/1209/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Бондаренко В.М.,

за участю секретаря: Данильченко Ю.О.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

представника відповідача: ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, суд -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2000 року на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 частини до 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований 12 листопада 1988 року міським відділом ЗАГС м. Павлограда Дніпропетровської області, актовий запис № 1008. На даний час шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя вони мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2000 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дітей. 14.06.2007 року сину ОСОБА_6 виповнилося 18 років, у звязку з чим припинилося стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_6. На даний час відповідач сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/6 частини від його доходу, однак зазначений розмір аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дитини, так як на даний час син навчається за кордоном, що потребує значних матеріальних затрат. Сама ж вона не в змозі забезпечувати сина всім необхідним. Відповідач є пенсіонером, отримує регресні виплати та може сплачувати аліменти на утримання сина в більшому розмірі.

У судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити в повному обсязі на доводах та підставах, зазначених у позові.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, надав суду заперечення на позов, відповідно до змісту яких просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову, зазначивши, що він добровільно сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі більше ніж 1/6 частина його доходу. Середньомісячний розмір аліментів складає більше ніж 3 500,00 грн. Він є інвалідом третьої групи по професійному захворюванню та потребує постійного лікування. Вважає, що аліментів, які він сплачує, достатньо для утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник відповідача в судовому засіданні також просила суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі за безпідставністю.

Суд, вислухавши доводи позивача, відповідача, представника відповідача, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що позивач з відповідачем з 12 листопада 1988 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 11 червня 2001 року зроблено запис за № 336. Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2000 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до повноліття дітей.

14.06.2007 року ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, виповнилося 18 років, у звязку з чим припинилося стягнення аліментів на його утримання.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розмірі аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досяглаповноліття.

Таким чином, судом встановлено, що після досягнення старшою дитиною (сином ОСОБА_6) повноліття, стягнення аліментів на меншу дитину (сина ОСОБА_7) здійснюється з відрахуванням частки, що припадала на старшу дитину у відповідності із вимогами ч. 3 ст. 183 СК України.

Відповідно до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року з відповідними змінами, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

За змістом положень ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як роз'яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Таким чином, положення ст. 192 Сімейного кодексу України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення.

У судовому засіданні встановлено, що дохід відповідача складається з пенсії та регресних виплат.

Згідно довідки № 839 від 02.02.2017 року, виданої Павлоградським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Павлоградському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Дніпропетровської області та отримує пенсію. З його пенсії щомісячно проводиться утримання аліментів у розмірі 25%, згідно заяви пенсіонера, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Середньомісячний розмір відрахованих аліментів складає 1 712,00 грн.

Згідно довідки № 243 від 31.01.2017 року, виданої Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Павлоград Дніпропетровської області, встановлено, що ОСОБА_2 знаходиться на обліку у Відділенні та отримує страхові виплати щомісячно в середньому розмірі 10 990,00 грн. З його страхових виплат щомісячно проводиться утримання аліментів у розмірі 1/6 частини на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4. Середньомісячний розмір відрахованих аліментів складає 1 813,00 грн.

Отже, загальний розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, складає приблизно 3 525,00 грн. щомісячно.

Крім того, згідно наданих суду копій квитанцій, відповідачем було перераховано ОСОБА_4 грошові кошти в розмір 2 000, 00 грн. за період з листопада 2016рок по січень 2017 року.

Тому, доводи позивача про те, що її матеріальний стан змінився і аліментів, які сплачує відповідач, не вистачає на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Крім того, статтею 180 СК України передбачений обовязок утримувати дитину до досягнення нею повноліття як батька так і матері.

Відповідач є інвалідом третьої групи по професійному захворюванню та потребує постійного лікування, що підтверджується доданими до матеріалів справи медичними документами.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що погіршився матеріальний стан позивача, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, та у відповідності із ст. 192 Сімейного кодексу України, є підставою для збільшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду.

Таким чином,суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5-8,10, 88, 130, 212, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.М. Бондаренко