Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №320/5300/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Кучеренко Н.В.
Провадження №22-ц/778/153/17 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

Подліянової Г.С.,

секретаря Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та коштів на утримання дружини,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2013 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Вказувала, що не працює, відповідач після припинення шлюбних відносин у добровільному порядку надавав матеріальну допомогу лише двічі.

Також, зазначала, що знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та згідно з довідкою ВКК Мелітопольської районної лікарні від 17.08.2016 року у зв'язку із станом здоров'я дитини, відпустка по догляду за дитиною була продовжена до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Посилаючись на вказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.08.2016 року до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно;стягнути з відповідача на користь позивачки кошти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, починаючи з 17.08.2016 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 року включно.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до її повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 17 серпня 2016 року і до ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп..

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів на утримання дружини, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується розписками про отримання судової повістки та рекомендованим повідомленням про вручення поштою судової повістки(а.с.57,58).

Учасники апеляційного розгляду не з'явилися до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомили, будь - яких письмових клопотань, у тому числі і про перенесення розгляду справи, заперечень або пояснень по справі від них не надходило.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Частиною 3 статті 27 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки..

Згідно вимог частини 2 статті 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Оскільки у судове засідання апеляційного суду Запорізької області учасники апеляційного розгляду втретє, будучи належним чином повідомлені не з'явилися, тому на підставі положень ст.. 303-1,ч.2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляд, які не прибули в судове засідання..

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Таким винятком є положення ст. 303 ЦПК України згідно з яким під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.10.2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконує, передбаченого ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язку по утриманню своєї неповнолітньої доньки, при тому, що за станом здоров'я і матеріальному становищу має таку можливість.

У цій частині задоволення позову судове рішення ніким не оскаржується.

Встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року, який було розірвано рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року.

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Наказом № 89/ос від 08.09.2016 року КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» ОСОБА_4 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.55)

Отже, на момент звернення до суду позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, у зв'язку з чим позбавлена можливості одержувати будь-який дохід.

Відповідно до ч. 3 ст. 84 СК України якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Таким чином, незалежно від працевлаштування, наявності постійного заробітку чи розміру доходу чоловік зобов'язаний утримувати дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною шести років. Така особа не може бути визнана неспроможною сплачувати аліменти, якщо вона, будучи працездатною, не працює без поважних причин.

Відповідач не надав суду доказів про те, що він будучи працездатним не працює з поважних причин.

Ураховуючи викладене, доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини, тому підлягає звільненню від таких зобов'язань, не відповідає приписам ч. 3,4 ст. 84 СК України.

Твердження апеляційної скарги про те, що позивачкою не підтверджені ті обставини, що дитина має вади фізичного або психічного розвитку,є неприйнятними.

Так, згідно довідки ВКК №8 від 17.08.2016 року КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» дитина - ОСОБА_5, перебуває на диспансерному обліку з 19.08.2014 року та потребує домашнього догляду з ІНФОРМАЦІЯ_1 року ( а.с.60-61).

Наказом № 89/ос від 08.09.2016 року КУ «Мелітопольський міський пологовий будинок» ОСОБА_4 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а.с.55)

Отже, задовольняючи позов та стягуючи з відповідача аліменти на утримання дружини, суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивачка в силу ст. 84 СК України вправі вимагати допомоги на її утримання до досягнення дитиною шести років, а відповідач повинен надавати таку допомогу дружині, оскільки остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною і не має самостійного джерела існування.

За таких обставин, суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та належним чином оцінивши надані докази, враховував матеріальне положення платника аліментів і зробив висновок про те, що відповідач є працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання дружини.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм права, які призвели або могли призвести до неправильного рішення по справі.

Відповідач у справі будучи належним чином повідомлений про дату час та місце розгляду справи в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'являвся та доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги та на спростування доказів поданих позивачкою на подав.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обов'язків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 вересня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова