Справа № 751/7709/16-ц Провадження № 22-ц/795/93/2017 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Маслюк Н. В. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Вінгаль В.М., Кузюри Л.В.,
при секретарі:Шевченко М.О.,
за участю:представника позивача Литовченко В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації „Чернігівгаз" до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігів від 14 вересня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Чернігівгаз" 533 грн. 93 коп. заборгованості за послуги з газопостачання, 19 грн 42 коп - 3 % річних, 93 грн 26 коп - інфляційних втрат, а всього 646 (шістсот сорок шість) грн. 61 коп. та 1 378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. судового збору. У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є безумовною підставою для його скасування. На думку апелянта, позовна заява подана з порушенням ч.3 ст.118 ЦПК України, а тому підлягає поверненню відповідно до п.6 ч.3 ст.121 ЦПК України. Крім того, до суми боргу включено вартість газу, який відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_9 не отримували і не могли отримувати, оскільки за адресою нарахування боргу не проживали.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 04.10.1993 року, відповідач ОСОБА_6 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.53-54).

Відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 зареєстровані у вказаній квартирі (а.с.31-34).

На підставі заяви власника (а.с.11) 30 червня 2015 року між ОСОБА_6 та ПАТ «Чернігівгаз» укладено типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання (а.с.12-14). Відповідно до пп.2 п.2 вказаного договору споживач зобов'язаний вносити своєчасно та в повному обсязі плату за надані послуги.

Згідно наданого розрахунку заборгованості по особовому рахунку НОМЕР_1 (а.с.7), відповідачі з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року оплату за надані послуги з газопостачання не проводили, тому утворилась заборгованість в сумі 533,93 грн.

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що по особовому рахунку НОМЕР_1 відкритого по квартирі АДРЕСА_2 на ім"я ОСОБА_6, існує заборгованість з 01.09.2014 року по 01.07.2015 року у сумі 533,93 грн., яка підлягає стягнню з власника квартири ОСОБА_6 Розрахунок заборгованості проведений позивачем є вірним та відповідачами у належний спосіб не спростований. За порушення строків оплати за надані житлово-комунальні послуги виходячи з приписів ч.2 ст.625 ЦК України стягненню підлягає з ОСОБА_6 і 93,26 грн. інфляційних втрат за період з 01.10.2014 року по 31.05.2016 року та 19,42 грн. -3% річних. Нормами діючого законодавства щодо користування житловими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду не передбачена солідарна відповідальність за сплату комунальних послуг власника та членів його родини, тому у задоволенні позовних вимог до відповідачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 суд відмов. Також суд прийшов до висновку про необгрунтованість доводів представника відповідача щодо необхідності повернення вказаного позову позивачу у відповідності до п.6 ч.3 ст.121, ч.3 ст.118 ЦПК України, оскільки положеннями цивільного-процесуального законодавства не передбачено повернення позивачу позову після відкриття провадження у справі.

Такий висновок суду першої інстанції підтверджується матеріалами справи, яким суд дав правильну оцінку і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини. Отже посилання суду на ст.ст. 66-68, 156,162 ЖК України, ст.ст.6,11,526,611,625 ЦК України, слід визнати правильним.

Не заслуговують на увагу суду доводи апеляційної скарги про порушення судом норм ч.3 ст.118 та п.6 ч.3 ст.121ЦПК України, оскільки суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що положеннями цивільного-процесуального законодавства не передбачено повернення позивачу позову після відкриття провадження у справі. Зазначена підстава не може бути підставою для скасування законного та правильного рішення суду.

Не може бути задоволена апеляційна скарга відповідачки ОСОБА_6 щодо невірного розрахунку суми боргу, через проведення нарахування і на осіб, які не проживають за адресою АДРЕСА_1, оскільки суд правомірно дійшов до висновку що наданий суду розрахунок заборгованості газу є вірним.

Як вбачається з матеріалів справи в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10.( а.с.10) Розрахунок заборгованості який проведений позивачем з вересня 2014 року містить нарахування за надані послуги з газопостачання на тьох осіб, а з часу реєстрації в квартирі ОСОБА_10, тобто з 30.04.2015 року на чотирьох осіб. Нарахування на власника квартири ОСОБА_6, як споживача послуг газу, за вказаною адресою не проводиться ( а.с.7).

Абзацом 11 п.28 Правил надання населенню послуг з газопостачання, які регулюють спірні правовідносини між сторонами встановлено, що споживач має право на проведення перерахунку за надані послуги з газопостачання за відсутності лічильника газу в разі тимчасової відсутності споживача або членів його сім»ї за основним місцем проживання за період більше як шість місяців за умови подання в місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду газопостачальному підприємству письмової заяви з відповідними підтвердними документами.

Наявний у матеріалах справи акт про непроживання від 07.09.2016 року ОСОБА_9 за адресою реєстрації, не є тим доказом, на підставі якого суд може зменшити суму боргу та взяти його до уваги, оскільки законодавством передбачений інший можливий позасудовий порядок перерахунку боргу.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_6 на норму ст.309 ЦПК України, як підставу для скасування рішення суду, саме по собі не є підставою для скасування вірного рішення суду першої інстанції.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування апеляційний суд не знаходить.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 14 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: