АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретарі Сахарові Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 15 лютого 2016 року за позовом Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області до ОСОБА_2 (третя особа: ОСОБА_3) про визнання право власності, витребування майна,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року прокурора Індустріального району м.Дніпропетровськ (правонаступник: Дніпропетровська місцева прокуратура №1) звернулась з позовом, яким просила визнати за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області право власності та витребувати на користь останнього частину будівлі гуртожитку №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську - літ.А-5 на першому поверсі приміщення №102 поз.11-18,40 загальною площею 98,3 кв.м.; ганок літ. а4; у загальному користуванні: ганки літ. а1 ,а2, а3 на І поверсі поз. І, ІІ, ІV, V, VІ, VІІ, 1, 2, 23, 25, 26, 30. В обґрунтування позову прокурор посилався на неправомірне включення до статутного фонду ВАТ БМФ «Дніпроважбуд» гуртожитку №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську.

Рішенням Індустріального райсуду м.Дніпропетровськ від 15.02.2016р. у задоволенні позову Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 відмовлено. В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просив скасувати вказане рішення суду, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову за такими підставами.

Відмовляючи у задоволенні позову прокурора, суд першої інстанції виходив з того, що спірний обєкт нерухомого майна вибув з власності держави з волі останньої в особі та за участю Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Наказом Комітету економіки виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради від 27.01.1995р. (правонаступник: Дніпропетровська обласна державна адміністрація) шляхом корпоратизації створено ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» на базі державного будівельно-монтажного треста «Дніпроважбуд» (а.с.135 т.1). За довідкою Державного будівельно-монтажного треста «Дніпроважбуд» на балансі останнього знаходились обєкти соціальної сфери та комунального призначення, у тому числі, гуртожиток №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську (а.с.137 т.1).

Згідно акту прийому-передачі від 27.01.1995р. виконавчим комітетом Дніпропетровської обласної ради Регіональному відділенню Фонду державного майна України в Дніпропетровській області передано наказ від 27.01.1995р. про створення підприємства, акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу від 27.12.1994р., статут, план розміщення акцій (а.с.136 т.1).

Відповідно до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд» від 27.12.1994р. обєкти соціальної сфери та комунального призначення, у тому числі, гуртожиток №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, з вартості цілісного майнового комплексу ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» в процесі корпоратизації не виключалися та фактично ввійшли до статного фонду останнього.

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 14.06.1996р. вирішено приватизувати ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд», а наказом від 01.10.1998р. вирішено вважати процес приватизації завершеним (а.с.89,90 т.1).

За відомостями Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» та нотаріально посвідчених договорів на підставі наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 01.10.1998р. право власності на гуртожиток №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську зареєстровано за ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд». 04.12.2003р. ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» продало будівлі гуртожитку №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську ОСОБА_3, 23.02.2004р. ОСОБА_3 - ТОВ «ХІМЕКС», а ТОВ «ХІМЕКС» 04.07.2006р продало ОСОБА_2 частину будівлі гуртожитку №4 у літ.А-5 на першому поверсі приміщення №102 поз.11-18,40 загальною площею 98,3 кв.м.; ганок літ. а4; у загальному користуванні: ганки літ. а1 ,а2, а3 на І поверсі поз. І, ІІ, ІV, V, VІ, VІІ, 1, 2, 23, 25, 26, 30. (а.с.42-46 т.1). 11.08.2006р. право власності ОСОБА_2 на вказану частину будівлі гуртожитку зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с.48,78 т.1).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.03.2010р. при перегляді справи за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України в Дніпропетровській області до Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровської обласної державної адміністрації, ВАТ «Дніпроважбуд», зокрема, визнано неправомірним включення до статутного фонду ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» гуртожитків, у тому числі, гуртожитку №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, визнано недійсним наказ Комітету економіки виконавчого комітету Дніпропетровської обласної ради від 27.01.1995р. та Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу державного будівельно-монтажного тресту «Дніпроважбуд» від 27.12.1994р. в частині включення в статутний фонд ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» гуртожитків, у тому числі, гуртожиток №4 по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську. При цьому судом встановлено, що гуртожитки відносяться до обєктів державного житлового фонду, підприємству належали на лише праві повного господарського відання, на підставі ч.2 ст.3 закону України «Про приватизацію державного майна» не підлягали приватизації та включенню до статутного фонду (а.с.18-33 т.1).

Таким чином, постановою господарського суду визнано недійсною підставу набуття ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» у власність гуртожитку №4 по вул.Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську та встановлено факт вибуття спірного майна із власності держави поза її волею, що відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребує додаткового доказування. Враховуючи встановлені обставини, спірна частина будівлі гуртожитку на підставі п.3 ч.1 ст.388 ЦК України підлягає витребуванню від ОСОБА_2 як незаконного власника та поверненню державі в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області.

Посилання відповідача (представників) та відповідний висновок суду першої інстанції на те, що спірна частина будівлі гуртожитку №4 вибула з володіння власника-держави за її волею безпідставні. Вказаний гуртожиток згідно чинного законодавства (ст.ст.4,127-131 ЖК України) мав статус обєкта державного житлового фонду і перебував на балансі на праві повного господарського відання спочатку у Державному будівельно-монтажному тресті «Дніпроважбуд», а потім у ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд». Відповідно до вимог ч.2 ст.3 Закону України «Про приватизацію державного майна» як обєкт державного житлового фонду гуртожиток приватизації не підлягав, а відповідно до ст.9 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» міг передаватись у комунальну власність з наступним здійсненням приватизації на користь громадян. Фактичне включення його до статутного фонду ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» та приватизація останнім не відмінило передбачену законом заборону такої приватизації. Більш того, включення його до статутного фонду визнано незаконним за рішенням суду, яке набрало законної сили та яке на підставі ч.1 ст.14 ЦПК України є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян. Вказаним рішенням суду встановлено і факт вибуття його з власності держави поза її волею, і факт порушення прав держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області Жодного доказу, який би вказаний факт спростовував, матеріали даної справи не містять. Посилання відповідача (представників) та відповідний висновок суду першої інстанції на існування не оскарженого та не скасованого наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області від 01.10.1998р., на підставі якого здійснено реєстрацію права власності ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд» на гуртожиток, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вказаний наказ як локальний нормативний акт фактично був похідним від первинної підстави набуття товариством у власність гуртожитку (включення його до статутного фонду в процесі корпоратизації), яка визнана недійсною відповідним рішенням суду. Крім того, вказаним рішенням апеляційного господарського суду також встановлено, що неправомірність включення гуртожитку до статутного фонду підприємства здійснена саме засновником останнього.

При ухваленні вказаного рішення колегія суддів враховує те, що гуртожиток, як майно державної власності не втрачав вказаного свого статусу державної власності, незалежно від того, чи знаходився він на балансі Державного будівельно-монтажного треста «Дніпроважбуд», чи на балансі ВАТ «Будівельно-монтажна фірма «Дніпроважбуд». За таких обставин позовна вимога прокурора про визнання за державою в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області права власності є зайвою та задоволенню не підлягає.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову прокурора, витребування спірного майна з чужого незаконного володіння відповідача на користь держави та задоволення апеляційної скарги з врахуванням її уточнень.

Відповідно до вимог ч.1,5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 690грн.14коп.

Керуючись ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровськ від 15 лютого 2016 року скасувати.

Позовні вимоги Дніпропетровської місцевої прокуратури №1 задовольнити частково.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь Держави в особі регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській області нерухоме майно, що розташоване по вул. Богдана Хмельницького, 10 у м. Дніпропетровську, а саме: частину будівлі гуртожитку №4 у літ.А-5 на першому поверсі приміщення №102 поз.11-18,40 загальною площею 98,3 кв.м.; ганок літ. а4; у загальному користуванні: ганки літ. а1 ,а2, а3 на І поверсі поз. І, ІІ, ІV, V, VІ, VІІ, 1, 2, 23, 25, 26, 30.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 690грн.14коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.