Справа № 523/181/17
Провадження №2/523/448/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" січня 2017 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одеси

заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання,-

Встановив:

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 січня 2017 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Позивачем 30 січня 2017 року подано до суду заяву про забезпечення позову в якій він просив в якості забезпечення мого позову заборонити дитині ОСОБА_4 ОСОБА_6 Еріка, ІНФОРМАЦІЯ_1, перетинати державний кордон України у супроводі будь-яких осіб, окрім її батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заборонити ОСОБА_5 до вирішення спору по суті разом з дитиною ОСОБА_4 ОСОБА_6 Еріка, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінювати місце знаходження з квартири АДРЕСА_1 на будь-яке інше приміщення.

ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, безперешкодний доступ для спілкування з дитиною ОСОБА_4 ОСОБА_6 Еріка, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобовязати ОСОБА_5 не перешкоджати спілкуванню з донькою ОСОБА_4 ОСОБА_6 Еріка, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявник стверджує, що відповідачка по справі, ОСОБА_5 неодноразово погрожувала йому, що полетить в Росію, а потім в Крим для того, щоб сховатись там, де він не зможе побачити свою доньку знову, а також не дозволяє йому розмовляти з донькою та бачити її. Окрім того, зміна місця знаходження дитини може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до положень підпункту «Ь» частини другої статті 7, статті 12 Гаазької конвенції (Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року) та вимог Порядку виконання на території України Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 липня 2006 року № 952 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2010 року № 795) позивачі можуть подавати до суду клопотання про вжиття заходів забезпечення позову.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 poкy за № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, вид забезпечення позову, про застосування якого просить позивач, не передбачений в такій якості правилами частини 1 статті 152 ЦПК України, свідчитиме про упередженість суду на користь однієї зі сторін, а також про фактичне часткове вирішення спору ухвалою суду про забезпечення позову, що не може бути схвалене судом як таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколідо неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв,язку із застосуванням відповідних заходів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебуває цивільна справа 523/16207/16-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 ОСОБА_7, третя особа Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про стягнення аліментів, визначення місце проживання малолітньої дитини.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про те, що позивачем по справі не надано переконливих доказів того, що відповідач по справі ОСОБА_5 разом з донькою намагатиметься виїхати за межі України чи змінити місце свого поживання. Також позивачем не доведено того, що відповідач перешкоджає йому спілкуватись з донькою.

Аналізуючи викладене, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про забезпечення позову відсутні.

Керуючись ст.151,152,153 ЦПК України,-

Ухвалив:

Заяву про забезпечення позову позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_7 ОСОБА_2 ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя