Справа № 185/9532/16-ц
Провадження № 2/185/706/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 лютого 2017 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Явір-2000" про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі

ВС Т А Н О В И В

28.11.2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому ставить питання про встановлення факту перебування ним у трудових відносинах з Приватним підприємством "Явір-2000" в період з 12.09.2016 по 19.10.2016 року, з внесенням відповідного запису до трудової книжки та стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 12.09.2016 по 19.10.2016 року в сумі 4560.00 грн. Обгрунтовуючі позовні вимоги позивач посилається на те, що 12.09.2016 року він був прийнятий на посаду охоронця до Приватного підприємства "Явір-2000". В його обов'язки входило супроводження різного роду вантажів, охорона різноманітних об'єктів тощо. При прийнятті на роботу він написав відповідну заяву, між ним та представником відповідача була досягнута домовленість про розмір заробітної плати 170.00 грн. за кожний день роботи, інші умови виконання трудового договору. Письмового трудового договору з ним не укладалося, запис про прийом на роботу в трудову книжку не внесено. 19.10.2016 року, в телефонному режимі його повідомили про звільнення з роботи. Заборгованість по заробітній платі йому не виплатили.

В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що в період з 12.09.2016 року по 19.10.2016 року він працював у відповідача охоронцем і супроводжував вантажі, які перевозилися по залізниці. Після звільнення відповідач не виплатив йому заробітну плату за відпрацьовані дні та не вніс відповідного запису про роботу до трудової книжки.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнала частково та пояснила, що між позивачем та відповідачем 12.09.2016 року було укладено цивільно-правовій договір, предметом якого було надання виконавцем послуг супроводження вантажу. Трудовий договір з позивачем не укладався. Згідно акту виконаних робіт №1 від 19.10.2016 року позивачем надані підприємству послуги супроводження, доставка вантажів на загальну суму 4560.00 грн.,за вирахуванням податків та обов'язкових платежів.

На наступному судовому засіданні представник відповідача пояснила, що зазначена сума заборгованості повністю виплачена позивачу.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між Приватним підприємством "Явір-2000" та ОСОБА_1, 12.09.2016 року було укладено цивільно-правовий договір, предметом якого було надання виконавцем послуг супроводження вантажу. Ці обставини підтверджені зазначеним договором (а.с.23).

Відповідно до п.1.1 договору, виконавець зобов'язувався забезпечити доставку вантажів за місцем що визначається замовником, забезпечити цілісність (не пошкодження) пломб, забезпечити супроводження (схоронність) вантажу, що перевозиться, проведення інших операцій що пов'язані з їх доставкою.

Сторонами було встановлено термін надання послуг з 12.09.2016 року по 12.12.2016 року. За послуги, по умовам договору, замовник сплачує виконавцю винагороду згідно акту виконаних робіт (п.2.1), не пізніше 10-го дня з моменту прийняття послуг замовником.

Згідно акту виконаних робіт (наданих послуг)№1 від 19.10.2016 року, ОСОБА_1 надані ПП "Явір-2000" послуги супроводження, доставка вантажів на загальну суму 4560.00 грн. (за вирахуванням податків та обов'язкових платежів) (а.с.24).

Згідно довідки №84 від 24.01.2017 року виданої ПП "Явір-2000", 19.01.2017 року було проведено перерахування коштів в сумі 4560.00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 за послуги по цивільно-правовому договору (а.с.29). Зазначені обставини також підтверджені звітом про дебетові і кредитові операції (а.с.30). Позивач в судовому засіданні не заперечував факт перерахування йому зазначеної суми.

Таким чином, на час розгляду справи в суді сума боргу, про стягнення якої просить в позові позивач, відповідачем повністю перерахована позивачу на його картковий рахунок в банку.

Приймаючі до уваги зазначені обставини, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову ОСОБА_1

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивач по справі не надав суду безперечних доказів про укладення з ним саме трудового договору, в свою чергу відповідачем надані суду докази про укладення з позивачем цивільно-правового договору, правовідносини за яким врегульовані ст. 901 ЦК України.

Так, відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керуючись ст.88 ЦПК України вважає, що витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.10, 60, 212 ЦПК України,

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства "Явір-2000" про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Витрати по сплаті судового збору віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення на адресу апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградським міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_3