Справа № 463/1841/16 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/940/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря: Брикайло М.В.

з участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості згідно договору позики від 09 червня 2010 року з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн., нараховані проценти, які визначенні на рівні облікової ставки Національного банку України в розмірі 32889 грн., 3% річних за період прострочення виконання зобовязання в розмірі 14228,84 грн., 1% банківської комісії за переведення коштів в готівку в розмірі 2448 грн. а також понесені по справі судові витрати на сплату судового збору та оплату правової допомоги.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2012 року в порядку забезпечення позовних вимог накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_4.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 серпня 2013 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення коштів, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно договору позики від 09 червня 2010 року з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн., 3% річних за період прострочення виконання зобов»язання в розмірі 14228,84 грн., а також понесені по справі судові витрати в розмірі 12332,43 грн.

ОСОБА_2 звернувся в суд з заявою, в якій просить скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову, оскільки рішення суду в даній справі повністю виконане.

Оскаржуваною ухвалою в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Ухвалу в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на її незаконність, необґрунтованість, на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати заходи забезпечення позову. Апелянт зазначає, що 27 травня 2015 року ОСОБА_2 сплатив ОСОБА_3 всю суму заборгованості, а також сплатив виконавчий збір та витрати за проведення виконавчих дій. Цього ж числа державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2008 року виконано в повному обсязі і ОСОБА_2 правомірно звернувся із заявою про скасування заходів забезпечення позову. Крім цього зазначає, що на підтвердження факту виконання ним рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2008 року до заяви про скасування заходів забезпечення позову було долучено оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження, в якій зазначено про факт повного виконання рішення суду, яка є належним та допустимим доказом такого виконання. Апелянт також не погоджується з висновком суду про те, що арештований автомобіль не належить відповідачу, оскільки ОСОБА_4 є його дружиною і даний автомобіль було набуто ними під час шлюбу, а тому це майно є спільною сумісною власністю подружжя.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, доводи заяви про скасування заходів забезпечення позову, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Статтями 1, 2, 3 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права.

Відповідно до ч. ч. 3, 5, 6 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення заборгованості згідно договору позики від 09 червня 2010 року з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн., нараховані проценти, які визначенні на рівні облікової ставки Національного банку України в розмірі 32889 грн., 3% річних за період прострочення виконання зобовязання в розмірі 14228,84 грн., 1% банківської комісії за переведення коштів в готівку в розмірі 2448 грн. а також понесені по справі судові витрати на сплату судового збору та оплату правової допомоги.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 06 грудня 2012 року в порядку забезпечення позовних вимог накладено арешт на автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 27 серпня 2013 року частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про солідарне стягнення коштів, вирішено: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно договору позики від 9 червня 2010р. з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн.,3% річних за період прострочення виконання зобов»язання в розмірі 14228,84 грн., а також понесені по справі судові витрати в розмірі 12332,43 грн.

14.04.2016 року ОСОБА_2 звернувся із заявою про скасування вжитих судом заходів забезпечення позову, мотивуючи тим, що рішення суду, яким ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно договору позики від 9 червня 2010р. з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн.,3% річних за період прострочення виконання зобов»язання в розмірі 14228,84 грн., а також понесені по справі судові витрати в розмірі 12332,43 грн., що підтверджується постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.

Відмову в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції мотивував тим, що суду не представлено відомостей про виконання наведеного вище рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року, і окрім цього автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_4, тобто, автомобіль, на який накладено арешт, заявнику не належить.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, звернувшись із заявою про скасування заходів забезпечення позову долучив до заяви оригінал постанови головного державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5 від 27 .05.2015 року про закінчення виконавчого провадження ВП №47119457, у якій зазначено про те, що боржником, яким є ОСОБА_2, борг сплачено фактично в повному обсязі, що підтверджується платіжним дорученням №889 від 27.05.2015 року.

Разом з тим, суд першої інстанції для з»ясування обставин фактичного виконання ОСОБА_2 рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року, яким ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованість згідно договору позики від 9 червня 2010р. з врахуванням індексу інфляції в розмірі 173133,92 грн.,3% річних за період прострочення виконання зобов»язання в розмірі 14228,84 грн., а також понесені по справі судові витрати в розмірі 12332,43 грн., зважаючи на наявність у Личаківському ВДВС ЛМУЮ інших виконавчих проваджень, відкритих на виконання рішень про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, не перевірив тверджень заявника ОСОБА_2 про фактичне виконання ним саме цього рішення суду, не витребував у Личаківському відділі ДВС ЛМУЮ оригінал виконавчого провадження, заведеного для виконання рішення Личаківського районного суду м.Львова від 27.08.2013 року.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не взяв до уваги лист начальника Личаківського ВДВС м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_6 від 06.09.2016 року № 3114, про те, що станом на 06.09.2016 року у відділі відсутні виконавчі провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, про те, що виконавчі провадження№ 48005362, 44906365, 47119457, у яких ОСОБА_2 був боржником, а стягувачем ОСОБА_3, закінчені на підставі фактичного повного виконання згідно з п.8 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Вищенаведеними доказами спростовуються висновки суду про те, що ОСОБА_2 не представив відомостей про виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року, оскільки наявні у заявника докази суду першої інстанції ним були надані, однак їх належність та достовірність не були перевірені судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали суду.

Щодо покликання суду першої інстанції, як на підставу для відмови в задоволенні заяви ОСОБА_2, на те, що автомобіль НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_4, тобто, автомобіль, на який накладено арешт, заявнику не належить, то слід зазначити, що арешт на автомобіль було накладено у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики грошей, у якій ОСОБА_4 залучена до участі у справі, як відповідач, за якою зареєстрований автомобіль НОМЕР_1.

Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не звернув увагу на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 27 серпня 2013 року задоволено позов ОСОБА_3 лише щодо ОСОБА_2, а щодо ОСОБА_4 позовні вимоги не були задоволені. При цьому суд першої інстанції, маючи право, при ухваленні рішення суду по даній справіне вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову, враховуючи те, що автомобіль НОМЕР_1 зареєстрований за ОСОБА_4, щодо якої позовні вимоги не були задоволені.

Колегія суддів звертає увагу суду на недотримання судом першої інстанції при розгляді питання про скасування заходів забезпечення позову вимог ч.5 ст. 154 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи відсутнє належне повідомлення ОСОБА_4, як учасника процесу, про судовий розгляд питання про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід задовольнити частково, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 12 жовтня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та касаційному омскарденню не підлягає.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Бойко С.М.

ОСОБА_7