Номер провадження: 88-ц/785/17/17
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Таварткіладзе О.М.

суддів: Дрішлюка А.І., Сєвєрової Є.С.

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву ОСОБА_2 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року за нововиявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Одеської міської ради, за участю третьої особи КП „Житлово-комунальний сервіс „Чорноморський" про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до Одеської міської ради, за участю третьої особи КП „Житлово-комунальний сервіс „Чорноморський" про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

На обґрунтування своїх вимог посилалась на ті обставини, що вона разом із матір'ю ОСОБА_3 вселилась та проживає у квартирі з 2001 року, привела квартиру у придатний для проживання стан, уклала договори на електропостачання та водопостачання та проживає у ній більше 10 років.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року та додатковим рішенням цього суду від 02 квітня 2015 року, позов ОСОБА_2 - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на спірну квартиру (без зазначення загальної та житлової площі квартири). Додатковим рішенням Київського районного суду м.Одеси від 2 квітня 2015 року суд зазначив, що загальна площа квартири складає 50,8 кв.м., а житлова 24,5 кв.м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року апеляційну скаргу ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» - задоволено частково, рішення Київського районного суду м. Одеси від 10 лютого 2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року залишено без змін.

07.10.2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року за нововиявленими обставинами.

Заявниця посилається на те, що на час ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року їй не було відомо, що:

-Рішенням господарського суду Одеської області від 09.12.2001 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2013 року рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 902 від 27.12.2001 року було визнано недійсним, а видане на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності від 04.01.2002 року, згідно з яким ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» було власником приміщень по АДРЕСА_2 - скасовано;

-Спірне приміщення, на яке рішенням суду першої інстанції за нею було визнано право власності за набувальною давністю, не відноситься до приміщень санаторія Зелений мис» і не входило до переліку приміщень, на які 04.01.2012 року було видано свідоцтво про право власності, внаслідок чого права санаторія взагалі не зачіпалися рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року.

Судова колегія виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як роз'яснено у Постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами»:

нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених ч. 2 ст. 361 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в ст. ст. 362, 364 ЦПК України. Судове рішення не може переглядатись у зв'язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені ч. 2 ст. 361 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (п. 3 ).

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тообто при виконанні вимог частини 4 статті 10 ЦПК України, не є нововиявленими обставинами.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов'язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред'явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (п. 4);

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК) (п. 7);

З матеріалів справи вбачається, що ухвалюючи рішення у цивільній справі за позовом та задовольняючи позов ОСОБА_2 та визнаючи за нею право власності на спірну квартиру, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка проживає в спірній квартирі з 2001 року, а тому набула право власності на квартиру за набувальною давністю.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалююче нове рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог, апеляційний суду Одеської області виходив з того, що підстави для визнання за позивачкою права власності на квартиру за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України відсутні, оскільки вона самочинно вселилась у квартиру, між нею та КП «ЖКС Чорноморський» існує спір про її виселення, що виключає добросовісне заволодіння квартирою, крім того, визнанням за нею права власності на квартиру порушені права ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис», якому належить частина приміщення.

Не погоджуючись з таким рішенням апеляційного суду Одеської області ОСОБА_2 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, де в якості доводів зазначила, що ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» приховало, що:

- рішенням господарського суду Одеської області від 09.12.2001 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2013 року рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 902 від 27.12.2001 року було визнано недійсним, а видане на підставі вказаного рішення свідоцтво про право власності від 04.01.2002 року, згідно з яким ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис» було власником приміщень по АДРЕСА_2 - скасовано;

- спірне приміщення, на яке рішенням суду першої інстанції за нею було визнано право власності за набувальною давністю, не відноситься до приміщень санаторія «Зелений мис» і не входило до переліку приміщень, на які 04.01.2012 року було видано свідоцтво про право власності, внаслідок чого права санаторія взагалі не зачіпалися рішенням Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року. Це підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи та довідкою КП ЖКС «Чорноморський» від 06 березня 2009 року;

- рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.02.2015 року та додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року , яким за ОСОБА_2 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, не зачіпають права ДП «Клінічний санаторій матері та дитини по реабілітації хворих з захворюваннями органів зору «Зелений мис», яке не приймало участі в розгляді даної цивільної справи і права якого суд не вирішував (т. 2 а. с. 3-6).

Оцінюючи наведене, судова колегія вважає встановленим, що обставини скасування судовим рішенням свідоцтва про право власності ДП «Санаторій «Зелений мис», та що спірна квартира взагалі не відносилася до будівель санатиорію «Зелений мис», і що суд першої інстнації не вирішував прав і обов'язків прав та обов'язків ДП «Санаторій «Зелений мис», на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в касаційній скарзі і які могли бути встановлені при всебічному і повному з'ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог частини 4 статті 10 ЦПК України. Тому наведені обставини не можуть вважатись в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 361 ЦПК України підставою для перегляду рішення у зв'язку з новиявленими обставинами.

Крім того, ухвалюючи рішення від 10.11.2015 року апеляційний суд Одеської області не засновував свої висновки на рішенні господарського суду Одеської області від 09.12.2001 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.02.2013 року та постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2013 року і зазначене рішення господарського суду, яке вступило в законну силу і не було скасовано, не було підставою для ухвалення рішення апеляційного суду Одеської області. Тому вказане рішення саме по собі є підставою для перегляду рішення у зв'язку з новиявленими обставинами в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 361 ЦПК України.

При таких обставинах судова колегія доходить висновку, що виходячи з положень ст. 361, 362 ЦПК України, приймаючи до уваги роз'яснення надані у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» те, що наведені у заяві обставини не є нововиявленими.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України, розглянувши заяву про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд своєю ухвалою може залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення у разі її необґрунтованості.

За вищевказаних встановлених обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_2 не містить підстав про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 10.11.2015 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, а тому її необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 361, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_2 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: А.І. Дрішлюк

Є.С. Сєвєрова

16.02.2017 року м. Одеса