ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

13 лютого 2017 року Фастівський міськрайонний суд Київської області:

за головуванням судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Момот Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області скаргу ПАТ Всеукраїнський акціонерний Банк на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві,-

в с т а н о в и в:

Представник ПАТ Всеукраїнський акціонерний Банк звернувся до суду з скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, посилаючись на те, що на підставі рішення Фастівського міськрайонного суду у Фастівському міськрайонному ВДВС ГТУЮ було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2/381/45/16 від 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість в сумі 1611,94 грн. 28.12.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Виконавець керувався тим, що майно на яке згідно закону можливо звернути стягнення у боржника відсутнє. Скаржник не погоджується з такими діями державного виконавця, вважає їх неправомірними, такими, що суперечать діючому законодавству та просить визнати дії державного виконавця неправомірними, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та зобовязати державного виконавця поновити виконавче провадження з виконання виконавчого листа.

Представник скаржника в судове засідання надав клопотання про слухання справи у його відсутність, вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Державний виконавець в судове засідання надав листа про слухання справи у її відсутність, в задоволенні скарги просила відмовити.

Суд визнав за можливе проводити розгляд справи у відсутність нез'явившихся осіб, та постановити ухвалу на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши письмові докази по справі суд, вважає скарга підлягає задоволенню.

Так, матеріалами справи встановлено, що 20.01.2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалив рішення про стяггнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором банківського обслуговування № BL ЖГ00007982 від 11 січня 2011 року у розмірі 1611,94 грн.

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист № 2/381/45/16 від 12.08.2016 року який було направлено на виконання до Фастівського міськрайонного ВДВС.

28.12.2016 року начальник Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 виненесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, посилючись на відсутність майна, на яке можливо звернути стягнення, керуючись п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Підставою для винесення вказаної постанови зазначено п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що Виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Статтею 6 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Суд приходить до висновку про те, що згадані вимоги Закону під час здійснення виконавчого провадження державним виконавцем було проігноровано.

Так, серед заходів примусового виконання рішень за статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» передбачена можливість звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника.

Однак, державним виконавцем не було вжито жодного з передбачених заходів для стягнення грошових коштів на виконання виконавчого документу, виданого судом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Оскільки рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, на підставі якого виданий виконавчий лист набрало законної сили, то воно, відповідно до зазначеної норми Конституції, підлягає обовязковому виконанню.

У відповідності до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи ДВС під час виконання судового Рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Постановою Пленуму ВСУ №14 від 26 грудня 2003 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" роз'яснив про те, що «..державний виконавець зобовязаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України "Про виконавче провадження").

Водночас відповідно до пункту 2 частини першої статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягнення не провадилося або було проведено частково, повертається стягувачеві, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, і здійснені державним виконавцем відповідно до нього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними "

Тобто, Пленум ВСУ не заперечує можливість повернення виконавчих документів стягувачу, про те, лише за умови здійснення державним виконавцем усіх можливих дій, спрямованих на виконання рішення.

У відповідності до ст.55 Конституції України норми якої є нормами прямої дії кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.1 Закону України „Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень судів відповідно до законів України.

Суб"єктом оскарження в поданому клопотанні заперечується в задоволенні скарги однак, будь-яких належних доказів про те, що державним виконавцем вчинені всі, передбачені Законом дії, направлені на виконання судового Рішення не були надані.

Відповідно до ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Керуючись ст.383-387 ЦПК України, на підставі ЗУ „Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати рішення державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 52122697 від 28.12.2016 року - неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні № 52122697 від 28.12.2016 року.

Зобовязати державного виконавця Фастівського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Київській області ОСОБА_2 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/381/45/16 від 12.08.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість в сумі 1611,94 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

СУДДЯ Г.В.Соловей