АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/186/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Хорошун О. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівБабенка В. М., Карпенко О. В.
при секретаріСиниці Д. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню ,-

в с т а н о в и л а :

26 жовтня 2016 року ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилаючись на те, що заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року був задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління до ОСОБА_6 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки.

Заявник зазначає, що рішення суду було ухвалено в його відсутності, судових повісток і рішення суду він не отримував. Про ухвалене рішення дізнався від державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби в липні 2016 року.

Виходячи з того, що у встановлений законом десятиденний строк з моменту отримання копії рішення він подав заяву про перегляд заочного рішення суду, вважає, що є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Тому звернувся до суду з заявою та просив винести ухвалу, якою визнати виконавчі листи, видані по справі 697/516/15-ц на виконання заочного рішення такими, що не підлягають виконанню повністю.

Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа в справі № 697/516/15-ц таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу суду, в якій посилається на те, що дана ухвала постановлена судом з порушенням норм процесуального права щодо законності та обґрунтованості рішення суду. Апелянт зазначає, що суд помилково дійшов висновку про чинність заочного рішення, виходячи з наявності підпису на поштовому повідомленні про отримання ним копії заочного рішення, який не належить ні йому, ні членам сім'ї. Просить скасувати ухвалу Канівського міськрайонного суду від 18 листопада 2016 року та постановити нову, якою визнати виконавчі листи, видані по справі № 697/516/15-ц такими, що не підлягають виконанню.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Відмовляючи у задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд першої інстанції виходив з вимог ч. 4 ст. 369 ЦПК України та ст. 223 ЦПК України, пославшись на те, що та обставина, що заявником до суду подано заяву про перегляд заочного рішення суду, не є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, так як з точки зору ст.223 ЦПК України заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом, і подання заяви про його перегляд не впливає на строки набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Частиною 4 ст. 369 ЦПК України передбачено, що суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню не повинне ставити під сумнів законність рішення суду, виходячи з ознак стабільності судового рішення.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції заочним рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 травня 2015 року був задоволений позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Черкаське обласне управління до ОСОБА_6 про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки.

Звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 2365/001 від 08 серпня 2008 року - комплекс що складає: складське приміщення цегляне загальною площею 111, 5 м. кв.; склади тари металеві загальною площею 458. 4 кв. м., розташовані за адресою Черкаська область, місто Канів, вулиця Леніна, № 139, та належить на праві приватної власності іпотекодавцю ОСОБА_6 на підставі Договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) № 63 від 08 лютого 2002 року, зареєстровано в реєстрі № 1-196, та Договору купівлі-продажу будівлі (споруди, приміщення) від 13 квітня 2000 року, зареєстровано в реєстрі № 1-1418, для задоволення грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління AT "Державний ощадний банк України" за кредитним договором № 2365 від 08 серпня 2008 року, в сумі 1 490 166, 12 гривень, з них:

-заборгованість по кредиту складає 688 000, 00 грн.;

-заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками за період з 01 серпня 2008 року по 31 січня 2013 року складає 326 356, 58 грн.;

-пеня за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та несвоєчасній сплаті відсотків за користування кредитом за період з 11 березня 2014 року по 11 березня 2015 року складає: 218 684, 16 грн.;

-сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року складає: 216 809, 23 грн.;

-3% річних від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року складає: 40 316, 15 гривень.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною предмета іпотеки 1 480 870, 00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії - Черкаське обласне управління AT "Державний ощадний банк України" сплачений при поданні позову судовий збір в розмірі 3654 грн.

ОСОБА_6, звертаючись до суду із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, посилається на те, що він не отримав ні копії позовних матеріалів, ні судових викликів, ні копію судового рішення, проголошеного у його відсутність.

Підстави визнання виконання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов'язку) та процесуально-правові (обставини, що свідчать про помилкову видачу виконавчого листа).

Обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав.

Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої ЦК України.

Так, зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред'явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього листа до виконання.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV скасування рішення суду, на підставі якого видано виконавчий документ, є самостійною підставою для закінчення виконавчого провадження.

У зв'язку з цим у разі, якщо виконавчий лист вже пред'явлено до виконання, необхідності звертатися до суду із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, немає. Виконавче провадження в цьому випадку буде закінчене на підставі зазначеного.

Крім того, із наявних матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції на час розгляду даної апеляційної скарги не прийнято рішення щодо перегляду заочного рішення суду за заявою ОСОБА_6 , оскільки в залежності від результату розгляду буде вирішено питання чинності ухваленого заочного рішення суду чи його скасування.

За вказаних обставин суд ухвалюватиме відповідне рішення та вирішить питання його виконання чи відкликання з виконання виконавчого листа .

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, відмовивши ОСОБА_6 у задоволенні його заяви, оскільки ним не надано доказів, які б підтверджували, що наявні підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відповідно до вимог ст. 369 ЦПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а доводи апелянтів носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу з дотриманням норм матеріального та процесуального права .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року у справі за заявою ОСОБА_6 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :