Справа № 426/1132/17
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 року Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Філіпенко А.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду міста Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1, представник заявника ОСОБА_2, про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа Сватівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області

встановив:

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, в якій зазначила, що 13.01.2017 на тимчасово окупованій території в м. Луганськ вона народила дитину в шлюбі. Факт народження підтверджується лікарським свідоцтвом про народження №35, виданим 13.01.2017 року. Оскільки вона є громадянкою України, реєструвати народження дитини вона бажає у державних органах України. Встановлення факту народження надасть заявнику можливість отримати свідоцтво про народження дитини та отримати соціальну допомогу по догляду за дитиною.

Заявник та її представник в судове засідання не зявилися, надали на адресу суду заяви про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують та просять її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до п.8 ч.1 ст. 256 ЦК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч.1 ст.257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч.2 ст.257-1 ЦПК України,справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що відповідно до даних медичних документів 13 січня 2017 року заявник народила дитину дівчинку (а.с.11-12).

При зверненні до спеціалістів Сватівського відділудержавної реєстрації актів цивільного стану їй було розяснено, що реєстрація факту народження не може були здійснена відділом реєстрації, оскільки видане медичне свідоцтво з окупованої території не може братися до уваги.

Щодо належності та допустимості свідоцтва в якості доказу на підтвердження факту народження особи на тимчасово окупованій території України.

Питання щодо можливості використання цих документів як доказу у справі про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України суд вирішує з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). В даному випадку свідоцтво містить інформацію щодо предмета доказування, тому є належним доказом.

Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості такого доказу, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території м. Луганська, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки цього доказу про встановлення факту народження, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду цієї справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також важливе для заявника значення, яке має встановлення факту народження, це рішення суду ґрунтується відповідно до вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих заявником, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням свідоцтва, виданої органом, що знаходяться на окупованій території.

Таким чином, документ про народження, виданий органом, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених

Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник перебуває в шлюбі з ОСОБА_3з 20 березня 2014 року (а.с.10).

Судом підтверджено факт народження дитини наявними медичними документами, які знаходяться у справі, а саме: змістом медичного свідоцтва, даними ультразвукового дослідження.

В звязку з викладеними обставинами, суд вважає необхідним встановити факт народження дитини жіночої статі 13 січня 2017 року матірю ОСОБА_1, громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Керуючись Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р., ст.144 СК України, ст.ст.10,60,212-215,256,259,292-294 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 ОСОБА_5 про встановлення факту народження дитини - задовольнити.

Встановити факт народження дитини жіночої статі - ОСОБА_6, 13.01.2017 року у м. Луганськ Луганської області, Україна, від матері ОСОБА_1, громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію рішення надіслати заявнику та на адресу відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області - для повідомлення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_7