Провадження № 2/742/89/17
Єдиний унікальний № 742/3838/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого судді Зарічної Л.А.,

при секретарі: Геєць О.О.,

за участю представників сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про захист честі та гідності, ділової репутації,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3, звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати недостовірною інформацію, викладену в актах перевірки його роботи, складених 24 травня , 24 червня та 27 липня 2016 року.

Свої вимоги ОСОБА_3 мотивує тим, що працює у Територіальному центрі соціального обслуговування (надання соціальних послуг) управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області на посаді соціального робітника. У травні, червні та липні 2016 року проводилися перевірки якості його роботи , за результати яких були складені відповідні акти 24 травня, 24 червня та 27 липня 2016 року, в яких за його твердженням викладена інформація, а саме: в акті перевірки якості роботи соціального працівника с.Сухополова від 24.05.2016 року, підписаного завідувачем відділення ОСОБА_4 та затвердженого директором територіального центру ОСОБА_7:

а) у пункті 1 акту наступного змісту: «У зошиті є запис послуги «вологе прибирання», яка, зі слів підопічної, виконувалася не в повному обсязі»;

б) у пункті 2 акту наступного змісту: «Послуги надаються згідно договору, але не в повному обсязі»;

в) у пункті 3 акту наступного змісту: «В зошиті викладені послуги, які соціальний робітник не виконує. Так, послуга "Надання допомоги в обробці присадибної ділянки" не надавалась. Підопічна скаржилася, що соціальний робітник лається з нею, а також приміняє фізичну силу (ухопив за руху). Конфлікт виник тому, що підопічна не давала зошит відвідувань соціальному робітнику, бо він пише туди послуги, які не надає»;

в акті перевірки якості роботи соціального робітника с.Ярова Білещина, Сухополова ОСОБА_8 від 24.06.2016 року, підписаного соціальним працівником відділення соціальної допомоги вдома ОСОБА_6 та заступником завідувача відділення соціальної допомоги вдома ОСОБА_5:

а) що стосується підопічної ОСОБА_9 наступного змісту: «записи зроблені, але послуги написані з договору та не надані. 22.06.2016 р. у записах написано, що надане вологе прибирання, а виконане лише косметичне прибирання. З договору виконується лише частина послуг»;

б) що стосується підопічної ОСОБА_10 наступного змісту: «на момент перевірки підопічна знаходився в лікарні. Але по дорозі ми зустріли племінницю ОСОБА_11. З її слів, соціальний робітник ніяких послуг не виконує, окрім доставки товарів та прибирання подвір'я. Підопічна підключила до колодязя насос та набирає воду сама, а ОСОБА_12 пише у послугах доставку води. Також вона повідомила про те, що ОСОБА_12 загубив ідентифікаційний код та пенсійне посвідчення підопічної»;

в) що стосується підопічної ОСОБА_13 наступного змісту: «У будинку брудно, стіни не білені, двері та вікна брудні. Зі слів підопічної, соціальний робітник виконує лише дві послуги: доставку товарів та доставку медикаментів. Зошит знаходився у підопічної, у записах були написані всі послуги згідно договору, але не виконані. 22.06.2016 р. у записах написані послуги: доставка товарів, вологе прибирання та миття вікон, але виконано лише доставка товарів. В обробітку присадибної ділянки взагалі нічого не допомагав»;

в акті перевірки якості роботи соціального працівника с.Сухополова від 27.07.2016 року, підписаного завідувачем відділення ОСОБА_4 та затвердженого директором територіального центру ОСОБА_7,

а) у пункті 1 акту наступного змісту: «25.07.2016 р. записані заходи, що складають зміст соціальної послуги догляду вдома: «Доставка овочів» та «ОСОБА_13 прибирання», яких соціальний робітник не виконує систематично. Отримувач соціальної послуги в зошиті відвідувань підписалася не читаючи, що там написано, тому що не було окулярів. Під час перевірки ми зачитали записи із зошита відвідувань і ОСОБА_14 заперечила не виконання частини послуг, що підтвердила підписом. Також отримувач соціальної послуги повідомила, що ОСОБА_8 давав підписати якісь документи, які вона підписала не читаючи»;

б) у пункті 2 акту наступного змісту: «В зошиті викладені заходи, які соціальний робітник не виконує. Так, захід "Надання допомоги в обробці присадибної ділянки " та «Прибирання подвір'я» не надавалися ніколи. ОСОБА_15І підтвердила це підписом у зошиті відвідувань. Зі слів отримувача соціальної послуги, все, що він робить, це приносить продукти та доставляє воду. ОСОБА_15 скаржилася, що соціальний робітник лається з нею, а також сказав, що 01.08.2016 р. він приїде і забере її на судове засідання примусово. Повідомила, що більше не даватиме соціальному робітнику робити записи у зошиті відвідувань, а буде записувати сама. Зі слів підопічної, максимальний час, який соціальний робітник витрачає на роботу, це 30 хвилин, а як ще почитає їй Закони України , то максимум 1 година» - є недостовірною та такою, що порушує його майнові права.

В судовому засіданні, позивач та його представник підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити виходячи із підстав, зазначених у позовній заяві та при цьому вказали, що позивач належним чином виконував покладені на нього обовязки, а вказані акти складені з єдиною метою - зняти його з роботи. Крім того позивач зазначив, що дійсно вказував ОСОБА_15 про обовязкову участь у судовому засіданні, де він оскаржує накази. Також підтвердив обставини сварки з даною громадянкою. Підтвердив обставини втрати певних документів своїх підопічних, що також вбачається і із письмових пояснень, які він особисто надавав директору Центру.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечили проти позовної заяви вказуючи на ті обставини, що вказана в актах інформація є правдивою, а вимоги позивача надуманими.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог та при цьому вказали, що саме вони складали дані акти на підставі як тверджень осіб, яким повинна була надаватися допомога соціальним працівником ОСОБА_16, так і наочно встановленим фактам про ненадання таких послуг.

Вислухавши відповідні пояснення та дослідивши додані сторонами докази суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Приписи вказаної статті у сукупності із нормами ст.10 ЦПК України встановлюють обов'язок відповідача довести, що поширена ним інформація є достовірною. Фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності (ч. 2 ст. 302 ЦК України).

У статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань.

Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року встановлено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17).

Конституцією України в ст. 3 закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. А в силу ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах.

Так, в чинному законодавстві відсутнє визначення поняття гідності, честі, які є морально - етичними категоріями, але оскільки в силу ст. 270 ЦК України право на повагу до гідності та честі є одним із видів особистих немайнових прав, то зазначені права підлягають захисту в судовому порядку.

Згідно ст. 271 ЦК України зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

За загальновизнаними філософськими визначеннями:

- честь - суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини;

- гідність - самооцінка особою своїх моральних і соціальних якостей; честь є мірою гідності особи, отже, ці категорії взаємопов'язані;

- репутація - суспільно-позитивна оцінка соціальних якостей людини;

- ділова репутація - суспільно-позитивна оцінка трудових, професійних якостей особи, виконання взятих на себе зобов'язань, почуття відповідальності за виконану роботу; ділова репутація - це більш вузьке поняття ніж честь або репутація, оскільки охоплює оцінку особи лише у сфері суспільно-виробничих відносин.

Згідно роз'яснень, викладених в п. 6, абзаці 5 п. 15, п.18, 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" у разі поширення про фізичну особу недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, така особа має право пред'явити позов до поширювача інформації про захист гідності, честі чи ділової репутації.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до частини другої ст.47-1 Закону України "Про інформацію" оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України у Постанові від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У п. 15 даної Постанови суд надав роз'яснення, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Так в судовому засіданні було встановлено наступне:

Згідно наказу Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації №105 від 13.10.2015 року ОСОБА_3 прийнято на посаду соціального робітника відділення соціальної допомоги вдома для обслуговування громадян похилого віку та інвалідів с.Сухополова, з 19.10.2015 року на 0,5 посадового окладу, з оплатою згідно штатного розпису. (а.с.22).

Між ОСОБА_13, ОСОБА_17, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_18 та Прилуцьким районним територіальним центром соціального обслуговування, в особі його директора ОСОБА_7, були укладені відповідні договори про соціальне обслуговування (надання соціальних послуг) одинокого (проживаючого самотньо) з конкретно визначеною групою рухової активності, згідно яких Територіальний центр надає соціальні послуги безкоштовно, перелік яких визначений умовами договору в індивідуальному порядку, з кількістю відвідувань 2 рази на тиждень (а.с. 124-138). Всі зазначені вище громадяни перебували на обслуговуванні у позивача по справі ОСОБА_3

Відповідно до графіку перевірки якості роботи соціальних робітників відділення соціальної допомоги вдома (а.с.119) визначено період перевірки, в тому числі і соціального працівника ОСОБА_3, яким зазначено місяць травень 2016 року.

24 травня 2016 року, за результатами перевірки якості надання соціальної послуги догляду вдома соціального працівника ОСОБА_3, яка проводилася 23.05.2016 року, був складений відповідний акт перевірки якості роботи соціального працівника с. Сухополова ОСОБА_3, під час відвідування осіб, яким такі послуги надавалися, та за твердженням яких такі послуги ОСОБА_3 надаються не в повному обсязі, ніж визначено умовами договору (а.с.108). Від написання пояснення та письмово ознайомлення із даним актом ОСОБА_3 відмовився, у звязку з чим було складено відповідний акт (а.с.110).

24 червня 2016 року, під час проведення 23.06.2016 року перевірки якості роботи соціального робітника ОСОБА_3 було складено акт перевірки якості його роботи в с.Ярова Білещинпа, Сухополова, де були перевірені ОСОБА_17,С., ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_13 , яким зафіксовано часткове виконання умов договору перед вказаними громадянами , зроблено зауваження ОСОБА_3 дотримуватися такого та виконувати послуги згідно із договором, а не лише робити записи в зошитах відвідування (а.с.111). З даним актом ОСОБА_3 був ознайомлений, але ставити підпис у ньому категорично відмовився не пояснюючи причину, що вбачається із акту від 30.06.2016 року (а.с.113).

27 липня 2017 року , за результатами повторної перевірки, яка проводилася того ж 27 липня 2016 року, стосовно перевірки якості роботи соціального робітника ОСОБА_3 в с.Сухополова, знову встановлено, що надаються послуги не в повному обсязі, робляться неправдиві записи у зошит відвідувань, послуги надаються не згідно графіка (а.с. 115-116). З актом перевірки ОСОБА_3 був ознайомлений, але ставити підпис відмовився без пояснення причин (а.с.117).

За твердженням позивача, дані акти були озвучені в кінці року на одному із засідань Територіального центру, коли підводили підсумки роботи, чим на його думку і було порушено його честь та гідність перед колегами по роботі.

В той же час, копії із зошитів відвідувань (а.с. 139-144) підтверджують надання позивачем послуг не в повному обсязі, що вподальшому стало підставою для звернення ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_17 як до сільського голови, так і до Територіального центру , із вимогою заміни соціального робітника ОСОБА_3, у звязку з тим, що він не виконує своїх посадових обовязків належним чином (а.с.224-228).

Крім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20М . також підтвердили обставини ненадання позивачем , як соціальним робітником, визначеного договорами переліку послуг.

Так, свідок ОСОБА_20, який є сільським головою с.Сухїополова Прилуцького району, пояснив, що на підставі відповідних звернень жителів села щодо надання неналежної якості послуг соціальним робітником ОСОБА_3, доручав ОСОБА_19, як депутату сільської ради розібратися в ситуації, що виникла між ОСОБА_3 та особами, яким він такі послуги надавав. Вказані особи особисто йому скаржилися, що він необхідних послуг їм не надає, у звязку з чим постійно просили замінити його.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що як особисто, такі разом із позивачем спілкувався із громадянами, яким ОСОБА_3 надавав соціальні послуги, але останні в категоричній формі зазначали, що він не в повній мірі такі послуги надає, а тому просили його замінити на іншу особу. Крім того свідок зазначив, що неодноразово робив зауваження позивачу, що в його обовязки входить надання допомоги, яка полягає у фізичній праці, яку він повинен виконувати. Натомість він приходив до громадян з папочкою та проводив з ними розяснювальну роботу у сфері діючого законодавства, не дотримуючись умов договору.

Дані свідчення підтверджуються письмовими заявами ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_9, ОСОБА_17

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 30 Закону України „Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно - стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Право висловлювати судження, оцінки, думки гарантовано ст.34 Конституції України, а також закріплене в ст.10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., яка відповідно до ст. 9 Конституції України є складовою частиною національного законодавства.

Таким чином суд вважає, що оспорювані позивачем акти не можуть розцінюватися як поширення неправдивих відомостей, які порочать честь, гідність та ділову репутацію, вжиті відповідачем слова не є брутальними або непристойними, а також не є такими, що принижують честь і гідність позивача, оскільки зазначені в них обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Тому, виходячи з вищевикладеного в своїй сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог про визнання недостовірною інформації, що викладена у актах перевірки роботи якості соціального робітника ОСОБА_3 24 травня, 24 червня та 27 липня 2016 року у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 14, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) управління соціального захисту населення Прилуцької районної державної адміністрації Чернігівської області про захист честі та гідності, ділової репутації відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі впродовж 10 днів з дня його проголошення апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: