У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЄвстафіїва О.К.,
суддів:Страшного М.М., Шарапової О.Л.,
при секретарі:Герасименко Ю.О.,
за участю:позивача ОСОБА_5 та його представника - адвоката Швидкого О.В., представника відповідача Чернігівського національного технологічного університету - начальника юридичного відділу Вершняка О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Чернігівського національного технологічного університету про стягнення грошової допомоги,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати дане рішення та ухвалити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У листопаді 2016 року ОСОБА_5 пред'явив позов до Чернігівського національного технологічного університету, в якому, після уточнення позовних вимог, просив стягнути з останнього передбачену пунктом 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» грошову допомогу в розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок та доплат у сумі 41071 грн. 92 коп. та відшкодування судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що при звільненні ОСОБА_5 з роботи за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію, відповідач всупереч наведеній нормі права відмовив йому у виплаті вказаної грошової допомоги.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник підтримали апеляційну скаргу, а представник Чернігівського національного технологічного університету просив її відхилити за безпідставністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що позивач вийшов на пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне страхування, а не згідно з Законом України «Про наукову і науково-технічну діяльність», у зв'язку з чим підстав для виплати йому відповідачем грошової допомоги відповідно до п. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» немає. Ці висновки суду є вірними.

Так, по справі встановлено наступне.

Згідно з копією трудової книжки, ОСОБА_5 з 01.09.1997 по 18.08.2014 працював на посаді доцента в Чернігівському інституті економіки та управління; у зв'язку з його реорганізацією позивач з 18.08.2014 став працювати на посаді доцента Навчально-наукового інституту економіки Чернігівського національного технологічного університету (а.с. 6 - 7).

29.08.2016 ОСОБА_5 подав заяву, в якій просив звільнити його 31.08.2016 за власним бажанням, у зв'язку з виходом на пенсію, та виплатити грошову допомогу, передбачену ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» (копія цієї заяви на а.с. 9).

Наказом Чернігівського національного технологічного університету № 677 від 31.08.2016 позивача звільнено з роботи на підставі ст. 39 КЗпП України, що підтверджується записом № 16 в його трудовій книжці (а.с. 7).

При звільненні грошової допомоги, передбаченої ч. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», відповідач позивачеві не виплатив.

ОСОБА_5 перебуває на обліку в Чернігівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України з 22.08.2012 та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»; пенсія відповідно до ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» йому не призначалася. Це підтверджено копією пенсійної справи ОСОБА_5 (а.с. 37-64).

Із встановленого апеляційний суд робить наступні висновки.

Частиною 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» передбачено, що грошова допомога у розмірі 6 місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат, виплачується працівнику за наявності одночасно трьох таких умов:

- вихід працівника на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника,

- пенсію працівникові має бути призначено відповідно до цього ж Закону,

- працівник чоловічої статі повинен мати не менш як 12,5 років стажу роботи на посадах, зазначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників установ, організацій, підприємств, університетів, академій, інститутів, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ч. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Дві з вищевказаних умов (вихід на пенсію з посади науково-педагогічного працівника та наявність не менш як 12,5 років стажу роботи на посадах, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до ч. 12 ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність») у ОСОБА_5 наявні. Проте 31.08.2016 він вийшов на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а не на пенсію згідно з ст. 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність». Дана обставина категорично виключає можливість виплати ОСОБА_5 грошової допомоги, про яку йдеться у його позовній заяві.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим по справі обставинам і правовідносинам, що випливають з цих обставин.

Таким чином, рішення суду І інстанції є законним і підстав для його скасування немає.

У зв'язку з відмовою ОСОБА_5 у задоволенні позову його вимоги про стягнення з відповідача судових витрат задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: