АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И[1]

07 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Мазурик О.Ф.,

суддів: Левенця Б.Б., Махлай Л.Д.,

секретаря: Синявського Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом про зменшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів у розмірі 2 000 грн. на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, змінився його матеріальний стан. Вказав, що він перебуває у шлюбі та очікує народження дитини, працює у фізичної особи-підприємця та отримує заробітну плату у розмірі 1 600 грн. в місяць, що унеможливлює сплату аліментів у розмірі 2 000 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, незаконність та необґрунтованість рішення суду.

Вказав, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Судом належним чином не досліджено наявні в матеріалах справи докази та не взято до уваги зміну як матеріального, так і сімейного стану позивача. Судом також не взято до уваги матеріального стану відповідачки, яка є працездатною особою та може утримувати дитину.

Судом належним чином не було досліджено обставини щодо отримання ним заробітної плати у розмірі 1 600 грн., у зв'язку з чим відсутня можливість оплачувати аліменти на утримання дитини в сумі 2 000 грн. щомісячно.

За вказаних обставин просив рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягнутих аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 2 000 грн. до 500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити, з підстав наведених в ній.

Відповідачка в судовому засідання просила апеляційну скаргу відхилити, а рішення залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2015 року, яке набрало законної сили, збільшено розмір аліментів, що встановлений рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21 листопада 2012 року, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 07 вересня 2015 року і до повноліття дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Аналіз статті вказує на те, що зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер. Згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. В нормі закріплений вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду.

Судом також встановлено та підтверджується довідкою-розрахунком по аліментам від 15.06.2016, що ОСОБА_1 має заборгованість по аліментам станом на 15.06.2016 у розмірі 10 999,00 грн. та заборгованість по індексації суми несплачених аліментів за рішенням суду у розмірі 4 870,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2015 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 ( а.с. 58).

Згідно довідки Консультативно-діагностичного центру № 2 Дарницького району м. Києва від 26.09.2016 ОСОБА_6 перебуває на обліку в зв'язку з вагітністю (а.с. 59).

Поряд з цим позивач, маючи зобов'язання щодо утримання неповнолітньої дитини від першого шлюбу, яка має вади здоров'я, та очікуючи народження дитини від шлюбу з ОСОБА_6, і такі зміни сімейного стану за доводами позовних вимог призвели до збільшення витрат, 12.04.2016 року влаштовується на роботу до ФОП ОСОБА_7 на посаду менеджера-логіста на постійній основі з окладом 1600 грн., що менше розміру зобов'язання щодо утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що влаштування позивача на роботу з окладом в розмірі 1600 грн. не може бути підставою застосування судом ст. 192 СК України лише з мотивів зменшення розміру доходів позивача, оскільки судом, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, також встановлено, що позивач веде розкішний спосіб життя, а саме: подорожує закордон, відпочиває закордоном, відвідує ресторани, користується елітними автомобілями (а.с. 64-72).

Судом також встановлено, що за станом здоров'я позивач не має обмежень щодо влаштування на роботу із більшою заробітною платою.

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачка, на утриманні якої знаходиться дитина, має поганий стан здоров'я - онкологічне захворювання, не працює у зв'язку з перебуванням на лікарняному, направлена на госпіталізацію та очікує на хірургічне втручання.

Приведені в апеляційній скарзі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доводи апеляційної скарги є тотожними з доводами позовної заяви та були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону дійшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, про що ухвалив відповідне рішення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність й обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. 309 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

У відповідності до вимог, передбачених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України рішення суду повинно бути не тільки законним та обґрунтованим, а й справедливим.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права та є справедливим.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного, судова колегія дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий:

Судді:

Справа № 753/8646/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1508/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Мазурик О.Ф.