Справа № 211/659/16-ц
Провадження № 2-з/211/4/17
У Х В А Л А

02 лютого 2017 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу у складі судді С.В. Ткаченко, при секретарі Л.В.Польчик, у відсутність сторін, розглянувши матеріали заяви Григор»євої ОСОБА_1 про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_5, Сектор патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення,

встановив:

В провадженні Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищевказана цивільна справа

Також, 13.01.2017 року позивачем було надано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3.

Вказане клопотання мотивовано тим, що відповідач ОСОБА_3 може вжити всіх дій для унеможливлення виконання рішення суду, так як навіть вже арештоване майно, а саме автомобіль, який також проходить речовим доказом у кримінальному провадженні, зник та ухвала суду не виконана. Оскільки позивач звернулася до суду з позовом про витребування свого майна вказаного автомобіля із чужого незаконного володіння, а місце знаходження цього автомобіля їй не відоме, його стан не відомий, то вона вважає, що в майбутньому буде звертатися вже з позовом про відшкодування шкоди до відповідача, тому просить забезпечити її позов та накласти арешт на все майно відповідача.

Підстави для забезпечення позову визначені ст. 151 ЦПК України, частиною 3 якої встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 152 ЦПК України).

Одночасно в п. 4 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року N9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Верховний Суд України зазначав, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (абз. 3 п. 7 Постанови Пленуму від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Крім того, за ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність, зокрема, полягає у тому, щоб засіб забезпечення позову відповідає предмету позову за вартістю.

Позивачем заявлено вимогу до ОСОБА_3 про витребування як у добросовісного набувача автомобіля, ніяких позовних вимог про стягнення коштів заявлено не було.

Крім того, виходячи з аналізу норм цивільного законодавства та судової практики, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, оскільки заявником не пред"являлося позовних вимог про стягнення коштів, тому вважати, що невжиття таких заходів як накладення арешту на майно, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому не має підстав.

Посилання позивача на можливе звернення в майбутньому з позовом про відшкодування шкоди до відповідача не є підставою для накладення арешту на майно відповідача для забезпечення можливого майбутнього позову в рамках даної цивільної справіи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 208-210, 293 Цивільного процесуального кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви Григор»євої ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно ОСОБА_3 по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Приватний нотаріус ОСОБА_5, Сектор патрульної поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровської області про витребування майна з чужого незаконного володіння та відновлення становища, яке існувало до порушення - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п'яти днів з дня її проголошення через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_6