Справа № 297/412/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2017 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого: Ільтьо І. І.,

народних засідателів Шкелебей В. М. та Логойда М. М.,

при секретарі: Куні О. І.,

з участю прокурора Михайліченко Г. А., представника Берегівської обласної психіатричної лікарні лікаря-психіатра ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово справу за заявою головного лікаря Берегівської обласної психіатричної лікарні про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку недієздатного:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,

ВСТАНОВИВ:

15.02.2017 року головний лікар Берегівської обласної психіатричної лікарні звернулася в суд з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку недієздатного ОСОБА_2. Заява мотивована тим, що останній 14.02.2017 року поступив в Берегівську обласну психіатричну лікарню, у звязку з тим, що в нього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його небезпеку для оточуючих.

Так, 15 лютого 2017 року ОСОБА_2 було оглянуто комісією лікарів психіатрів Берегівської БОПЛ. Висновком №384 від 15.02.2017 року, який проведений комісією, встановлено обґрунтованість рішення про госпіталізацію його згідно ЗУ «Про психіатричну допомогу», однак лікування громадянина ОСОБА_2, можливе тільки в умовах стаціонару, а згоду останнього мати неможливо, так як він є недієздатною особою.

Представник обласної психіатричної лікарні ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала та просила її задовольнити.

Прокурор заяву також підтримала, просила суд ухвалити рішення про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу в примусовому порядку.

ОСОБА_2, яка є опікуном недієздатного, в судове засідання не прибула.

Заслухавши пояснення представника обласної психіатричної лікарні, думку прокурора, який погодився із вимогами заявника щодо госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу.

Статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра.

В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду.

Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі від 18.12.2009 року розяснено, що у необхідних випадках суд зазначає про урахування: рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення Конституції та законів України, які підлягають застосуванню в даній справі та при вирішенні питання про відповідність Основному Закону України нормативно-правових актів, перелічених у пункті 1 частини першої статті 150 Конституції України, якими сторони доводять свої вимоги чи заперечення; постанов Пленуму Верховного Суду України, прийнятих відповідно до статті 125 Конституції України і статті 55 Закону України від 7 лютого 2002 року N 3018-III "Про судоустрій України", з питання застосування норм процесуального та матеріального права, які підлягають застосуванню в даній справі.

Судом встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 17 лютого 2016 року, визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним та призначено над ним опікуном ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Згідно висновку комісії лікарів №384 від 15.02.2017 року, ОСОБА_4, страждає на параноїдну шизофренію, що являє собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих. Підставою для госпіталізації особи, визнаної недієздатною є: неспроможна самостійно задовольнити свої життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та може вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 визнаний у встановленому порядку недієздатним та згідно висновку комісії лікарів-психіатрів №384 від 15.02.2017 року страждає на параноїдну шизофренію, а також враховуючи, що на даний період його лікування можливе тільки в умовах стаціонару, тому суд вважає, що ОСОБА_2 потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Керуючись ст.ст. 13,14,16-19, 22 Закону України "Про психіатричну допомогу", ст. ст. 279-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Госпіталізувати недієздатного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2 - до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Ільтьо І. І.

Народні засідателі Шкелебей В. М.

ОСОБА_5