Єдиний унікальний номер 237/226/16-ц Номер провадження 22-ц/775/216/2017
Головуючий в 1-й інстанції Ліпчанський С.М.
Доповідач Тимченко О.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів Дундар І.О., Корчистої О.І.

за участю секретаря: Яворського О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Східенерго» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2015 року скасовано судовий наказ від 02 квітня 2015 року, за яким з ОСОБА_1 було стягнуто на користь ПАТ «ДТЕК Східенерго» заборгованість за житлово-комунальні послуги: за постачання теплової енергії - 9 097,41 грн., гарячої води -558,12 гривен, центрального постачання холодної води - 1 209,49 грн., штрафних санкцій 3% річних - 816,22 грн., судового збору -121,80 грн., що дало право позивачу звернутись до суду з позовними вимогами в позовному порядку.

29 лютого 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що відповідач є споживачем житлово - комунальних послуг, які надає відповідач за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконує у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року утворилась заборгованість за опалення у сумі 9 097,41 грн., центральне постачання холодної води - 558,12 грн., центральне постачання холодної води - 1 209,49 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Також просить суд стягнути з відповідача суму штрафних санкцій у вигляді 3% річних на суму - 816,22 гривні та судові витрати у розмірі 1 378,00 гривен.

Рішенням Мар?їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року позовні вимоги ТОВ «ДТЕК Східенерго» задоволено повністю: стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожити комунальні послуги :за центральне опалення - 9 097,41 грн.,за центральне постачання гарячої води - 558,12 грн., за центральне постачання холодної води -1 209,49 грн., штрафних санкції у розмірі 816,22 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в який ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового, про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не застосував наслідки спливу позовної давності та не відмовив у задоволені відповідної частини позовних вимог в супереч ч.4 ст. 267 ЦП України, хоча він просив суд застосувати строки позовної давності. Судом не враховано, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження належного надання житлово-комунальних послуг, не враховано, що ним було підписано два екземпляра договору про надання центрального опалення та горючої води, проте позивач не підписав зазначений договір, незважаючи на його численні вимоги . Вважає, що договір таким чином укладений не був, тому він сплачував лише за холодну воду, яка йому фактично надавалась. Таким чином, сплачені ним кошти за послуги з надання холодної води не свідчать про визнання боргу з постачання теплової енергії та центрального постачання гарячої води. Крім того, він є учасником бойових дій на нього розповсюджуються дія п.5 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.2993 року, за яким йому надається 75% процентна знижка плати за комунальні послуги. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості не вбачається чи враховано позивачем надану йому державою пільгу. Також невірним є висновки суду, щодо стягнення з нього штрафних санкцій у вигляді 3% річних , крім того, про це вказано лише в резолютивній частині рішення без посилання на норми матеріального права.

Представник позивача ТОВ «ДТЕК «Східенерго» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити.

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідач є споживачем житлово - комунальних послуг, які надає відповідач за адресою: АДРЕСА_1 Відповідач належним чином свої зобов'язання не виконував у зв'язку з чим станом на 31 січня 2015 року утворилась заборгованість за опалення у сумі 9 097,41 грн., центральне постачання холодної води - 558,12 грн., центральне постачання холодної води - 1 209,49 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Краматорськтеплоенерго», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та холодної води, які надаються ТОВ «ДТЕК «Східенерго», однак у повній мірі їх не сплачує, у зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача.

Такий висновок суду першої інстанції є вірним та ґрунтується на вимогам закону.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається зі змісту ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема, на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг.

Згідно п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), регулюють відносини між суб'єктами господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною особою та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

У зазначених Правилах визначено, що централізоване опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщення квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання; централізоване постачання холодної та гарячої води - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній та гарячій воді, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем холодного та гарячого водопостачання.

У п.3 Правил, послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 8 Правил, визначено, що послуги надаються споживачі згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вновиться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Пунктами 20-21 Правил, визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання: з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства; з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно із законодавством.

Частиною 3 статті 10 ЦК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 ЦПК України. Докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції при визначенні розміру заборгованості за надані послуги з централізованого теплопостачання та гарячої води правомірно виходив з наданих позивачем розрахунку заборгованості (а.с.14, т.2 ) проведених у відповідності до діючого законодавства , враховуючи усі проведені відповідачем сплати послуг, такі висновки є вірними, а доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими, оскільки відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України про іншій розмір заборгованості, або її відсутність.

Апеляційний суд вважає, що надана позивачем виписка із особистого рахунку № 408044 про надані послуги з централізованого опалення, постачання гарячої та холодної води, на підставі якої і проведено розрахунок суми заборгованості, відображає усі необхідні вихідні данні для перевірки періоду та суми заборгованості за кожен місяць, яка утворились у зазначений періоди та є арифметично вірною (а.с. 14).

Відповідачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції будь-яких належних та допустимих доказів щодо відсутності заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої та холодної води.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу надаються послуги не належної якості, в наслідок чого він не сплачує комунальні послуги за опалення та центральне постачання гарячої води.

Оскільки Правилами визначено порядок перевірки кількості та якості показників надання послуг у пунктах 33-39.

Так, пунктом 33 Правил, визначено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

Представник виконавця, якому відомі причини неналежного надання або ненадання послуги, зобов'язаний невідкладно повідомити про це споживача та зробити відповідну відмітку в журналі реєстрації заявок, що є підставою для визнання виконавцем факту неналежного надання або ненадання послуг (п.34).

Пунктом 35 Правил, передбачено, що представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов'язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з'явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку.

У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об'єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об'єднання споживачів (п.36).

У пунктах 37-38 Правил, закріплено, що за результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця в установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі.

Проте відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що він повідомляв позивача по надання послуг неналежної якості, що було проведено відповідну перевірку та складено відповідні акти.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження належного надання житлово-комунальних послуг , оскільки спростовуються матеріалами справи , які містять: рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області від 14.08.2013 року № 187 «Про визначення виробником та виконавцем комунальних послуг з центрального опалення, гарячого та питного водопостачання» - відокремленого підрозділу «Курахівська теплова електрична станція» товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК «Східенерго» (а.с.15).; рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області від 19.09.2011 року «Про погодження тарифів на комунальну послугу з центрального опалення для населення, бюджетних установ та підприємств усіх форм власності» з додатками 1 та 2 «Тариф на комунальні послуги з центрального опалення для категорії споживачів - населення», «Тариф на комунальну послугу з центрального опалення для категорії - бюджетні установи та інші споживачі» (а.с.16, 17); рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області від 23.02.2010 року №39 «Про погодження тарифів на комунальну послугу з центрального постачання гарячої води, що надається «Східенерго» на території підвідомчій Кураховській міській раді для категорії споживачів нанесення» з додатками «тариф на комунальну послугу з центрального постачання гарячої води для категорії споживачів - населення з 01.04.2010 року (а.с. 18-20); рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області від 29.03.2011 року № 95 «Про затвердження норм витрат води споживачами, які застосовуються при відсутності приборів обліку на території Курхівської міської ради» з додатком ( а.с.21) ; рішення виконавчого комітету Курахівської міської ради Мар?їнського району Донецької області від 23.03.2011 року № 78 «Про розгляд тарифів на комунальну послугу з центрального постачання холодної води, що надається ТОВ «Східенерго» на території, підвідомчій Курахівській міській раді» з додатками (а.с.22-23); постанову національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 17.10.2014 року № 146 «про встановлення тарифів на послугу з централізованого опалення та послуги з центрального постачання гарячої води, що надається населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг (а.с.24-25).

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не застосував до спірних правовідносин позовну давність.

Так, згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Частиною 3 ст.264 ЦК визначено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно виписки із особистого рахунку НОМЕР_1 за період з червня 2013 року по грудень 2013 року включно, (а.с.14) частково вчиняв дії, що свідчать про визнання боргу шляхом його погашення, а саме в червня 2013 року було сплачено - 1103,83 грн., в липні 2013 року -151,98 грн., серпні 2013 року -137,29 грн., в вересня 2013 року - 147,28 грн., в жовтні 2013 року - 6,53 грн., в листопаді 2013 року - 347,65 грн., в грудні 2013 року - 265,41 грн.

Дані обставини свідчать про визнання відповідачем ОСОБА_1 боргу, підтвердження свого обов'язку повернути заборгованість, що перериває строк позовної давності.

Доводи відповідача, що ним сплачувався борг лише за холодну воду , також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається із виписки з особистого рахунку за червень 2013 року відповідачу за центральне постачання холодної води було нараховане 170,09 гривен, а сплачено ним було1103 грн.

Посилання відповідача на те, що він був зареєстрований у спірному будинку лише 02.02.2013 року, тому борги, що виникли до цього часу сплачувати не повинний , є необґрунтованими, оскільки згідно рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 30 листопада 2012 року визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті батька - ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, а вимогами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинялись внаслідок його смерті.

Також необґрунтованими є доводи апеляційної скарги, про те, що при здійснення нарахувань, відповідачу не враховувалось 75% знижку плати за комунальні послуги, передбачену законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , оскільки спростовуються матеріалами справи .

Як вбачається із матеріалів справи, 12.04.2012 року відповідач звернувся до позивача з заявою про урахування його пільги як учасника бойових дій на підставі Закону України № 3551-ХІІ від 22.10.1993 року з 01 лютого 2013 року (а.с.70), яка була врахована що також підтверджено випискою з особистого рахунку № 408044 ( а.с.14) та розшифровкою розрахунку за квітень 2013 року по особистому рахунку 408044, що був наданий суду апеляційної інстанції.

Крім того, за положеннями пункту 5 статті 12 цього Закону учасникам бойових дій надається 75-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб у межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім'ю.

Площа житла, на яку нараховується 75-процентна знижка плати, передбачена пунктами 4 і 5 частини першої цієї статті, визначається в максимально можливому розмірі в межах загальної площі житлового приміщення (будинку) згідно з нормами користування (споживання), встановленими цими пунктами, незалежно від наявності в складі сім'ї осіб, які не мають права на знижку плати. Якщо в складі сім'ї є особи, які мають право на знижку плати в розмірі, меншому ніж 75 процентів, спочатку обчислюється в максимально можливому розмірі 75-процентна відповідна знижка плати.

Отже, інваліди війни та члени їх сімей, ветерани війни та члени їх сімей; учасники бойових дій та члени їх сімей як власники і користувачі жилих приміщень та споживачі комунальних послуг мають пільги на їх оплату відповідно до свого статусу та належності до складу сім'ї пільговика.

Проте заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про те, що не зрозумілі висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача штрафних санкцій у вигляді 3 % річних.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення ст.625 ЦК України, визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте наданий позивачем розрахунок 3% річних за період з 01.11.2011 року по 01.02.2015 року у розмірі 816,22 гривен є невірним, оскільки позивачем невірно розраховано кількість днів просрочки, яка замість 914 днів складає 1048 днів, тому загальна сума 3% річних складає 1016,80 гривен.

В той же час згідно з вимогами ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, тому у апеляційного суду відсутні підстави для зміни рішення за доводами апеляційної скарги відповідача.

Також безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не повинний сплачувати судовий збір на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільнюються учасники бойових дій, Герої України - у сплавах, пов'язаних з порушенням їхніх прав, оскільки ч.1 ст. 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересі. По даній справі процесуальний статус ОСОБА_1 - відповідач, з зустрічним позовом про захист своїх порушених справ він не звертався., тому дія даної норми Закону на нього не розповсюджується.

Інші доводи наведені в апеляційній скарзі не дають підстав для висновку, що неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального закону призвело або могло призвести до неправильного вирішення спору.

Суд першої інстанції повно та всебічно встановив обставини справи, дослідив надані сторонами докази, дав їм належну правову оцінку. Наведені в апеляційній скарзі доводи не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов'язує можливість прийняття рішення про скасування оскаржуваного рішення. Рішення суду є законним і обґрунтованим.

Рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому згідно зі статтею 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Мар?їнського районного суду Донецької області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І. Корчиста