Справа № 316/865/16-ц
Провадження № 2/316/98/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2017 р. м.Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ОСОБА_1, в інтересах якої, на підставі договору, діє адвокат ОСОБА_4, звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області з позовною заявою у якій зазначила, що вона є донькою відповідача по справі -ОСОБА_2 та третьої особи по справі - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження. У 2002 році, за рішенням суду, шлюб між його батьками, який вони уклали 11.10.1997 року, було розірвано. У 2001 році, за рішенням суду, за позовною заявою матері позивачки (третьої особи по справі) до відповідача по справі, було призначено стягнення з відповідача на користь третьої особи по даній справі аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття. Та виконавчий лист було направлено до бухгалтерії ВП «Запорізька АЕС» де працює відповідач.

04.04.2016 року Позивачці виповнилося 18 років та виконавче провадження в частині стягнення аліментів на її утримання було закінчено у звязку із повним та фактичним виконанням рішення суду.

Позивачка зазначає, що з серпня 2015 року є студенткою Одеського національного університету імені ОСОБА_5, факультету журналістики, денна форма навчання та термін навчання становить чотири роки, у звязку з чим весь вільний час вона присвячує навчанню, а тому не має можливості працевлаштуватися і матеріально себе забезпечувати, а тому потребує допомоги батьків. Щомісячні витрати позивача становлять приблизно 5913 грн. 27 коп., її мати (третя особа по справі) не в змозі самостійно забезпечити усі витрати, оскільки працює у дитячому садку та має середній заробіток 2500,00 гривень на місяць, які витрачає на оплату навчання, проїзду транспортом, харчування, канцелярські товари, проживання у гуртожитку, тощо, однак цих доходів не вистачає.

Відповідач працює на ВП «ЗАЕС» на посаді інженера та отримує заробітну плату, яка в середньому складає 10000,00 грн. на місяць, тобто має постійний дохід, а відтак може надавати допомогу позивачу.

Просить суд стягувати щомісячно з відповідача - ОСОБА_2, на своє утримання, аліменти на період навчання у вищому навчальному закладі, у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доход) щомісячно, починаючи стягнення з дати звернення до суду і до 30.06.2019 року включно, а також просить суд стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

У судове засідання позивач та представник позивача, що діє на підставі договору про надання правової допомоги (а.с.12) - адвокат ОСОБА_4 не зявились, надала до суду письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить суд позовні вимоги уточнила в частині дати з якої призначити стягнення аліментів, зазначивши, що сторони дійшли згоди щодо дати з якою просять призначити стягнення аліментів, а саме: з дати скасування судового рішення постановленого в заочному порядку (а.с.102).

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не зявився, надіслав до суду письмову заперечення на позовну заяву зазначивши, що оскільки на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від другого шлюбу, дружина яка не працює та донька дружини від першого шлюбу, а також він продовжує сплачувати аліменти за виконавчим листом на сина від першого шлюбу до досягнення ним повноліття, вимоги позовної заяви щодо стягнення з нього аліментів на навчання позивача визнає частково та не заперечує щодо стягнення в частині 1/8 усіх видів його доходу (а.с.68-69). А також 30.01.2017 року відповідач надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/8 частини усіх видів його заробітку та просить врахувати надані письмові заперечення (а.с.101).

В судове засідання представник відповідача, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги - адвокат ОСОБА_6 (а.с.47, 48), не зявилась надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала частково щодо розміру стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, та просить призначити в розмірі 1/8 частини усіх заробітків відповідача.

У судове засідання третя особа по справі - ОСОБА_3 не зявилась, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.27).

У звязку з неявкою у судове засідання всіх сторін по справі, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків:

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч.2 ст.51 Конституції України є одним з головних конституційних обов'язків. Такий обовязок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч.3 ст.150 СК України, передбачено обовязок батьків щодо забезпечення здобуття дитиною повної загальної освіти.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надати.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.199 Сімейного Кодексу України зазначив про обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частиною 3 ст.181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Пунктом 20 Постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно ч.1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ст.52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.

Судом встановлено, що позивачка по справі є донькою відповідача по справі та третьої особи, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.5) та навчається в Одеському національному університеті імені ОСОБА_5 за денною формою навчання з 01.09.2015 року терміном навчання до 30.06.2019 року, про що надано інформаційну довідку (а.с.30), згідно квитанції від 25 серпня 2015 року позивачкою проведено оплату за навчання у 1 семестрі на 1 курсі навчального закладу у розмірі 7125,00 грн. (а.с.10), а також проведено 08.02.2016 року оплату за навчання на 2 семестрі 1 курсу навчального закладу у розмірі 7125,00 грн. (а.с.9), крім того, згідно із Договором, позивачка проживає у гуртожитку ОНУ ім..ОСОБА_5, за проживання в якому, згідно із п.п.2.4.2 Договору взивається оплата, яка становить 2920,00 грн. на місяць (а.с.8), а також позивачкою надано квитанцію про оплату гуртожитку (а.с.11).

Позовна заява надійшла до провадження суду 10.06.2016 року (а.с.1) та 19 липня 2016 року Енергодарським міським судом Запорізької області було постановлено рішення в заочному провадженні (а.с.33-35); Ухвалою суду від 26 вересня 2016 року було задоволено заяву відповідача та заочне рішення суду від 19 липня 2016 року було скасовано, а справу призначено до розгляду у загальному порядку (а.с.63).

Відповідачем позовні вимоги визнано частково, згідно наданих відповідачем доказів судом встановлено, що згідно довідки про заробітну плату, відповідач працює на Запорізькій АЕС, отримує заробітну плату, з якою проходить утримання за виконавчим листом (а.с.78); Згідно свідоцтва про шлюб виданого 26 травня 2007 року, відповідач одружився (а.с.83) та від даного шлюбу у відповідача є неповнолітня дитина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.84). Згідно наданого відповідачем договору від 06 липня 2016 року (а.с.72-75) та квитанцій (а.с.76-77) - відповідач має кредитні зобовязання за яким здійснює щомісячні відрахування на їх погашення.

Суд критично відноситься до посилань відповідача про матеріальне забезпечення ще й неповнолітньої доньки своєї теперішньої дружини, оскільки згідно чинного законодавства України (Глава 15 СК України), цей обовязок покладено на батьків дитини, яким відповідач не є, тобто, відповідач за власної ініціативи взяв на себе матеріальне забезпечення не власної доньки, отже не може бути взято до уваги при вирішення питання по даній цивільній справі.

Згідно із змістом ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у разі зміни матеріального становища, кожна зі сторін має право подати до суду заяву про зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу положень ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ст.179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Проаналізувавши все вищезазначене, дослідивши докази наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на період навчання підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлено, що позивачка потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача - батька позивача, а відповідач може надавати таку допомогу своїй доньці позивачці по справі.

Вирішуючи питання щодо розміру, в якому необхідно призначити стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що в цій частині вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме: підлягає призначення стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача.

Вирішуючи питання стосовно часу з якого та до якого необхідно призначити стягнення з відповідача на користь позивача аліментів, суд прийшов наступних висновків:

Згідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позивачка звернулась до суду 10.06.2016 року (а.с.1), однак, заочне рішення суду від 19 липня 2016 року було скасовано ухвалою суду 20 жовтня 2016 року (а.с.63), згідно наданих сторонами заяв, вони дійшли згоди щодо часу з якого не заперечують щодо призначення аліментів, зазначивши: з часу скасування заочного рішення (а.с.102, 103). Отже, враховуючи спільне волевиявлення сторін з цього питання, суд вважає, що стягнення аліментів з відповідача на користь позивача підлягає призначенню з 20 жовтня 2016 року. Крім того, позивачем підтримано, а відповідачем не заперечуються вимоги позивача щодо часу до якого необхідно призначити стягнення аліментів, а саме: до 30.06.2019 року (включно), отже, проаналізувавши докази, суд вважає, що в цій частині, вимоги позивача також підлягають задоволенню.

Крім того, згідно ч.1 п.4 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема скасування рішення суду на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 7, 182, 198, 199, 200 СК України та ст.ст. 3, 10, 11, 27, 57-60, 88, 179, 208, 209, 212-215, 292, 294, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Вимоги позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на період навчання - задовольнити частково.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, у розмірі 1/8 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання у вищому навчальному закладі, починаючи: з 20 жовтня 2016 року до 30 червня 2019 рік - включно.

Відкликати виконавчий лист по справі № 316/865/16-ц, провадження № 2/316/608/16 виданий на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 липня 2016 року, про щомісячне стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на період навчання у вищому навчальному закладі, починаючи стягнення з 10.06.2016 року по 30.06.2019 рік - включно.

Провести з 20 жовтня 2016 року перерахунок стягнутих на період навчання аліментів на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, з відповідача - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проведеного на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області від 19 липня 2016 року по справі №316/865/16-ц, провадження № 2/316/608/16, з урахуванням розміру аліментів призначеного за даним рішенням суду від 30 січня 2017 року по справі № 316/865/16-ц, провадження №2/316/98/17.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М. В. Капустинський