Справа № 0807/2198/12
Провадження № 6/316/4/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2017 р. м. Енергодар

Енергодарський міський суд Запорізької області, у складі суду:

головуючого судді: Капустинського М.В.,

секретаря судового засідання: Терещенко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Енергодарі Запорізької області подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області ОСОБА_2 звернулась до Енергодарського міського суду Запорізької області 23.09.2014 року з поданням, про обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання ним своїх аліментних зобов`язань за виконавчим листом № 0807/2198 виданого 13.07.2012 року Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів боржника щомісячно. Державний виконавець зазначає, що боржник рішення не виконує, аліменти не сплачує, будь-яку матеріальну допомогу на дитину не надає. Посилаючись на законодавство, просить суд подання задовольнити.

08.11.2016 року зазначене вище подання надійшло до розгляду в Енергодарський міський суд Запорізької області з апеляційного суду Запорізької області та ухвалою від 09 листопада 2016 року було прийнято до провадження та призначено до розгляду.

В судове засідання представник ВДВС не зявився, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надав, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином (а.с.130).

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просить в задоволенні подання відмовити (а.с.108). Крім того, представник боржника, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_4 (а.с.113) надіслала на адресу суду 18.11.2016 року письмові заперечення в яких подання не визнає, зазначає, що ОСОБА_1 у добровільному порядку надавав та надає матеріальну допомогу стягувачу ОСОБА_5 на утримання спільної дитини. Також зазначив, що стягувач ОСОБА_5 забрала виконавчий лист з ВДВС, у звязку з чим постановою від 03.10.2016 року провадження за виконавчим листом було закрито Енергодарським міським відділом ДВС. Крім того, зауважує на тому, що державним виконавцем не надано жодного доказу, які б слугували підставою для задоволення подання. Просить суд в задоволенні подання відмовити (а.с.110-111).

На адресу суду 16.11.2016 року також надійшла заява стягувача ОСОБА_5, в якій вона зазначає, що не має жодних претензій до боржника ОСОБА_1, оскільки він щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання спільної доньки, просить суд в задоволенні подання відмовити, розглянути справу у її відсутності (а.с.109).

Дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали подання, суд дійшов наступних висновків:

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця від 08.02.2013 року було відкрито виконавче провадження (а.с.38) за виконавчим листом № 0807/2198/2012 виданого Енергодарським міським судом Запорізької області про стягнення аліментів (а.с.39), згідно розрахунку, станом на 08.02.2013 рік заборгованість по виконавчому листу становить 10783, 28 грн (а.с.31).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження, державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

У відповідності до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п.1 ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно обирати місце проживання в межах цієї території.

Згідно ст.313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України, згідно ч.2 та п.5 ч.1 ст.6 якого громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, і якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і ухилення від їх виконання. Ухилення означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. При чому наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню.

Крім того, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні, може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Проте, в матеріалах подання відсутні будь-які дані, які б підтверджували факт ухилення боржника від виконання зазначених зобов'язань, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

У звязку з тим, що відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України, подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування.

Заявником належними та допустимими доказами не підтверджено той факт, що боржник здійснював свідомі діяння (дії або бездіяльність) спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні. Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що станом на теперішній час існує заборгованість по аліментам. Крім того в матеріалах справи наявна копія постанови від 13.10.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу без подальшого його виконання за заявою стягувача ОСОБА_5 (а.с.112)

Враховуючи все вищевикладене, суд дійшов висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Енергодарського міського управління юстиції в Запорізькій області про обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх аліментних зобов`язань відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Енергодарський міський суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М. В. Капустинський