Справа № 203/3835/16-ц
Провадження № 2-з/0203/3/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2017 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Єдаменко С.В.

при секретарі Заярній А.Ю.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову

встановив:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська заходиться цивільна справа № 203/3835/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_5, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання договорів недійсними.

Позивачкою через канцелярію суду було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване за позивачкою. Заява мотивована тим, що зобовязання за договором, про визнання недійсним якого заявлені позовні вимоги, забезпечені іпотекою, відповідачем вживаються дії щодо позасудового звернення стягнення на це майно, у разі перереєстрації та/або відчуження квартири, виконання рішення за позовом про визнання недійсним договору може стати неможливим або утрудненим.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2016 року було забезпечено позовні вимоги шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження та інше) щодо нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року задоволено апеляційну скаргу відповідача, ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2016 року скасовано, а вирішення питання направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Матеріали виділеного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу про забезпечення позову повернулись з Апеляційного суду Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечував, з мотивів, які стали підставою для скасування ухвали судом апеляційної інстанції.

Представник третьої особи підтримав заяву про забезпечення позовних вимог та просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судове засідання не зявились. Водночас, суд виходить з того, що їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про забезпечення позову, оскільки розглядається заява саме позивачки, в якій вона виклала свої доводи та заперечення, після постановлення ухвали суду апеляційної інстанції позивачка та її представник мали час для подання додаткових доводів на підтримку своєї заяви, крім того, ч. 1 ст. 153 ЦПК України передбачає можливість розгляду заяви про забезпечення позову без участі сторін.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку учасників справи суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Положеннями п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що за змістом ч. 1 ст. 151 ЦПК України підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 серпня 2016 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Подана позивачкою заява відповідає вимогам ЦПК України, за її подання сплачено судовій збір в розмірі, визначеному законом.

Предметом позову є визнання недійсним договору позики між позивачкою та відповідачем, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6 19 вересня 2014 року, за реєстром № 786 за додатковими угодами до нього. До заяви про забезпечення позовних вимог додано копію іпотечного договору від 19 листопада 2015 року між позивачкою та відповідачем, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстром № 736, з якого вбачається, що за ним забезпечується виконання зобовязань позивачки, у тому числі й за спірним договором. При цьому для забезпечення виконання зобовязань в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_3. Згідно розділу 5 Іпотечного договору передбачений порядок звернення стягнення на нерухоме майно, у тому числі в позасудовому порядку шляхом реєстрації прав власності на це майно за відповідачем.

Оцінюючи співмірність заходів забезпечення позову з позовним вимогами суд виходить з того, що позивачем не надано доказів чи/або пояснень на спростування доводів, викладених в ухвалі Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 грудня 2016 року, у звязку з чим підстави для задоволення заяви відсутні.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151 154, ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_3 про забезпечення позовних вимог у цивільній справі № 203/3835/16-ц шляхом заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження та інше) щодо нерухомого майна квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1), зареєстрованій за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі. якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти дні з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Єдаменко