Номер провадження 2/289/277/17
Справа № 289/117/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2017 м .Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого Свінцицький Л. В.

при секретарі прокопчук А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Радомишльському районному суді Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ставецької сільради Радомишльського району про визнання права власності на майнотза законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, посилаючись нГа те, що після смерті матері відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка, яку спадкодавець йому заповіла, після її смерті виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, іншим чином ніж шляхом звернення до суду йому спадкових прав не набути, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку.

Позивач в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі свої позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 20.12.2006 року у віці 66 років, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 053696, вона була власником земельної ділянки площею 1,5672 га (кадастровий номер :06:000:0216), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ленінська сільська рада, і яка належала померлій ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 123942 від 15 липня 2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року.

Також встановлено, що ОСОБА_2 10.10.2006 року склала заповіт на імя позивача - свого сина, яким заповіла йому все своє майно, серед іншого, спірну земельну ділянку після своєї смерті.

Встановлено, що оригінал вищезгаданого державного акта є втраченим, тому нотаріусом правомірно було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності за заповітом.

Позивач вступив у спадщину шляхом подання до нотаріальної контори, в шестимісячний строк, відповідної заяви після смерті спадкодавця.

У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд його позовні вимоги задовольняє.

Керуючись ст.ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 88, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 327, 392, 1216-1218, 1223, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері, ОСОБА_2, яка померла 20.12.2006 року в с. Леніне, Радомишльського району Житомирської області - право власності на земельну ділянку площею 1,5672 га (кадастровий номер :06:000:0216), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Ленінська сільська рада, і яка належала померлій ОСОБА_2 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 123942 від 15 липня 2003 року, виданий на її імя на підставі розпорядження голови Радомишльської райдержадміністрації № 137 від 15.05.2003 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.

Суддя Л. В. Свінцицький