АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 667/237/16-ц Головуючий в І інстанції: Ус О.В. Номер провадження: 22-ц/791/204/16 Доповідач: Вейтас І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоВейтас І.В.,
суддів:Радченка С.В.,
Склярської І.В.,
секретар -Зварич С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2016 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, витрат на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2016 року ОСОБА_7 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 квітня 2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна», загинув її чоловік ОСОБА_9.

Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в справі за її позовом до ОСОБА_5 та ПАТ «Страхова компанія «Україна» на її користь стягнуто з ОСОБА_5 1000 гривень франшизи та 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» витрати на поховання в розмірі 4892 гривень, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року, рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині стягнення моральної шкоди і франшизи з ОСОБА_5 скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на її користь 48324 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 14616 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень, що набрали законної сили, позивач отримала виконавчі листи про стягнення з ПрАТ «СК «Україна» 62940,00 грн. на відшкодування моральної та матеріальної шкоди та 4892,00 грн. на відшкодування витрат на поховання. Вказані виконавчі документи перебували на виконанні у ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м.Київі та 29.09.2015 року повернуті стягувачеві на підставі п.2 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю коштів на рахунках боржника, внесення подання про притягнення посадових осіб ПрАТ «СК»Україна» до кримінальної відповідальності тощо. З постанов про повернення виконавчого документу та відомостей на виконавчий листах встановлено, що за виконавчим листом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 62940,00 грн. відшкодовано стягувачеві 123,50 грн., за виконавчим листом про відшкодування витрат на поховання в розмірі 4892,00 грн. відшкодовано 84,15 грн.

Посилаючись на те, що рішеннями судів були встановлені всі обставини справи але страховою компанією не виплачені кошти, позивач вважає, що невиплачена сума підлягає стягненню з винної особи, а саме з ОСОБА_10, та просила суд стягнути з ОСОБА_5 на її користь суму в розмірі 67624,35 гривень.

В травні 2016 року позивач доповнила позовні вимоги та просила стягнути з ОСОБА_5 також витрати на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника в розмірі 8009 гривень, та всього стягнути суму 75633,35 гривень.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2016 року позов ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальну та моральну шкоду в розмірі 62816,50 грн., витрати на поховання в розмірі 4807,85 грн., витрати на встановлення пам'ятника в розмірі 2000,00 грн., а разом 69624 (шістдесят дев'ять тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 35 коп. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі 62816,50 грн., витрат на поховання в сумі 4807,85 грн., ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вказує, що оскільки є рішення суду, які набрали законної сили ухвалені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, суд першої інстанції на підставі п.2 с.1 ст.205 ЦПК України повинен був закрити провадження у справі. Крім того, зазначає, що факт неможливості виконання рішення суду в частині стягнення з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_7 не є підставою для звернення до суду повторно з позовом про стягнення з ОСОБА_5 вже стягнутих рішеннями судів коштів.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника ніким не оскаржується.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, 27.04.2014 року ОСОБА_11, керуючи автомобілем ЗАЗ TF699Р, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_9. Внаслідок даної дружньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження несумісні з життям. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження за ч.2 ст.286 КК України, яке 28.08.2014 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ПАТ «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_7 стягнуто з ОСОБА_5 1000 гривень франшизи та 3000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» витрати на поховання в розмірі 4892 гривень, в решті позовних вимог відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року, рішення Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в частині стягнення моральної шкоди і франшизи з ОСОБА_5 скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ПАТ «Страхова компанія «Україна» на її користь 48324 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 14616 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

На підставі вказаних судових рішень, що набрали законної сили, позивач отримала виконавчі листи про стягнення з ПрАТ «СК «Україна» 62940,00 грн. на відшкодування моральної та матеріальної шкоди та 4892,00 грн. на відшкодування витрат на поховання. Вказані виконавчі документи перебували на виконанні у ВДВС Дарницького районного управління юстиції у м.Київі та 29.09.2015 року повернуті стягувачеві на підставі п.2 ст. 47, ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» за відсутністю коштів на рахунках боржника, внесення подання про притягнення посадових осіб ПрАТ «СК»Україна» до кримінальної відповідальності тощо. З постанов про повернення виконавчого документу та відомостей на виконавчий листах встановлено, що за виконавчим листом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди на загальну суму 62940,00 грн. відшкодовано стягувачеві 123,50 грн., за виконавчим листом про відшкодування витрат на поховання в розмірі 4892,00 грн. відшкодовано 84,15 грн.

Колегія суддів вважає юридично безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що суд, відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України мав закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

За змістом зазначеної норми закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним до позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованим особам звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав закрити провадження у справі.

Оскільки, звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_5 в січні 2016 року, позивач вказувала як підставу позову - невиконання рішення суду Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», що на її думку є підставою для стягнення визначених попередніми рішеннями судів сум з винної особи - ОСОБА_5. Отже позивачем зазначено іншу підставу позову, тому, на думку колегії суддів, у суду не було підстав для закриття провадження у справі.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги, про те, що невиконання ПрАТ «Страхова компанія «Україна» рішення суду не є підставою для стягнення з відповідача ОСОБА_5 вже стягнутих рішеннями судів коштів.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції, керуючись ч.2 ст.528 ЦК України, відповідно до положень якої, у разі невиконання або неналежного виконання обов'язку боржника іншою особою цей обов'язок боржник повинен виконати сам, прийшов до висновку, що оскільки в процесі виконання судового рішення стало відомо про відсутність коштів у ПрАТ «СК «Україна», внаслідок чого виконавчі листі були повернуті стягувачу, несплачені суми заподіяної шкоди підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5.

Однак колегія суддів вважає такий висновок суду неправильним, оскільки суд першої інстанції за наявності судових рішень, якими відмовлено в стягненні шкоди з ОСОБА_5 та стягнуто шкоду зі страхової компанії, фактично здійснив заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, у не передбачений законом спосіб.

Положення статті 1194 ЦК України, на яку посилалась позивач, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», в даному випадку не підлягає застосуванню, оскільки рішеннями Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 грудня 2014 року та Апеляційного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року, встановлено, що страхова виплата покриває завдану позивачці шкоду та стягнуто заподіяну шкоду в повному розмірі зі страхової компанії.

Враховуючи наведене, переглядаючи судове рішення в апеляційному порядку в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди в сумі 62816,50 гривень, витрат на поховання в розмірі 4807,85 гривень підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, отже рішення суду в частині стягнення судових витрат необхідно змінити, зменшивши стягнуту суму з 696, 24 гривень до 20,04 гривень.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог про стягнення витрат на виготовлення та встановлення надгробного пам'ятника в силу принципу диспозитивності не перевіряється, оскільки ніким не оскаржується.

Керуючись ст.ст.303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 316 ЦПК України колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, від імені якого діє ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 04 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди в сумі 62816,50 гривень , витрат на поховання в розмірі 4807,85 гривень скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення яким відмовити ОСОБА_7 в задоволенні вказаних позовних вимог.

Вказане рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 судового збору змінити, зменшивши стягнуту суму з 696, 24 гривень до 20,04 гривень.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий І.В.Вейтас

Судді: С.В.Радченко

І.В.Склярська