УХВАЛА

14.02.2017 року Провадження №2/425/158/17

Справа №414/643/15-ц

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретар Кравченко Л.О., за участю представника позивача: ОСОБА_1, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, відповідача: ОСОБА_3, представника відповідача: ОСОБА_4,

розглядаючи позовну заяву ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_7, про визнання не дійсним заповіту,

в с т а н о в и в:

У судовому засіданні представник позивача заявив відвід судді Коваленку Денису Сергійовичу, який є головуючим у цій справі.

Відвід обґрунтовував тим, що скасування апеляційним судом ухвали суду про залишення позову без розгляду, свідчать про порушення прав позивача і порушення суддею норм національного і міжнародного права, що викликає сумнів у його обєктивності та неупередженості судді.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: ОСОБА_2, заяву про відвід судді підтримала.

Відповідач та його представник заперечили проти задоволення відводу, вважаючи його безпідставним.

А суд, уважно вислухавши аргументи заяви представника позивача про відвід, при цьому думки інших присутніх осіб, які беруть учать у справі, для вирішення питання про відвід, застосував такі норми матеріального і процесуального права, виходячи при цьому із наступних мотивів.

Положення частини 1 статті 54 Конституції України гарантують, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

А в силу положень частини першої статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016 року, захист прав, свобод та інтересів кожного гарантується незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

При цьому, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, також гарантують кожному його право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику цього суду як джерело права.

Так, розглядаючи справи «Pullar v. The United Kingdom», а також «Padovani v. Italy», «Saraiva de Carvalho v. Portugal» надаючи тлумачення терміну «неупередженість», як складової частини «незалежного і безстороннього суду» у своїх рішеннях від 10 червня 1996 року (п.30), 26 лютого 1993 року (п.27) та 22 квітня 1994 року (п.35) Європейським Судом з прав людини було зазначено, що неупередженість складається з двох аспектів: субєктивної та обєктивної неупередженості. Особиста неупередженість передбачається, доки не буде доведено інше. Обєктивний аспект неупередженості наводить до питання про те, чи дозволяють певні факти, які піддаються перевірці, засумніватись у неупередженості судді, незалежно від поведінки останнього.

Як на факт, що свідчить на думку представника позивача про необєктивність та упередженість судді Коваленка Дениса Сергійовича, він вказав на порушення прав позивача що встановлено ухвалою Апеляційного суду Луганської області від 23 січня 2017 року, що набрала законної сили і якою була скасована ухвала Рубіжанського міського суду Луганської області від 15 грудня 2016 року про залишення без розгляду позовної заяви позивача.

Але суд констатує, що представник позивача тільки процитував мотиви апеляційного суду з яких він виходив скасовуючи ухвалу суду.

При цьому, дійсний зміст ухвали Апеляційного суду Луганської області від 23 січня 2017 року, оригінал якої міститься в матеріалах справи свідчить про те, що такого висновку як вказує представник позивача у своїй заяві про відвід (останній абзац першої сторінки), апеляційний суд не робив, як і висновку про те, що суддею першої інстанції були порушені міжнародні норми права, на чому наполягав представник позивача.

Суд погоджується із тим, що апеляційним судом було зроблено висновок про те, що текст судових викликів направлених у смс-повідомленні позивачу та його представнику протирічить вимогам пункту 9 частини 1 статті 75 ЦПК України, та вводить в оману щодо наслідків їх неявки, що не являється належним викликом.

Однак суд зауважує, що тексти смс-повідомлень надсилаються особам, які беруть участь у справі автоматизовано, через програмний комплекс (компютерну програму) „Д-3, шаблони смс-повідмлень у якому розроблені для всієї України, і за роботу якої суддя Коваленко Денис Сергійович не відповідає.

Разом з цим, відразу після надходження матеріалів справи до Рубіжанського міського суду Луганської області і призначення справи до розгляду, суддя Коваленко Денис Сергійович звернувся до керівника апарату Рубіжанського міського суду Луганської області з наданням копії ухвали Апеляційного суду Луганської області від 23 січня 2017 року для вжиття відповідних заходів, і отримав відповідь про те, що шаблони повісток централізовано розроблено для всієї України, але текст ухвали Апеляційного суду Луганської області буде направлено до компетентних організацій для вжиття відповідних заходів.

Наведені обставини, на думку суду, повністю усувають будь-які сумніви щодо обєктивності чи неупередженості судді Коваленка Дениса Сергійовича у згаданому аспекті та свідчать про відсутність причинного звязку між поведінкою головуючого та встановленою апеляційним судом обставиною.

Той аргумент, що справа розглядається довгий час та строки розгляду справи порушені, суд узяв до уваги, але констатує, що апеляційним судом не були зроблені висновки про те, що у цьому вбачається неналежна поведінка головуючого.

Так, апеляційний суд констатував помилку суду першої інстанції у застосуванні положень частини 3 статті 169 та пункту 3 частини 1 статті 207 ЦПК України, але така обставина чи неповне зясування судом обставин, які мають значення для справи самі по собі вочевидь не можуть вважатись обставинами, які викликають сумнів в обєктивності та неупередженості судді. А виключно це, може бути підставою для відводу судді.

Тому суд вважає, що позивач не довів той факт, що суддя Коваленко Денис Сергійович саме внаслідок упередженості чи необєктивності постановив ухвалу, яка була скасована апеляційним судом, а також наявність хоча б обґрунтованих припущень чи сумнівів в обєктивності та неупередженості судді Коваленка Дениса Сергійовича.

Також суд враховує, що представник позивача у своїй заяві про відвід, посилається на порушення судом статей 5 та 10 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до дійсних і повних положень статті 5, які не у повному обсязі використав представник позивача, суд зобов'язаний поважати честь і гідність усіх учасників цивільного процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак.

З огляду на зміст заяви про відвід, представник позивача не навів жодних фактів, які можна було б перевірити, які б свідчили про те, що головуючий-суддя яким-небудь чином виявив неповагу до честі і гідності якого-небудь учасника цивільного процесу та/або здійснює правосуддя нехтуючи такою засадою як рівність усіх часників цивільного процесу за якою-небудь ознакою.

Дійсно, в силу положень частини 2 та 4 статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

У своїй заяві про відвід, представник позивача не навів жодного факту, який можна було б перевірити щоби суд не розяснив особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, коли цього прямо вимагає Цивільний процесуальний кодекс України чи у випадках, коли про це заявила будь-яка особа, яка бере участь у справі або розяснив права та обов`язки тільки кому-небудь одному; щоби суд не попереджував будь-яку особу, яка бере участь у справі про наслідки вчинення або не вчинення нею процесуальних дій (коли цього прямо вимагає Цивільний процесуальний кодекс України чи у випадках, коли про це заявила будь-яка особа, яка бере участь у справі); щоби суд не сприяв усім особам, які беруть участь у справі у здійсненні їхніх прав у випадках встановлених названим кодексом або сприяв у цьому виключно одній особі.

Той факт, що апеляційним судом було встановлено факт невідповідності змісту смс-повідомлень положенням пункту 9 частини 1 статті 75 ЦПК України суд враховує як серйозний аргумент, але як із підставою для відводу, не може із ним погодитись з мотивів викладених вище.

У всіх випадках, коли саме головуючий повинен був розяснювати особам, які беруть участь у справі їх права та обовязки, а також попереджати про наслідки вчинення або не вчинення відповідних дій, головуючий це здійснював.

З урахуванням викладеного, суд не може погодитись із тим, що наведені представником позивача аргументи можуть вважатись обставиною, яка викликає сумнів в обєктивності та неупередженості судді Коваленка Дениса Сергійовича, і тому у задоволенні заяви про відвід головуючому-судді Коваленку Денису Сергійовичу слід відмовити.

Отже, керуючись статтями 1-11,18-20,23-25,208-210, Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання представника позивача про відвід головуючому-судді Коваленку Денису Сергійовичу відмовити.

Ухвала, окремо від рішення суду, оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя Д.С. Коваленко