Справа №563/42/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.02.2017 року Корецький районний суд

Рівненської області

в складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.

секретар судового засідання Степанюк Л.В.

за участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, вказуючи, що з 23 лютого 2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають доньку ОСОБА_3, яка проживає з нею.

Стверджує, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, у них різні характери, відсутнє взаєморозуміння і довіра. Через невідповідність характерів постійно виникають сварки. Стали зовсім чужими людьми.

Прийшла до висновку, що примирення неможливе. А тому, просить шлюб з відповідачем розірвати, малолітню дитину ОСОБА_3 залишити проживати з нею.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги.

Відповідач позовні вимоги визнав, згідний на розірвання шлюбу, вважає, що шлюб не можливо зберегти.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З 23 лютого 2015 року сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі, згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ №096527 виданого 23 лютого 2015 року Виконавчим комітетом Гвіздівської сільської ради Корецького району Рівненської області.

Від спільного життя мають малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження.

Сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують подружні стосунки, проживають окремо, примирення між ними неможливе. При взаємовідносинах, які склались між сторонами, суд вважає, що сімя існує формально, збереження її неможливе.

За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, спільне проживання сторін є неможливим.

Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Зазначений принцип міжнародної норми права констатує ту обставину, що малолітня дитина як правило більше потребує саме материнської любові, турботи і розуміння, згідно із принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про те, що малолітню доньку сторін необхідно залишити проживати з матірю, що не позбавляє батька права на особисте спілкування із донькою та прийняття участі у її вихованні.

Тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України та на підставі ст.ст.110, 112 СК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовільнити повністю.

Шлюб, зареєстрований 23 лютого 2015 року у Виконавчому комітеті Гвіздівської сільської ради Корецького району Рівненської області, актовий запис №1, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвати.

Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити проживати з матірю ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Корецький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

С у д д я :