Провадження № 2/229/171/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника заінтересованої особи ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дружківки Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. В позові зазначив, що з 13 серпня 2011 року по 10 квітня 2013 року він перебував у шлюбі з ОСОБА_3 Вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони разом не мешкають, донька постійно проживає з матірю. Після розлучення відповідач всілякими способами перешкоджає його зустрічам з дитиною. ОСОБА_1 майже кожного дня телефонував ОСОБА_3 з метою домовитися про побачення з донькою, але на вхідні дзвінки колишня дружина не відповідала. Також ОСОБА_1 з метою зустрічі з донькою декілька разів приходив до ОСОБА_3 додому, але остання жодного разу не відкривала дверей. У січні 2016 року позивач звернувся з заявою до відділу опіки та піклування Дружківської міської ради про визначення способу участі у вихованні дитини. Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 13 січня 2016 року позивачу встановлено часовий проміжок для спілкування з донькою: щосуботи з 11:00 до 13:00 год. Позивач неодноразово просив ОСОБА_3 надати йому можливість у спілкуванні з дитиною, але остання навіть не відреагувала. ОСОБА_1 невідомо теперішнє місце реєстрації ОСОБА_3 і доньки. ОСОБА_1І працює автоматником х/в автоматів JNFR в ПАТ «Дружківський завод металевих виробів». За місцем роботи та мешкання характеризується позитивно. Створення перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою порушує не тільки його права як батька, а й суперечить інтересам дитини. Просить суд зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у його спілкуванні з донькою ОСОБА_5; визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5: щосуботи з 11:00 до 13:00 години.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі і пояснив, що дійсно його неповнолітня донька ОСОБА_5 не знає його як батька. Багато часу вони не спілкувалися. ОСОБА_6 виховується матірю, яка багато разів чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною (не надавала можливості домовитися про зустрічі, не відповідала на вхідні телефонні дзвінки та змінювала адресу місця мешкання). Однак, він бажає у подальшому спілкуватися з дитиною, бо це є його батьківський обовязок. Вважає, що відповідач не повинна чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні доньки. Просить суд задовольнити позов, зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у його спілкуванні з донькою ОСОБА_5; визначити спосіб його участі у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5: щосуботи з 11:00 до 13:00 години.

Представник позивач ОСОБА_2 просив суд у повному обсязі задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 пояснила, що позовні вимоги визнає частково. Після розірвання шлюбу позивач ОСОБА_1 приходив до доньки і з нею спілкувався. Жодних нарікань або заборон відповідач йому не чинила. 01 січня 2013 року позивач останній раз бачився з донькою. Після тієї зустрічі він довгий час не зявлявся та не спілкувався з нею. У грудні 2015 року з нього стягнуті аліменти на утримання дитини. Саме після цієї події позивач зявився і пропонував їй відмовитися від стягнення аліментів. Зазначила, що оскільки ОСОБА_5 фактично не знає свого батька, то з метою уникнення душевної травми дитини і внутрішнього страху щодо спілкуванням з ним, вважає необхідним бути присутньою при спілкуванні з ними.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_7 підтримала висновок органу опіки та піклування та вважає, що оскільки дитина не знає свого біологічного батька, сприймає батьком теперішнього чоловіка матері, то спілкування позивача з донькою ОСОБА_1 без присутності матері може нанести їй психологічну травму. Спілкування з дитиною у цьому випадку треба починати поступово і у присутності матері, яка буде сприяти встановленню контакту між батьком та дитиною.

Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин. що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи.

Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини».

12 березня 2012 року у м. Дружківка Донецької області народилася ОСОБА_5. Її батьками є ОСОБА_1 (батько), ОСОБА_8 (мати).

Рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради від 13 січня 2016 року № 23 ОСОБА_1 визначено спосіб участі у вихованні дитини ОСОБА_5 шляхом відвідання з дочкою дошкільних на навчальних закладів, медичних та оздоровчих установ, місць дитячих розваг та відпочинку, розвивальних гуртків тощо, як у присутності матері, ОСОБА_3, так і без неї; часовий проміжок спілкування батька ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_5 визначити наступним чином: щосуботи з 11:00 год. до 13:00 год.; зобовязано ОСОБА_1: попередньо погоджувати з ОСОБА_3 час спілкування з дочкою ОСОБА_5 з урахуванням режиму дня дитини і стану її здоровя; використовувати час для спілкування з ОСОБА_5 на розвиток особистості дитини, реалізацію її прав на фізичний, духовний, інтелектуальний та культурний розвиток; зобовязано ОСОБА_3 забезпечити реалізацію права дитини ОСОБА_5 на безперешкодне спілкування з батьком ОСОБА_1 та належне виховання з його боку.

ОСОБА_1 працює автоматником х/в автоматів JNFR в ПАТ «Дружківський завод металевих виробів». Має у власності квартиру № 10 у будинку № 46 м.Дружківка Донецької області. У вказаному житлі є зареєстрованим. За місцем роботи та свого мешкання характеризується позитивно. На обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває. Має задовільний стан здоровя.

У суді свідок ОСОБА_9 пояснила, що мешкає по вул. Стефаніка, буд. № 2 м.Дружківка Донецької області, тобто є сусідкою відповідача. Вказала, що коли ОСОБА_3 і ОСОБА_1І разом мешкали по вул. Джерельній, 40 м.Дружківка, ОСОБА_1 не вживав алкогольні напої, але з дитиною проводив дуже мало часу, тобто майже з нею не контактував. Після розірвання стосунків ОСОБА_1 зовсім не приходив до доньки ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що його колишній зять ОСОБА_1 після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 не бере участі у вихованні дитини.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що мешкає по вул. Козацька, 88-85 м. Дружківка. Вказала, що перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_1 Зазначила, що її чоловік неодноразово дзвонив своїй колишній дружині ОСОБА_3 з метою зустрічі з донькою ОСОБА_5, але вона на вхідні дзвінки не відповідача. Фактично ОСОБА_3 перешкоджає зустрічам батька з дитиною.

Свідок ОСОБА_12 у суді пояснила, що доводиться матірю ОСОБА_1 Вказала, що її син сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, але на превеликий жаль, він не зустрічається з нею. Цьому перешкоджає ОСОБА_3, яка не відповідає на вхідні телефонні дзвінки.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

З урахуванням встановлених судом обставин, враховуючи висновок органу опіки та піклування Дружківської міської ради від 07 лютого 2017 року №16-0266/01-01 щодо способу участі у вихованні неповнолітньої ОСОБА_5 батька ОСОБА_1, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні своєї доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: щосуботи з 11:00 до 13:00 в присутності матері ОСОБА_3. Із врахуванням того факту, що на даному етапі дитина не знайома зі своїм біологічним батьком, їй потрібен деякий час для адаптації, пристосування до батька, зважаючи на вік неповнолітньої дитини, стан її здоровя та виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам дитини.

У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, налагодженням стосунків з батьком, його пізнання, позивач не позбавлений можливості згідно з вимогами ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення інших способів участі у вихованні дитини або згідно зі ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, заінтересована особа - орган опіки та піклування Дружківської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_5.

Визначити такий спосіб участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_5: щосуботи з 11:00 до 13:00 в присутності матері ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складений 17 лютого 2017 року.

Суддя: С. О. Рагозіна