АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року та копії наданих матеріалів по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, компенсації заборгованості середнього заробітку за час затримки заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути із відповідача заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, середній заробіток за час затримки заробітної плати, а також моральну шкоду. (а.с.1-4)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 листопада 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі. (а.с.6)

23 грудня 2016 року судом отримано заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на цінні папери та грошові кошти на банківських рахунках Приватного акціонерного товариства «ВО «Мальва». (а.с.8)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишено без руху та встановлено строк для виправлення недоліку п'ять днів з дня отримання заяви. (а.с.9-10)

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та цінні папери ПрАТ «ВО «Мальва» визнано неподаною та повернуто позивачу. (а.с.11)

В апеляційній скарзі позивач посилаючись на порушення судом норм процесуального права, незаконність та необґрунтованість ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року, просив її скасувати та постановити ухвалу про забезпечення позову. На обґрунтування скарги зазначив, що ст. 153 ЦПК України не передбачено можливості залишення заяви про забезпечення позову без руху та повернення її позивачу на підставі ст. 121 ЦПК України, а крім того з підстав ненадання доказів на підтвердження наявності у відповідача коштів на банківських рахунках, відомості щодо яких становлять банківську таємницю. (а.с.12)

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав скаргу і просив її задовольнити.

Розглянувши виділені матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як видно із ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року, залишаючи подану заяву про забезпечення позову без руху, суддя виходив із її невідповідності вимогам ст. 151 ЦПК України, із обґрунтуванням такого висновку, посиланням на те, що позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що на даний час у відповідача є грошові кошти на рахунках у банку та цінні папери, а також не надано копії заяви з доданими документами до неї для направлення всім учасникам процесу. (а.с.9-10)

Визнаючи неподаною та повернувши заяву про забезпечення позову, районний суд із посиланням на ч. 2 ст. 121 ЦПК України виходив з того, що позивачем не виконано вимог ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року. (а.с.11)

Відповідно до статей 11, 27, 31 ЦПК України, позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими їх обґрунтовує, та зазначає докази на підтвердження обставин.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 8 ст. 153 ЦПК України).

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказаних норм закону не врахував та посилався на вимоги ст. 121 ЦПК України, якою врегульовано залишення без руху та повернення позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову.

Крім того, докази отримання позивачем копії ухвали судді Шевченківського районного суду міста Києва від 26 грудня 2016 року в наданих матеріалах справи відсутні.

За таких обставин, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною і обґрунтованою, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням заяви і доданих матеріалів до суду першої інстанції.

Ухвала колегії суддів апеляційного суду не перешкоджає подальшому провадженню у справі і відповідно до ч. 1 ст. 324 ЦПКУкраїни у касаційному порядку оскаржена бути не може.

Керуючись ст.ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу судді Шевченківського районного суду міста Києва від 10 січня 2017 року - скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/3115/2017

Унікальний номер 761/39354/16-ц

Головуючий у першій інстанції - ОсауловА.А.

Доповідач Левенець Б.Б.