233 № 233/6451/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.

за участю секретаря Кліменко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє Какулія Отарі Євгенович, до Дебальцівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

26 грудня 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1, в інтересах якої діє Какулія Отарі Євгенович, до Дебальцівської міської ради, в якій вона просить суд визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1, в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2, який помер 26 жовтня 2014 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 1772, виданого 09.01.2003 року виконавчим комітетом Дебальцівської міської ради Донецької області, житлова квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/4 частини кожному. 26 жовтня 2014 року її чоловік помер, а вона фактично прийняла після нього спадщину, оскільки мешкала разом із спадкодавцем. Їх діти, які теж є спадкоємцями першої черги, були зареєстровані за іншими адресами та із заявами про прийняття спадщини в установлений законом строк не звертались. 15.09.2016р. вона звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено через відсутність оригіналу свідоцтва про право власності на житло. Цей документ разом з іншими речами було втрачено в лютому 2015 року, коли позивач залишала м Дебальцеве у звязку з проведенням активної фази АТО. Отримати дублікат зазначеного свідоцтва про право власності у позивача не має можливості, оскільки зараз місто Дебальцеве знаходиться на території, де органи влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, тому звернутись до виконавчого комітету Дебальцівської міської ради Донецької області з заявою про видачу дублікату неможливо.

В судове засідання позивачка та її представник не зявились, надали суду заяви, про розгляд справи без їх участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Представник відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, в порядку ст.74 ЦПК України.

16.02.2016 р. судом постановлено ухвалу про заочний розгляд зазначеної справи.

За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Зясувавши позицію позивача та її представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який був зареєстрований 1 березня 1979 року в Куйбишевському рай бюро ЗАГС Кокчетавської області, актовий запис № 11 (а.с. 12).

ОСОБА_2 помер 26 жовтня 2014 року у віці 56 років в м. Дебальцеве Донецької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-НО № 791793, актовий запис № 474 складений 28.10.2014 року Відділом ДРАЦС Дебальцівського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с. 11).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 09.01.2003 року виконавчим комітетом Дебальцівської міської ради Донецької області, згідно з розпорядженням (наказом) № 1772, житлова квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/4 частини кожному (а.с.16). Що також підтверджується копією довідки Єнакіївського бюро технічної інвентаризації (а.с.18).

Позивач ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_2 на день його смерті були зареєстровані за однією адресою: м. Дебальцеве Донецької області, вул. 60 років Жовтня, 30-Б/36, що підтверджується копіями їх паспортів (а.с.9-11). Отже позивач фактично прийняла спадщину.

Їх діти ОСОБА_5 (а.с.63-64) та ОСОБА_4 (а.с.65) на день смерті спадкодавця були зареєстровані за іншими адресами (а.с.14-15), а отже фактично спадщино не прийняли

Крім того, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 02.02.2017 р. підтверджена відсутність спадкової справи, відкритої після смерті 26.10.2014 р. ОСОБА_2 (а.с. 71-72), що свідчить про те, що заяви про прийняття спадщини в установлений законом строк подані не були.

При зверненні до нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено, що підтверджується письмовою відмовою приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Луганської області ОСОБА_6 від 15.09.2016 р. Відмова обґрунтована тим, що у позивачки відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло (а.с. 20).

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Дебальцівської міської ради Донецької області 09.01.2003 року згідно з розпорядженням (наказом) № 1772 право власності на спірну квартиру виникло у ОСОБА_1, її покійного чоловіка ОСОБА_2 та у їх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Оригінал зазначеного документу у позивача відсутній, що також підтверджується відповідною відмовою у вчинені нотаріальної дії.

Відсутність можливості оформити свідоцтво про право на спадщину в нотаріальному порядку викликана тим, що відповідно до п. 4.18. Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Мінюсту №296/5 від 22.02.2012р., якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Разом з тим, посилання позивача про те, що дублікат зазначеного документу нею отримати неможливо, є обґрунтованим, оскільки орган, що видавав цей документ є виконавчий комітет Дебальцівської міської ради Донецької області, діяльність якого, відповідно до Єдиного державного реєстру підприємств, організацій, установ, не припинена, та здійснюється за адресою м. Дебальцеве, вул. Радянська, 85. Проте, відповідно до розпоряджень КМ України № 1275 від 02.12.2015 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України», а також №1058 від 07.11.2014 р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Дебальцеве Донецької області визнано територією на якій здійснювалась антитерористична операція і на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А отже, встановити чи діє орган місцевого самоврядування Дебальцевська міська рада та її виконавчий комітет в межах та на підставі чинного законодавства України не можливо. За цих обставин суд дійшов висновку, що дійсно отримати правоустановчий документ - відповідний дублікат свідоцтва про право власності, є неможливим, а отже позивач дійсно потребує захисту щодо свого невизнаного права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Клопотання осіб, які беруть участь у справі, з вимогою про подання оригіналів письмових доказів до суду не надходило. Отже, суд дійшов висновку, що подані копії документів є належними та допустимими доказами по справі та підтверджують обставини, викладені у заяві.

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Нормами ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також, як розяснено у Листі ВССУ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадок, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості в нотаріальному порядку реалізувати своє право на отримання спадщини за законом після смерті ОСОБА_2, померлого 26 жовтня 2014 року, а також, що позивачем повністю доведено обґрунтованість її позовних вимог, вибрано належний спосіб захисту, а тому її вимога про визнання за нею права власності в порядку спадкування на нерухоме майно підлягає задоволенню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє Какулія Отарі Євгенович, до Дебальцівської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2, що належить померлому ОСОБА_2 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Дебальцівської міської ради Донецької області 09.01.2003 року згідно з розпорядженням (наказом) № 1772, та зареєстрована Єнакіївським бюро технічної інвентаризації і записана у реєстрову книгу за № 49 39, як за спадкоємцем першої черги за законом, що фактично прийняв спадщину, після смерті її чоловіка ОСОБА_2, померлого 26 жовтня 2014 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті у нарадчій кімнаті та проголошені 16 лютого 2017 року.

Повний текст рішення суду виготовлений 21 лютого 2017 року.

Суддя