Справа № 209/3846/16-ц
Провадження № 2/209/142/17
РІШЕННЯ
іменем України
"09" лютого 2017 р. Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Багбая Є.Д.
при секретарі Золотих Л.М.
за участі позивача ОСОБА_1 її представника адвоката Баранової Л.Я., відповідача ОСОБА_2 її представника адвоката Демінова О.І., співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними,визнання права власності на 48/100 часток житлового будинку і земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:
Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання зявилися, позов не визнали повністю.
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, визнання права власності на 48/100 часток житлового будинку і земельної ділянки. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач ОСОБА_2 є її невісткою, дружиною її сина ОСОБА_6 . Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 їх діти та є онуками позивача. Інтереси неповнолітнього відповідача ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за законом представляє його мати ОСОБА_2 . Позивачу ОСОБА_1 на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 березня 1989 року належали 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 частки цього будинку належали на праві власності синові позивача ОСОБА_6 чоловіку і батькові відповідачів. Домоволодіння АДРЕСА_2 загальною площею 149,4 кв.м., житловою 57,6 кв.м., погрібу Б-1, сараю В-1, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, тротуару І.. Житловий будинок А-1 складається з двох ізольованих квартир: АДРЕСА_3 загальною площею 80,7 кв.м., житловою 37,0 кв.м. Також позивачу ОСОБА_1 на праві особистої приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 27 вересня 2010 року Виконавчим комітетом Дніпродзержинської міської ради, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 37, належали 48/100 частин земельної ділянки площею 0,0597 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 . Інші 52/10 частки цієї земельної ділянки теж належали ОСОБА_6 . Відповідачі ОСОБА_7 разом із сином позивача ОСОБА_6 вп`ятьох проживали окремо своєю сім`єю в квартирі АДРЕСА_5 . Позивач мешкає одна в ізольованій квартирі АДРЕСА_6 цього ж будинку. Зі мною в цій квартирі зареєстровані дочка позивача - ОСОБА_8 і онука позивача - ОСОБА_9 , які з 2012 року фактично разом з позивачем не проживали: дочка з 2012 р. по 2015 р. винаймала житло у м. Дніпродзержинську разом із своїм співмешканцем, а онука з 2012 року працювала у Києві, потім на тривалий час виїхала в Турцію. Позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , їй 70 років, вона непрацездатна особа похилого віку. За станом здоров`я перебуває під диспансерним наглядом у Центрі первинної медико-санітарної допомоги № 3 з приводу атеросклеротичного кардіосклерозу ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу, гіпертонічної хвороби ІІ ступеню 3-ї стадії із ризиком ІY; трофічних виразок гомілок з обох сторін. Я потерпаю від сильних болів у ногах, високого тиску, головокружіння, слабкості тощо. За віком і станом здоров`я відповідно до медичного висновку лікарсько-консультаційної комісії «ЦПМСД № 3» позивач потребує постійного медикаментозного лікування, а також постійного стороннього догляду. За таких обставин вона домовилась із своїм сином ОСОБА_6 про укладання з ним договору, за яким передала б йому власність належні їй 48/100 частин житлового будинку за умови і земельної ділянки за умови, що син буде доглядати за нею до її смерті та надавати необхідну їй за віком і станом здоров`я допомогу. 24 грудня 2013 року між нею та її сином ОСОБА_6 були укладені два договори дарування, посвідчені державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим №1-3685 посвідчений договір дарування, згідно якого позивач передала в дар ОСОБА_6 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_4 , яка є ізольованою квартирою та яка є її єдиним місцем проживання, та за реєстровим №1-3686 посвідчений договір дарування, згідно якого я передала в дар ОСОБА_6 48/100 частин земельної ділянки АДРЕСА_4 на якій розташований спірний будинок. Позивач вказує, що укладаючи із сином договори дарування, вона помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, внаслідок похилого віку, відсутності юридичних знань та досвіду. Довіряючи своєму сину і нотаріусу під час оформлення договорів була впевнена, що укладає з сином договори довічного утримання, тобто домовилася, що син буде її доглядати та допомагати їй до самої смерті та забезпечувати її належним чином, а вона в свою чергу у винагороду передасть йому у власність свою частину їх спільного житлового будинку і їх спільної земельної ділянки. Після укладання договорів, позивач фактично своє майно не передавала обдарованому, та продовжила проживати в подарованій частині будинку де проживає і по цей день. Іншого житла вона не має, продовжує оплачувати всі комунальні послуги. Син продовжував проживати зі своєю родиною в своїй частині будинку, яка становить ізольовану квартиру. Син як вони домовлялись допомагав їй, купував ліки, продукти викликав лікарів. 16 травня 2014 року син позивача ОСОБА_6 був призваний Дніпродзержинським міським військовим комісаріатом на військову службу в порядку мобілізації до військової частини № НОМЕР_1 , де проходив службу на посаді стрільця-гранатометника. 24 червня 2014 року ОСОБА_6 вибув на бойове завдання. 24 серпня 2014 року ОСОБА_6 зник без вісті. З часу мобілізації сина позивач залишилась без його допомоги та піклування. Відповідачі на прохання позивача за відсутності ОСОБА_6 купити продукти, ліки, допомогти у побуті відмовлялись доглядати та допомагати їй, пославшись на те, що не мають таких обов`язків. Позивачу допомагали її рідний брат і донька ОСОБА_8 .. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 травня 2016 року, що набрало законної сили 10 червня 2016 року, задоволена заява ОСОБА_2 ; ОСОБА_6 оголошений померлим з 24 серпня 2014 року. 22 червня 2016 року Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області складений актовий запис № 03 про смерть ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після оголошення ОСОБА_6 померлим на підставі рішення суду відкрилась спадщина. ОСОБА_6 не залишив заповіту. Його спадкоєцями за законом 1-ї черги є: позивач як мати померлого, та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - як дружина і сини ОСОБА_6 .. У склад спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшли в цілому житловий будинок АДРЕСА_4 та земельна ділянка за цією адресою, у тому числі і 48/100 часток цього будинку і земельної ділянки, що відчужені були позивачем ОСОБА_6 по оспорюваним нею договорам дарування. Відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , звернувшись із відповідними заявами до першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори. У зв`язку з помилковим укладанням договорів дарування нерухомого майна замість договору довічного утримання позивач залишилась без соціального захисту, можливості отримувати допомогу і утримання, яких потребує за віком і станом здоров`я і тому просить суд визнати недійсним договір дарування 48/100 часток житлового будинку АДРЕСА_4 , укладений між нею і ОСОБА_6 та посвідчений 24 грудня 2013 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим № 1-3685, та визнати за нею право власності на 48/100 часток житлового будинку АДРЕСА_4 , що складається з: житлового будинку А-1 загальною площею 149,4 кв.м., житловою 57,6 кв.м., погрібу Б-1, сараю В-1, огорожі № 1, воріт № 2, хвіртки № 3, тротуару І. Визнати недійсним договір дарування 48/100 часток земельної ділянки АДРЕСА_4 , укладений між нею і ОСОБА_6 та посвідчений 24 грудня 2013 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим № 1-3686, та визнати за нею право власності на 48/100 часток земельної ділянки АДРЕСА_4 загальною площею 0,0597 га. Стягнути з відповідачів в рівних частках понесені нею судові витрати (судовий збір).

.
Позивач та її представник в судове засідання зявилися, позов підтримали в повному обсязі, просять його задовольнити повністю.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 в судове засідання зявилися, позов не визнали повністю, надано письмові заперечення проти позову /а.с. 80-82/, згідно яких та своїх пояснень вони вказали, що вимоги позивача безпідставні оскільки, позивач є дієздатною особою, ніяких правових підстав для укладання договорів довічного утримання не було, оскільки син позивача весь час допомагав їй до їх укладання та до моменту його мобілізації, тому позивач повністю усвідомлювала правовий характер та суть укладених договорів. Просять відмовити в задоволенні позову.

Судом досліджені докази по справі:
Допитані свідки по справі:

Допитаний свідок ОСОБА_10 який пояснив суду, що є рідним братом позивача, вказав, що позивач погано себе почувається останні кілька років, остання казала йому близько 4 років тому, що перепише хату на сина, якщо той буде її доглядати та допомагати до її смерті.

Допитана свідок ОСОБА_11 , яка пояснила суду, що є сусідкою сторін по справі, проживає в сусідньому будинку. Позивач розповідала їй, що переписала хату на сина, для по життєвого утримання. Син позивача також казав їй, що домовився доглядати мати до смерті за хату.

Допитаний свідок ОСОБА_12 , який пояснив суду, що є сусідом по вулиці, сторін по справі, позивач є подругою його матері. Позивач та її син казали раніше, що уклали договір про догляд матері.

Допитана свідок ОСОБА_13 , яка пояснила суду, що є дружиною рідного брата позивача, їй відомо, що позивач в 2009 році збиралася робити «дарственну» на сина, приходила до них радилася як краще зробити. Потім казала, що оформила договір із сином, після його смерті сказала, що хотіла не так оформити як зробила, оскільки онуки та невістка за нею не доглядають.

Допитана свідок ОСОБА_14 , яка пояснила суду, що є сусідкою сторін по справі та проживає через 4 будинки від них. Вказала, що позивач часто хворіє, казала їй декілька років тому, що хоче зробити довічне утримання, щоб син їй допомагав, за що обіцяла переписати на нього будинок коли помре. Син позивача також казав, їй що буду доглядати матір до смерті, а та навзаєм перепише на нього будинок. Потім позивач казала, що переписала будинок. Після смерті сина в позивача погіршилися стосунки із невісткою та онуками, оскільки вони їй не допомагають.

Допитана свідок ОСОБА_15 , яка пояснила суду, що є матір`ю відповідача ОСОБА_2 .. Вказала, що в 2013 році зять допомагав перекривати їм кришу та розповідав, що хочуть переписати половину будинку матері на онука ОСОБА_16 , але потім оскільки той був неповнолітнім, переписали на сина позивача;

Досліджені письмові докази по справі шляхом оголошення їх у судовому засіданні;
- пенсійне посвідчення позивача /а.с. 9/, згідно якого підтверджується, що позивач є пенсіонером;

- копія паспорту позивача /а.с. 10/, згідно якого підтверджується його особа;

- квитанції про сплату комунальних послуг наданих позивачем /а.с. 11-20, 93-103/, згідно яких підтверджується сплата комунальних послуг за будинок позивачем;

- звіт про оцінку майна /а.с. 21/, згідно якого підтверджується вартість спірного майна;

- заява приєднання до умов договору розподілу природного газу, договір на користування електричною енергією, акти приєднання /а.с. 22-29, 107-108/, згідно яких підтверджується отримання комунальних послуг позивачем в спірному будинку;

- свідоцтво про смерть /а.с. 30/, згідно якого підтверджується дата смерті сина позивача;

- свідоцтво про народження /а.с. 31/, згідно якого підтверджується, що позивач є матір`ю померлого ОСОБА_6 ;

- довідки ЛКК /а.с. 32, 33/, згідно якої підтверджується, що позивач станом на 30 серпня 2016 року потребує постійного медикаментозного лікування, діагноз ІХС, кардіосклероз атеросклеротичний, гіпертонічна хвороба 3 ступеню, ступень 2, ризик 3, трофічні язви голені, потребує постійного стороннього догляду;

- довідка з місця проживання позивача /а.с. 34/, згідно якої підтверджується реєстрація позивача в спірному будинку та її дочки та онуки;

- довідка /а.с. 35/, згідно якої підтверджується реєстрація сина позивача та відповідачів в домоволодінні;

- акти про не проживання /а.с. 36, 37/, згідно яких підтверджується, що дочка та онука позивача не проживали разом з нею в період 2012-2013 роках;

- рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 травня 2016 року, що набрало законної сили 10 червня 2016 року /а.с. 38-39/, згідно якого задоволена заява ОСОБА_2 ; ОСОБА_6 оголошений померлим з 24 серпня 2014 року;

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с. 40-44/, згідно якого підтверджується належність спірної земельної ділянки;

- ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 березня 1989 року /а.с. 45-48/, на підставі якої позивачу належали 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_4 );

- технічний паспорт на будинок /а.с. 49-55/, згідно якого підтверджується технічна характеристика будинку який складається з двох ізольованих квартир, в яких окремо проживають сторони по справі;

- витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 56, 58/, згідно яки підтверджується реєстрація права власності на спірну частину будинку та на спірну частину земельної ділянки на сина позивача на підставі договору дарування;

- договори дарування /а.с. 57, 59, 119, 120/, згідно яких підтверджується, що 24 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_6 були укладені два договори дарування, посвідчені державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим №1-3685 посвідчений договір дарування, згідно якого позивач ОСОБА_1 передала в дар ОСОБА_6 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_4 та за реєстровим №1-3686 посвідчений договір дарування, згідно якого я передала в дар ОСОБА_6 48/100 частин земельної ділянки АДРЕСА_4 на якій розташований спірний будинок;
- квитанції про сплату комунальних послуг наданих відповідачами /а.с. 83-86/, згідно яких підтверджується сплата комунальних послуг за будинок відповідачами;

- інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта /а.с. 111-114/, згідно якої підтверджується відсутність позивача іншого житла;

- копія спадкової справи після померлого ОСОБА_6 /а.с. 125-160/, згідно якої підтверджується, що сторони по справі є спадкоємцями ОСОБА_6 ;

- виписка з медичної карти позивача /а.с. 164/, згідно якої підтверджується, наявність в позивача хронічних хвороб та необхідність постійного медичного лікування;

- інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта /а.с. 165/, згідно якої підтверджується наявність в позивача земельного паю;

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).
Відповідно до статей 229233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.
Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування.
За змістом статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не лише про предмет договору, а й досягли згоди щодо всіх його істотних умов. Договір, що встановлює обов`язок обдаровуваного вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не вважається договором дарування, правовою метою якого є передача власником свого майна у власність іншої особи без отримання взаємної винагороди.
Ураховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку, неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, і що ця помилка дійсно була і має істотне значення. Такими обставинами є: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.
Отже, наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору дарування замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору дарування та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором дарувальником обдаровуваному та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору дарування.
Лише в разі встановлення цих обставин норми частини першої статті 229 та статей 203 і 717 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.
Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-372цс16, які відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими до застосування.
Згідно зі ст. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно вимог статті 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

У судовому засіданні встановлені судом обставини та визначені до них правовідносини. Позивачу ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_6 на праві приватної спільної часткової власності належав житловий будинок АДРЕСА_4 , та земельна ділянка на якій вона була розташована. ОСОБА_1 належало 48/100 часток нерухомого майна, її сину ОСОБА_6 52/100 часток нерухомого майна 24 грудня 2013 року між позивачем ОСОБА_1 та її сином ОСОБА_6 були укладені два договори дарування, посвідчені державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим №1-3685 посвідчений договір дарування, згідно якого позивач передала в дар ОСОБА_6 свої 48/100 частин житлового будинку АДРЕСА_4 , яка є ізольованою квартирою та яка є її єдиним місцем проживання, та за реєстровим №1-3686 посвідчений договір дарування, згідно якого позивач ОСОБА_1 передала в дар ОСОБА_6 свої 48/100 частин земельної ділянки № НОМЕР_2 , розташованої по АДРЕСА_4 на якій розташований спірний будинок. 16 травня 2014 року син позивача ОСОБА_6 був призваний Дніпродзержинським міським військовим комісаріатом на військову службу в порядку мобілізації. 24 серпня 2014 року ОСОБА_6 зник без вісті. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30 травня 2016 року, що набрало законної сили 10 червня 2016 року, задоволена заява ОСОБА_2 ; ОСОБА_6 оголошений померлим з 24 серпня 2014 року. 22 червня 2016 року Дніпровським районним у м. Дніпродзержинську відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровський області складений актовий запис № 03 про смерть ОСОБА_6 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після оголошення ОСОБА_6 померлим на підставі рішення суду відкрилась спадщина. ОСОБА_6 не залишив заповіту. Його спадкоємцями за законом 1-ї черги є: позивач як мати померлого, та відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - як дружина і сини ОСОБА_6 .. У склад спадщини після смерті ОСОБА_6 увійшли в цілому житловий будинок АДРЕСА_4 та земельна ділянка за цією адресою, у тому числі і 48/100 часток цього будинку і земельної ділянки, що відчужені були позивачем ОСОБА_6 по оспорюваним нею договорам дарування. Відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_6 , звернувшись із відповідними заявами до першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори.

Суд вважає встановленим наявність фактів, якими обґрунтовуються вимоги позивача, та не обґрунтовуються заперечення відповідачів з таких мотивів.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є людиною похилого віку (1946 року народження), за станом здоров`я потребує стороннього догляду та матеріальної допомоги, що підтверджено медичними довідками ЛКК, суд не приймає з цього приводу заперечення відповідачів та представника відповідача ОСОБА_2 , які вказували, що не доведено наявність цих хвороб на час укладання договорів, оскільки це спростовується медичними довідками про наявність хронічних хвороб та підтверджується поясненнями свідків. Крім того приймаючи до уваги вік позивача, хвороби не мали можливості розвинутись в короткий час між укладанням спірних договорів та їх оспоренням всудовому порядку.
Позивач погодилась на передачу своєї частини будинку, яка є ізольованою квартирою та частини земельної ділянки на якій розташована спірна частина будинку, та яка є єдиним житлом позивача та у якій вона продовжувала проживати після укладення договору дарування, у власність сина лише за умови довічного утримання й, укладаючи спірні договори, помилялась щодо правової природи правочину, прав та обов`язків, які виникнуть після його укладення між нею та сином. Вищезазначене підтверджується доказами по справі, зокрема поясненнями свідків, які пояснювали, що між позивачем та її сином існувала домовленість про її догляд сином, та про передачу будинку в його власність після її смерті, також підтверджується письмовими доказами по справі зокрема квитанціями про сплату комунальних послуг за спірну частину будинку позивачем.
На підставі вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правочину недійсним, оскільки вважає їх цілком доведеними позивачем.
Як наслідок визнання договору дарування частини квартири недійсним, суд відповідно до вимог ст.293 ЦК України, вважає за необхідне повернути позивачу частки спірного будинку та частку спірної земельної ділянки, шляхом визнання за нею права власності на неї.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, крім відповідача ОСОБА_5 , який є неповнолітнім.
На підставі ст. 203, 229-233, 717 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 57, 59, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-
ВИРІШИВ :
Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , що діє у власних інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними,визнання права власності на 48/100 часток житлового будинку і земельної ділянки задовольнити повністю.
Визнати недійсним договір дарування 48/100 часток житлового будинку АДРЕСА_4 , укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та посвідчений 24 грудня 2013 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим №1-3685.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 48/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2 загальною площею 149,4 кв.м., житловою 57,6 кв.м., погрібу Б-1, сараю В-1, огорожі №1, воріт №2, хвіртки №3, тротуару І.
Визнати недійсним договір дарування 48/100 часток земельної ділянки АДРЕСА_4 'янське, укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та посвідчений 24 грудня 2013 року державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Бурдік С.С. за реєстровим №1-3686.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 48/100 часток земельної ділянки АДРЕСА_4 , загальною площею 0,0597 га.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 367 гривень 46 копійок.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 367 гривень 46 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений позивачем судовий збір в розмірі 367 гривень 46 копійок.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Є.Д. Багбая