Справа №442/5181/16-ц
Провадження №2/442/228/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді : ОСОБА_1

при секретарі : Петрів В.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2

третьої особи Луб»янської В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дрогобичі цивільну справу за позовною заявою Дрогобицької міської ради до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, Луб»янської ОСОБА_4 про знесення самочинного будівництва, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить зобов»язати ОСОБА_3 знести самовільно здійснене будівництво між будинками № 5 та № 9 по вул. Б.Лепкого та привести до попереднього стану.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ОСОБА_3 на земельній ділянці, що відноситься до земель міста, та не надана в приватну власність або користування на вул. Б.Лепкого № 5 та № 9 у м.Дрогобич здійснює самовільне будівництво складських приміщень із 9 відкритими дверними прорізами, без права на виконання будівельних робіт, чим порушена ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», постанова КМУ від 13.04.2011 № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт», що підтверджується відповіддю Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції на колективне звернення мешканців будинків № 5 та № 9 по вул. Б.Лепкого. Дрогобицькою міською радою рішення про надання ОСОБА_3 у власність або користування земельної ділянки між будинками № 5 та № 9 по вул. Б.Лепкого не приймалось, а отже земельна ділянка є самовільно зайнятою та підлягає звільненню та приведенню у первинний стан за рахунок відповідача. В позові посилається на ст. 376 ЦК України, ч.1-2 ст. 212 ЗК України, та вважає, що відповідач не мав ніякого права на здійснення даного будівництва.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, не повідомивши про причини своєї неявки, хоча повістка йому була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст. 224 ЦПК України, а тому суд вважає особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст. 224 ЦПК України.

У судовому засіданні Луб»янська В.М., яка залучена в якості третьої особи так як являється співвласником квартири в будинку № 5, до якої самочинно добудовано об»єкт знесення, не заперечила щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи Департаменту Архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області у судове засідання не з»явився, не повідомивши причин своєї неявки.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, беручи до уваги вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

При вирішення даного спору слід брати до уваги норми закону, які регулюють питання примусового знесення об'єкта будівництва, зокрема, ст.376 ЦК України.

Доказуванню підлягають обставини передбачені ст. 376 ЦК України, а відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею ст. 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч.4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на його нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6 відповідно до вимог статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Згідно п.4 Постанови Пленуму обумовлено, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлю, споруди , іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотиним порушенням будівельних норм і правил.

Як вбачається з листа Департаменту архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 02.10.2015 року № 10136/507915 у м.Дрогобич на вул. Б.Лепкого № 7 між нежитловими приміщеннями, які належивать цілісно-майновому комплексу ДКТВП «Дрогобичкнига» на земельній ділянці, щ відноситься до земель міста, та не надана у приватну власність або користування між будинками №5 та № 9 по вул. Б.Лепкого у м.Дрогобич Львівської області, ОСОБА_3, здійснює будівництво складських приміщень із 9-ма відкритими дверними прорізами без права на виконання будівельних робіт, чим порушив ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності», вимоги постанови КМУ від 13.04.2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт». Земельна ділянка, на якій відповідач здійснив самочинне будівництво, відноситься до земель територіальної громади міста Дрогобича в особі Дрогобицької міської ради

За результатами перевірки складено акт від 30.09.2015 р. № 3/53, протокол про адміністративне правопорушення та видано припис від 30.09.2015 р. № 3/53 про зупинення будівельних робіт, до отримання права на виконання будівельних робіт та припис від 30.09.2015 р. № 3/53 про порушення вимог містобудівного законодавства, а саме ч.1 ст.34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності».

Як вбачається із копії заяви мешканців будинку № 5 по вул. Б.Лепкого у м.Дрогобич адресованої міському голові м.Дрогобича від 13.05.2016 року, Департаментом архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 02.10.2015 року № 10136/507915 будівельні роботи ОСОБА_3 зупинені. Однак, знесення даного самовільного будівництва в добровільному порядку на даний час не проведено.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міста, крім іншого, належить розпорядження землями територіальної громади.

У відповідності до ч.4 ст.33 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» розміщення об»єктів будівництва на території населених пунктів та за їх межами під час комплексної забудови територій здійснюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради відповідно до її повноважень шляхом надання містобудівних умов та обмежень або видачі будівельного паспорта відповідно до містобудівної документації у порядку, передбаченому цим законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у судовому засіданні встановлено, що самочинне будівництво здійснене відповідачем ОСОБА_3 порушує права Дрогобицької міської ради, а також права інших власників квартир в будинку № 5 по вул. Б.Лепкого у м. Дрогобичі, а відповідачем ненадано суду спростувань та заперечень до позову .

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 213, 215, 88, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 376 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Зобов»язати ОСОБА_3 знести самовільно здійснене будівництво між будинками №5 та №9 по вул.Б.Лепкого в м.Дрогобичі, Львівської області та привести до попереднього стану.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Дрогобицької міської ради сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн.

Рішення може бути оскаржено в судову палату по цивільних справах Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Гарасимків Л.І.