АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5818/17 Справа № 201/2640/17 Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернулася із вищевказаним позовом до суду посилаючись на те, що з відповідачем у справі перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається на другому курсі денного відділення у ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж».

Оскільки утримання сина вимагає значних витрат та потребує матеріальної допомоги, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина, який продовжує навчання у розмірі 1 500 грн. щомісячно та до припинення навчання.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року позов задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_3, аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 850 грн. щомісячно, починаючи з 20 лютого 2017 року та до припинення навчання, але не більше ніж до 30 червня 2019 року, в особі матері ОСОБА_2, допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць.Вирішено питання про судові витрати (а.с.37-39).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.41-43).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони у справі є батьками повнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який навчається на другому курсі денного відділення у ДВНЗ «Дніпропетровський індустріальний коледж» (а.с. 9).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст. ст. 198, 199 цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.

Частиною 1 ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визначив аліменти на користь позивачки в розмірі 850 грн. ОСОБА_2 щомісячно на період навчання повнолітнього сина ОСОБА_4 з урахуванням положень ст. 182 СК України на період навчання.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За положеннями ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги зміну економічної ситуації в Україні, у зв'язку із підвищенням цін, колегія суддів відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на законі, оскільки зазначені обставини, не є підставою для зміни розміру присуджених аліментів у розумінні положень ст.182 СК України.

Також не заслуговують на увагу твердження позивачки про невідповідність висновку суду щодо розміру аліментів, оскільки розмір присуджених судом аліментів не повинен бути меншим 50 процентів прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 10 прожиткових мінімумів спростовується роз'ясненнями, зазначеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров