Справа № 298/226/15-ц
У Х В А Л А

18 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів ФАЗИКОШ Г.В., БИСАГИ Т.Ю.

при секретарі ТЕРПАЙ С.М.

за участю позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача приватний нотаріус Великоберезнянського районного нотаріального округу Чурей Алла Василівна, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Великоберезнянського районного суду від 31 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

03.03.2015 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 звернулися до суду з указаним позовом до Малоберезнянської сільської ради Великоберезнянського району і зазначали, що є рідними сестрами ОСОБА_8, який проживав у будинку АДРЕСА_1 і помер ІНФОРМАЦІЯ_1 не залишивши заповіту. Спадковим майном є вищевказаний житловий будинок із належними до нього будівлями і спорудами, наявність майна стверджується зареєстрованим відповідно до закону Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 25.11.2011 і витягом від 09.02.2011 № 28950608 про державну реєстрацію права на майно. Вартість майна становить 46891,00 грн. Позивачі як спадкоємці другої черги за законом своєчасно прийняли спадщину, однак, постановою від 26.02.2015 № 20/02-31 нотаріальна контора відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Водночас зазначали, що за життя спадкодавцем правовстановлюючі документи на майно не були виготовлені.

Посилаючись на ці обставини, на неможливість оформити права на спадщину в позасудовому порядку та на норми закону, що регулюють питання права власності, його визнання, а також правила спадкування, позивачі просили визнати право власності на 1/2 частину будинку № 6 з надвірними будівлями та спорудами по вул. Садовій в с. Мирча Великоберезнянського району Закарпатської області за кожним з них.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 31.03.2015 позов задоволено: визнано за ОСОБА_4 і ОСОБА_7 право власності на 1/2 будинку АДРЕСА_1 за кожною.

У порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України як особа, яка не брала участі у справі, в якій суд вирішив питання про її права та обов'язки, рішення суду оскаржила як незаконне ОСОБА_6, яка посилається, зокрема, на те, що до моменту смерті ОСОБА_8 понад п'ять років проживала з ним однією сім'єю, проте, без реєстрації шлюбу. Зазначений факт встановлений рішенням Великоберезнянського районного суду від 02.07.2014, яке набрало законної сили. Вона піклувалася про спадкодавця, який часто хворів, разом з ним утримувала спадкове майно, після смерті поховала спадкодавця, вважає, що має право хоча б на якусь частку в спадщині. Суд, розглядаючи справу, не перевіряв, чи є інші спадкоємці за ОСОБА_8, позивачі про таке теж не повідомляли. Отже, суд вирішив справу щодо прав на спадкове майно без участі в ній одного зі спадкоємців, який претендує на частку в спадщині, але був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні, навести свої доводи, подати докази тощо. З огляну на викладене, апелянт просить рішення суду скасувати, позов залишити без розгляду.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 20.11.2015 провадження в справі було зупинено на підставі ст. 201 ч. 1 п. 1, ст. 203 ч. 1 п. 1 ЦПК України до залучення до участі в справі правонаступника позивача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 06.07.2017 на підставі ст. 37 ч. 1 ЦПК України залучено до участі в справі ОСОБА_2 в якості правонаступника позивача ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які апеляцію не визнали, розглянувши справу за апеляцією за правилами ст. 305 ч. 2 ЦПК України у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення або оспорювання саме її прав (ст. 3 ч. 1, ст. 15 ч. 1 ЦПК України), зазначене стосується як права на позов, так і права на апеляцію. Особа на власний розсуд здійснює своє право на захист і розпоряджається своїми цивільними та процесуальними правами (ст. 12 ч. 1, ст. 20 ч. 1 ЦК України (тут і далі норми матеріального права в редакції, що була чинною на час виникнення день відкриття спадщини), ст. 10 ч. 1, ст. 11 ч. 2 ЦПК України); особа зобов'язана належно довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; предметом доказування є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 10 ч.ч. 2, 3, ст. 11 ч. 1, ст.ст. 57-60, ст. 179 ч. 1 ЦПК України). Апелянт, подаючи в порядку ст. 292 ч. 1 ЦПК України скаргу, повинен довести наявність у нього права на її подання, наявність фактів і обставин, що свідчать про вирішення судом питання саме про його права і обов'язки, про порушення рішенням суду, ухваленим без залучення до участі в справі апелянта, його законних прав та інтересів.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8, який був рідним братом ОСОБА_4 і ОСОБА_7 (а.с. 5-16). ОСОБА_8 проживав і був зареєстрований у житловому будинку АДРЕСА_1, який разом із надвірними будівлями та спорудами належав йому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії НОМЕР_1 від 25.01.2011, право власності було зареєстровано 09.02.2011 (а.с. 23-24). Довідками Малоберезнянської сільської ради від 26.02.2015 № 209 (а.с. 27), від 08.09.2017 № 05-02/591, складеними на підставі даних погосподарської книги № 13, стверджується, що окрім ОСОБА_8 за вказаною адресою ніхто не проживав та був зареєстрованим.

ОСОБА_4 і ОСОБА_7 прийняли спадщину за ОСОБА_8 подавши заяви приватному нотаріусу Великоберезнянського районного нотаріального округу Чурей А.В. 30.09.2014 і 09.10.2014 відповідно, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 05/14 (а.с. 113, 119). Постановою нотаріуса Чурей А.В. від 26.02.2014 вих. № 20/02-31 ОСОБА_4 і ОСОБА_7 було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на вказаний вище житловий будинок у зв'язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа (а.с. 135).

Заяву про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_8, подала 29.07.2014 нотаріусу Чурей А.В. і ОСОБА_6, яка факт проживання однією сім'єю з померлим ОСОБА_8 без реєстрації шлюбу з початку 2009 року і до дня смерті останнього підтверджувала рішенням Великоберезнянського районного суду від 02.07.2014, що набрало законної сили 15.07.2014, де такий факт був установлений (а.с. 103, 105-106).

На момент подання 12.05.2015 ОСОБА_6 апеляційної скарги на рішення Великоберезнянського районного суду від 31.03.2015 вищевказане рішення суду було чинним. У цьому сенсі на відповідний час ОСОБА_6 мала право на подачу апеляції як особа, яка претендує на спадщину і вчинила для її прийняття юридично значиму дію, тоді як суд вирішив питання щодо права власності на спадкове майно на користь інших спадкоємців за участю відповідача - органу місцевого самоврядування, проте, без участі ОСОБА_6 в якості належного відповідача, чим вирішив питання про її права та обов'язки.

Втім, у подальшому ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 27.11.2015 рішення Великоберезнянського районного суду від 02.07.2014 було скасовано, заяву ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу залишено без розгляду, роз'яснено ОСОБА_6 право подати відповідний позов на загальних підставах. З мотивувальної частини ухвали апеляційного суду вбачається, що оскаржуючи рішення суду першої інстанції від 02.07.2014 ОСОБА_4 вказувала, зокрема, на те, що ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 до дня її смерті (ІНФОРМАЦІЯ_3), що унеможливлює його проживання у шлюбі із ОСОБА_6 з початку 2009 року, а після смерті дружини ОСОБА_8 півтора року проживав однією сім'єю зі ОСОБА_10.

ОСОБА_6 ставила судовим порядком щодо ОСОБА_4 і ОСОБА_7 і питання про зміну черговості спадкування за ОСОБА_8, чинною ухвалою Великоберезнянського районного суду від 15.03.2016 цю заяву ОСОБА_6 залишено без розгляду.

У разі спадкоємства за законом спадкоємці одержують право на спадкування почергово; за загальним правилом, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття; рідні сестри спадкодавця є спадкоємцями другої черги за законом; особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, є спадкоємцями четвертої черги за законом (ст.ст. 1258, 1262, 1264 ЦК України).

ОСОБА_2 є спадкоємцем за заповітом майна ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, держнотаріусом Великоберезнянської держнотконтори Гончар Т.М. видано 20.05.2016 ОСОБА_2 Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, де спадковим майном зазначено 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_7 на підставі рішення Великоберезнянського районного суду від 31.03.2015, право власності ОСОБА_2 на це майно зареєстровано 20.05.2016 (а.с. 148-151). За ОСОБА_4 право власності на іншу половину цього будинку зареєстровано 16.04.2015 (а.с. 150).

Таким чином, на час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на рішення Великоберезнянського районного суду від 31.03.2015 перестали існувати підстави для її подання, які полягали в наявності чинного судового рішення, що уможливлювало для апелянта ставити питання щодо спадкових прав як таке. Зі скасуванням відповідного судового рішення слід констатувати, що ОСОБА_6 не має права апеляційного оскарження рішення Великоберезнянського районного суду від 31.03.2015, таким не вирішувалося питання про її цивільні права та обов'язки (право на спадкування). Підстав стверджувати, що такі права і обов'язки у ОСОБА_6 виникли та існували на відповідний час, існують на час розгляду апеляції і щодо таких прав і обов'язків є належні та допустимі докази, наразі немає.

За таких обставин, суд першої інстанції не вирішував питання про права і обов'язки ОСОБА_6, остання не підтвердила наявності у неї права на апеляцію, яку подала, тому підстав для перевірки законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції за цією апеляцією немає.

Відтак, оскільки наявність у ОСОБА_6 права на апеляційне оскарження рішення суду перевірялася і зазначені обставини були встановлені після відкриття апеляційного провадження, це провадження відповідно до ст. 8 ч. 8, ст. 292 ч. 1, ст. 297 ч. 5 ЦПК України підлягає закриттю.

Керуючись ст. 8 ч. 8, ст. 292 ч. 1, ст. 297 ч. 5, ст. 304 ч. 1 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Великоберезнянського районного суду від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_2 до Малоберезнянської сільської ради Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді