Справа № 344/3834/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1492/2017
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Девляшевський
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.,

секретар Капущак С.В.,

з участю відповідача - ОСОБА_1 та її представника -

ОСОБА_2,

представника ПАТ КБ «ПриватБанк» -

Рокетської С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором № б/н, укладеним між сторонами 08.04.2011 року на суму 8 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, утворилась заборгованість, яка станом на 29.02.2016 року становила 14 498,93 грн, яка складається з: 7712,66 грн - заборгованість за кредитом, 4 919,65 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 700 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 666,62 грн - штраф (процентна складова). Посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач відмовляється погасити вищезазначену заборгованість, позивач просив стягнути її в примусовому порядку.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року позов задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 08.04.2011 року в розмірі 14 498,93 грн, що складається з: 7 712,66 грн - заборгованість за кредитом, 4 919,65 грн - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 700 грн - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн - штраф (фіксована частина), 666,62 грн - штраф (процентна складова) та 1 378 грн судових витрат.

Не погоджуючись із даним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом не враховано, що відповідач є інвалідом 2 групи, пенсіонером, платіжну картку на отримання пенсії отримувала у ПАТ КБ «ПриватБанк». Крім цього їй на прохання працівників банку було видано кредитну картку, як обов'язкову з лімітом 1000 грн. ОСОБА_1 вважає, що свої зобов'язання за кредитною карткою виконувала належним чином. Також апелянт звертає увагу суду на те, що Анкету-заяву, картку клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг вона не підписувала і вказані документи при ухваленні рішення у позивача не витребовувалися та судом не досліджувалися. Крім того, на думку апелянта, суд повинен був застосувати норму ЦК, за якою розмір неустойки може бути зменшений, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Апелянт також зазначає, що її жодним чином не було повідомлено про час, дату та місце судового розгляду, про існування судового рішення їй стало відомо із повідомлення ВДВС в м. Івано-Франківську про відкриття виконавчого провадження. Посилаючись на вищенаведене, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу з наведених вище мотивів підтримала. Додатково відповідач зазначила, що розмір кредитної заборгованості визнає частково, згідна в добровільному порядку повернути заборгованість за тілом кредиту. Також вказала, що кредитною карткою вона користувалась неодноразово, однак вчасно повертала зняті з рахунку готівкові кошти у тому ж розмірі.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. доводи апеляційної скарги заперечила. Зазначила, що згідно документальних відомостей, наданих Банком, ОСОБА_1 отримувала кредитні кошти, через деякий час вона повертала Банку отриману суму коштів, які йшли спочатку на погашення відсотків, а потім - тіла кредиту. Внаслідок того, що ОСОБА_1 не дотримувалась своєчасного погашення всіх кредитних зобов'язань, у неї виникла заборгованість. Рішення суду вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із того, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе за Заявою позичальника, Умовами та правилами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, у неї утворилась заборгованість, яка підлягає поверненню. З цим висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 08 квітня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, який складається з заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів банку, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку на суму 8 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.5, 6-31).

Згідно із ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Встановлено, що у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, у неї утворилась заборгованість, яка станом на 08.04.2011 року становила 14 498,93 грн, з яких: 7 712,66 грн - заборгованість за кредитом; 4 919,65 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 700,00 грн - заборгованість за пенею та комісією, а також з штрафів - 500 грн (фіксована частина) та 666,62 грн - процентна складова. Дана заборгованість підтверджується долученим до матеріалів справи розрахунком, правильність якого жодними належними та допустимими доказами не спростовано (а.с. 3-4).

Посилання апелянта ОСОБА_1 про те, що отримуючи кошти з кредитної картки, вона повертала їх у тому ж розмірі, не можуть свідчити про належне виконання нею взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредитних коштів, оскільки обов'язок сплати позичальником кредитних коштів передбачено п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг, за якими позичальник зобов'язується погашати заборгованість не лише за кредитом, а й за відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, а також проценти в розмірі, встановленому Тарифами Банку.

Також колегія суддів відхиляє твердження ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції повинен був застосувати ч.3 ст. 551 ЦК України та зменшити розмір неустойки, оскільки, по-перше, нарахована Банком заборгованість за пенею та комісією у розмірі 700 грн не перевищує розмір завданих нею збитків та суми заборгованості. А по-друге, відомостей про обставини, на підставі яких відповідач могла б клопотати перед судом про зменшення суми пені в матеріалах справи немає.

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 належно не виконувала взяті на себе зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк».

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянтів висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а заочне рішення Івано-Франківського міського суду від 30 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий: В.А. Девляшевський

Судді: Р.Й. Матківський

В.Д. Фединяк