Справа № 589/4547/16-ц
Провадження № 2/589/202/17
16 січня 2017 р. м.Шостка
Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі
головуючого судді Сидорчука О.М.,
секретаря судового засідання Надточій І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування будинком,
У листопаді 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що є власником будинку АДРЕСА_1, в якому зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (відповідач), однак за своїм місцем реєстрації дана особа тривалий час не проживає, участі в утриманні не приймає, комунальні платежі не сплачує.
В судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, викликаний в судове засідання судовою повісткою, направленою за місцем реєстрації, в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд.
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке.
З копії договору купівлі-продажу будинку від 11.11.2016 вбачається, що позивач є власником будинку АДРЕСА_1. За інформацією Центру надання адміністративних послуг Шосткинської міської ради, вбачається, що місце проживання - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано саме у вищевказаному будинку.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Кузьомкіною Л.Д. було посвідчено договір купівлі-продажу вищевказаного будинку за реєстровим № 823 від 11.11.2016 року, станом на 16.11.2017 р. (на час розгляду справи) належить позивачу, частка якого складає 100%, тобто, позивач у даній справі є одноособовим власником даного будинку.
З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування даного житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), посвідченого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Кузьомкіною Л.Д. за реєстровим № 824 від 11.11.2016 вбачається, що позивач придбала земельну ділянку площею 0,0397 га за адресою будинку АДРЕСА_1.
Згідно копії будинкової книги (для прописки громадян) за вищевказаною адресою будинку АДРЕСА_1 вбачається, що попередня власниця квартири ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та її донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, були зареєстровані в цьому будинку з 20.09.2012 по 31.10.2016. Відповідач значиться зареєстрованим з 05.04.2013.
З копії договору купівлі-продажу будинку та копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від. 11.11.2016 вбачається, що будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_4 на підставі договору дарування посвідченого 19.06.2012 приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Спановським М.П., за № 1210, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно КП "Шосткинське МБТІ" 06.07.2012, реєстраційний № 30781859. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до частини другої даної статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 ЖК УРСР, а саме: до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1, між даними особами будь-які договор щодо проживання відповідача в належному позивачу житлі не укладались.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернути до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.
Цивільним процесуальним засобом, яким забезпечується реалізація права на звернення до суду, є позов, тобто матеріально-правова вимога до суду заінтересованої особи (позивача) про здійснення правосуддя в цивільній справі на захист прав, свобод чи інтересів, порушених чи оспорюваних іншою особою (відповідачем). Таким чином, сторонами в цивільній справі є особи, які перебувають між собою в матеріальних правовідносинах, в яких суб'єктивному праву одного відповідає суб'єктивний обов'язок іншого й матеріально-правовий спір між якими є предметом судового розгляду.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Враховуючи зміст даної норми, вимога про скасування реєстрації місця проживання особи може бути звернута до відповідного органу реєстрації лише після того як, по-перше, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням набере законної сили, по-друге, особа з даним рішенням звернеться до органу реєстрації для зняття реєстрації, по-третє, орган реєстрації відмовить в знятті з реєстрації. На момент судового розгляду даної цивільної справи настання вищевказаних юридичних фактів є лише припущенням на майбутнє.
Таким чином, саме рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання. Необхідність додаткового підтвердження цієї обставини рішенням суду відсутня.
"…51. Суд знову наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право порушити в суді чи трибуналі будь-який позов, який стосується його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, пункт передбачає "право на суд", одним з аспектів якого є право доступу до суду, тобто право порушувати в судах позов для вирішення цивільного спору. Однак це право було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити, щоб пункт 1 статті 6 детально описував процедурні гарантії, які надано сторонам, - справедливість, відкритість і оперативність проваджень, - і не передбачав би гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як положення, що лише гарантує право на звернення до суду та проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуації, несумісної з принципом верховенства права, який Високі Договірні Сторони зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, виконання судового рішення має розглядатися як невід'ємна частина "судового процесу" для цілей статті 6 (див. "Бурдов проти Росії", заява N 589498/00, п. 34)…" / "Офіційний вісник України", № 27, 2005 р.
Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористався своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подав, в судове засідання не з'явився без поважних причин.
Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 217 ЦПК України, судом встановлюється наступний порядок виконання рішення суду, а саме: дане рішення суду після набрання ним законної сили є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації місця проживання у вищевказаному житлі відповідача ОСОБА_2
Керуючись ст.ст. 213, 215 ЦПК України,
Позов задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Сумської області через Шостинський міськрайонний суд Сумської області.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя О.М.Сидорчук