Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3476/16-ц
Провадження № 2/553/154/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30.01.2017м. Полтава
Ленінський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді - Новака Ю.Д.,
при секретарі - Каленіченко В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в залі суду цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, треті особи: Подільська районна у м. Полтаві рада, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г», Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж,-

В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2016 року представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, треті особи: Подільська районна у м.Полтаві рада, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г» про визнання права власності на самочинно збудований гараж.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити.
Представники відповідача ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, попередньо надавши заяви про розгляд справи без його участі та заперечення відповідно до яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог за відсутності спору.
Представники третіх осіб Подільської районної у м.Полтаві ради, Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив Левада 2г» в судове засідання не зявилися, попередньо надавши заяви про розгляд справи без їх участі.
Представник третьої особи ОСОБА_3 міського управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради в судове засідання не зявився, попередньо надавши заперечення проти позову.
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справ.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 являлась членом незареєстрованого автогаражного кооперативу на території якого, в 2007 році за адресою вул. Головка, 9г, в м. Полтаві, здійснила будівництво цегляного гаражу замість металевого за власний кошт. Таке ж будівництво здійснили і інші члени, на той час не зареєстрованого авто гаражного кооперативу за період з 2005 по 2008 роки. В 2005 році деякі члени кооперативу звернулись до ОСОБА_4 комітету Ленінської районної ради стосовно першочергового будівництва 14 капітальних гаражів. ОСОБА_4 комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, членам кооперативу було повідомлено, що виконком не заперечує проти будівництва капітальних гаражів замість металевих, однак для цього необхідно об'єднатись в гаражний кооператив, згідно з погодженою схемою розробити проект будівництва гаражів і погодити його в установленому порядку. Згідно з розробленою схемою, Рішенням виконавчого комітету Ленінської районної у місті Полтаві ради від 21.03.2006 року №111 було погоджене місце розташування індивідуальних гаражів по вул. Головка в кількості 66 штук на земельній ділянці площею 2800 м.кв. та надано дозвіл на виготовлення робочого проекту на будівництво гаражів та погодження його в установленому порядку та проекту щодо відведення земельної ділянки під індивідуальні гаражі по вул. Головка площею 2800 м.кв.
31.07.2008 року було створено та зареєстровано в установленому законом порядку Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г» (Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи серії А00 № 790006 від 31.07.2008 року, Довідка з ЄДР серії АА №102201 від 01.08.2008 року).
У зв'язку з прийняттям ОСОБА_3 міською радою рішення від 13.08.2009 року «Про порядок розміщення та будівництва гаражів для легкових автомобілів у м. Полтаві», яким передбачено виділення землі під будівництво капітальних гаражів лише автокооперативам, позивач не змогла оформити право власності на земельну ділянку під гаражем на себе особисто. Питанням виділення земельної ділянки під гаражі займався обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г». На підставі погоджувальних та дозвільних документів контролюючих органів, згідно експертного висновку №83/1 від 3 квітня 2006 року, дозволу ОСОБА_3 міськсанепідемстанції, розробленого та погодженого проекту землеустрою, між ОСОБА_3 міською радою та Обслуговуючим кооперативом «Автогаражний кооператив Левада 2г» було укладено договір оренди землі від 26 січня 2012 року, зареєстрований у виконавчому комітеті ОСОБА_3 міської ради, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис №73-П від 31 січня 2012 року.
Гараж №50, ряд 4, який знаходиться на території Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив Левада 2г», за адресою вул. Головка, 9г, в м. Полтаві, будівництво, якого завершено в 2007 році, згідно з технічним паспортом на нього виготовленим ПП «ЦЕНТРОПОЛІС» станом на 4 липня 2016 року, обліковується за ОСОБА_2.
Згідно Висновку експертного будівельно-технічного дослідження №53-16 від 18.07.2016 року здійсненого судовим експертом ОСОБА_5, - гараж №50 ряд 4, який розташований на території Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив Левада 2г», за адресою вул. Головка, 9г не суперечить вимогам п..6.3.;6.5;6.23 ДБН В.2.3.-15:2007. «Споруди транспорту. Автостоянки і гаражу для легкових автомобілів» в частині об'ємно - планувального рішення та п. 7.50 ДБН 30-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських селищ» в частині розташування гаражу по відношенню до будівель та споруд іншого призначення. Гараж є об'єктом завершеного будівництва і придатний для подальшої експлуатації.
Після закінчення будівництва гаражу, оформленням у встановленому законом порядку договору оренди земельної ділянки під збудованими гаражами, та в зв'язку з тим, що питанням визнання права власності на гаражі займається саме Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г», позивач ОСОБА_2 неодноразово зверталась до керівництва кооперативу з питанням оформлення права власності на мій гараж та реєстрації його в установленому законом порядку. Однак керівництвом автогаражного кооперативу ОСОБА_2 було повідомлено, що наразі неможливо централізовано оформити право власності на гаражі в автогаражному кооперативі, адже для прийняття рішення та підготовки всіх необхідних документів, необхідне волевиявлення не менш як 75 відсотків голосів членів кооперативу (п.2.2.2, п. 5.2.8 Статуту кооперативу). Однак в зв'язку з різними суб'єктивними факторами (відсутність деяких членів кооперативу, відсутність оформлених спадкових прав на померлих членів кооперативу тощо) наразі рішення прийняти неможливо, що є частковим порушенням прав позивача, як власника.
ОСОБА_2, як член гаражного кооперативу, користується гаражем більше 9 років. За користування ділянкою під гаражем позивач сплачує земельний податок та інші комунальні платежі, заборгованість по платежам відсутня. Про це свідчить надані суду довідки Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив Левада 2г» від 14.06.2016 року №50, та від 14.07.2016 року №62, а також довідки Державної податкової інспекції у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області від 20.07.2016 року № 5357/10/16-01-17-32.
Аналізувавши переписки між заінтересованими особами та органами в компетенції яких знаходиться погодження питань пов'язаних з підготовкою проекту рішення Ради про виділення земельної ділянки, можна зробити висновок, що технічні заборони для розміщення гаража №36, ряд 3, на земельній ділянці за адресою вул. Головка, 9г, у м. Полтаві, відсутні.
Тому можна вважати, що за таких обставин є можливим визнання за ОСОБА_2 права власності на самовільно збудований позивачем гараж.
Згідно ст. 41 Конституції України право власності здобувається в порядку, передбаченому законом.
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до вимог п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.
Згідно ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнано за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під вже побудоване нерухоме майно.
На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самовільно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.
Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).
Згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до статті 376 ЦК суди розглядають спори щодо самочинного будівництва, зокрема: про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно власником земельної ділянки; про визнання права власності на самочинно збудоване майно на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснила самочинне будівництво: про відшкодування витрат на будівництво, здійснене на земельній ділянці, яку особі не було відведено; про знесення самочинно збудованого нерухомого майна; про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, провести відповідну перебудову; про стягнення витрат, пов'язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил (п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 р.). Під наданням земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів із фізичною чи юридичною особою. Під метою надання земельної ділянки слід розуміти вид використання земельної ділянки (стаття 19 ЗК, Класифікація видів цільового призначення земель, затверджена наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548), зазначений у рішенні відповідного компетентного органу державної влади чи місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у користування або передачу у власність з урахуванням цільового призначення земельної ділянки.
Відповідно до п.14 вищезазначеної постанови на підставі частини третьої статті 376 ЦК суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу (частина третя статті 375 ЦК). При цьому суд має враховувати, що відсутність заперечень власника проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, чи визнання такого позову має бути обґрунтовано відповідними доказами, що підтверджують право на вчинення таких процесуальних дій, зокрема, договорами купівлі продажу земельної ділянки, оренди, міни.
Пунктом 3.4. Порядку розміщення та будівництва гаражів для легкових автомобілів у м. Полтава, затвердженого рішенням сорок другої сесії ОСОБА_3 міської ради п'ятого скликання від 13 серпня 2009 року визначеного, що будівництво окремо розташованих гаражів (гаражів боксового типу) дозволяється на землях гаражних кооперативів та на територіях приватних домоволодінь згідно з проектною документацією, розробленою та погодженою у встановленому чинним законодавством порядку.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про визнання права власності на самочинно збудований гараж є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 4, 5, 6, 7, 8, 10, 11, 212, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, ст.ст.16, 331, 376, 328 ЦК України, суд, -
Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 міської ради, треті особи: Подільська районна у м.Полтаві рада, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області, Обслуговуючий кооператив «Автогаражний кооператив Левада 2г», Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_3 міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на самочинно збудований гараж - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на самочинно збудований гараж № 50, ряд 4, площею 21,5 кв.м. з погребом розміщений на території Обслуговуючого кооперативу «Автогаражний кооператив Левада 2г» за адресою: м. Полтава, вул. Головка 9г.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6