Справа № 386/1065/16-ц
Провадження № 2/386/111/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Гарбуз О. С.

з участю секретаря судового засідання Фенюшиної Ю.Ю.,

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника органу опіки і піклування-представника

служби у справах дітей Голованівської районної

державної адміністрації Кіровоградської області ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, посилаючись на те, що з 21.08.2012 року вони перебували в зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. В даний час сторони розірвали шлюб та проживають окремо. Дитина проживає разом з відповідачем. Позивач зазначає, що відповідач відмовляє йому у спілкуванні з дитиною, не дозволяє з дитиною бачитись, а тому вважає, що відповідач чинить перешкоди у здійсненні його батьківських прав щодо участі у вихованні дитини, та спілкуванні з нею. Позивач вказує на те, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, за місцем проживання характеризується позитивно, працює в Голованівській центральній районній лікарні, де також характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. У звязку з наведеним, позивач просить зобовязати відповідача усунути перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити слідуючий спосіб його участі у спілкуванні та вихованні дитини: визначити систематичні побачення з сином кожну суботу місяця з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин та в день народження сина з 12 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин за адресою проживання позивача по вул. Ціалковського, 13, смт. Голованівськ Кіровоградської області та адресою проживання батьків позивача по вул. Чкалова, 59-А, с. Олександрівка Голованівського району Кіровоградської області.

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав повністю, пояснив, що бажає брати участь у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з відповідачем, однак такої можливості не має у звязку з відмовою останньої надати дозвіл бачитись з дитиною за місцем свого проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3. За місцем проживання відповідача проводити час з дитиною не бажає.

Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги не визнала, вважала за можливе дозволити позивачу бачитись з сином лише по місцю її проживання та проживання сина по вул. Зоряній, 39, в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області, оскільки позивач веде аморальний спосіб життя та зловживає алкоголем. Вважає, що відповідач зможе брати дитину до себе по досягненню дитиною семи років, оскільки в даний час в останнього є проблеми зі здоровям.

Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні вважала що позивач має право брати участь у вихованні свого сина.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, покази свідка, зясувавши думку представника органу опіки і піклування, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що сторони проживали в зареєстрованому шлюбі з 21 серпня 2012 року, який розірвано рішенням Голованівського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2016 року, яке набрало законної сили 17.10.2016 року (а.с. 11).

У період спільного проживання в сторін народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №136350, виданого 05 березня 2013 року виконавчим комітетом Шепилівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області (а.с. 8).

Сторонами в судовому засіданні підтверджено, що дитина проживає разом з відповідачем - матірю дитини в с. Межирічка Голованівського району Кіровоградської області по вул. Зоряній, 39.

Також в судовому засіданні сторонами визнано та підтверджено, що їх спільний син часто хворіє та схильний до вірусних інфекцій.

ОСОБА_1 під час розгляду справи довів своє зразкове ставлення до дитини, оскільки бажає з нею бачитись, через що звертався до органу опіки і піклування та в суд, крім того, має житло, має роботу та заробіток, по місцю роботи характеризується добре, що підтверджується характеристикою за №273, виданою 16.12.2016 року Голованівською центральною районною лікарнею Кіровоградської області (а.с. 9-10), за станом здоровя позивач здоровий, що підтверджується довідками, виданими 19.01.2017 року Голованівською центральною районною лікарнею Кіровоградської області.

23 листопада 2016 року комісією з питань захисту прав дитини Голованіської районної державної адміністрації Кіровоградської області, за ініціативою позивача, було розглянуто заяву щодо встановлення днів та часів у вихованні та спілкуванні з його малолітнім сином ОСОБА_4, яка залишена без задоволення та рекомендовано вирішити дане питання у судовому порядку (а.с. 12).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що добре знає позивача, оскільки разом з ним працює у лікарні. ОСОБА_1 ніколи не зловживав алкоголем, на роботу завжди приходить вчасно та зразково виконує свої повноваження.

У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідків і таких доказів суду не надано.

Твердження відповідача про ведення позивачем аморального способу життя не знайшли свого підтвердження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні характеристикою з місця роботи та показами свідка.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

За правилами ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Приписами ст. 159 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Статтею 18 Конвенції про права дитини визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 153, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Саме про це свідчить і практика Європейського суду з прав людини, зокрема дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» та «Олссон проти Швеції» від 24 березня 1988 року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків. Для батьків та дітей бути разом - це основа сімейного життя, більш того, природні стосунки не припиняються від того, що дитина взята на державне піклування. Тобто те, що сторони по даній справі, проживають окремо, не повинно перешкоджати дитині спілкуватись з батьком, який виявляє бажання проводити більше часу з дитиною.

Факт чинення відповідачем перешкод у спілкуванні з дитиною підтверджується, як самою суттю та наявністю виниклого спору, так і поясненнями самої відповідача наданими нею в судовому засіданні про те, що вона не заперечує у спілкуванні позивача з дитиною, але не дає згоди на побачення дитини з позивачем, за місцем проживання останнього.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання позивача від 16.11.2016 року, було встановлено, що останній має комфортні умови проживання та достатні матеріальні умови.

Крім того, суд враховує що, позивач проживає окремо від дитини і тому об'єктивно знаходиться в нерівному становищі з матір'ю дитини щодо можливості приймати участь у вихованні сина та спілкуванні із ним.

Надавши оцінку представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги наявний спір, що виник між батьками з приводу способу участі батька у вихованні дитини, враховуючи вік, стан здоровя та інтереси дитини, якій на час розгляду спору виповнилось 3 роки, а тому її думка не може враховуватись, принцип рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо можливості участі у вихованні дитини за місцем свого проживання є обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду даної справи. Суд вважає, що систематичні побачення батька із сином будуть сприяти налагодженню відносин між ними та забезпечать дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Відповідно до ст. 5 Протоколу № 7 до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» (зі змінами внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вжити таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Отже, обов'язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Разом з тим, частково задовольняючи позов, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині побачення з дитиною за адресою батьків позивача, а саме за адресою с. Олександрівка Голованівського району Кіровоградської області вул. Чкалова 59-а задоволенню не підлягають, оскільки позивач за цією адресою хоч і зареєстрований, однак не проживає, а дідусь із бабусею за бажанням можуть відвідувати онука у дні побачення батька із сином за його адресою та з його дозволу.

Суд вважає, що визначений судом спосіб та порядок спілкування з дитиною, є обґрунтованим, найбільш доцільним та справедливим, оскільки такий спосіб направлений на уникнення між сторонами конфліктів, забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини.

Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

На думку суду з урахуванням відносин, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батьків з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги обох батьків.

На основі повного та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи з вищенаведеного та враховуючи, що участь позивача у вихованні дитини є його правом та обовязком, враховуючи його особу та його ставлення до дитини, суд вважає, що спілкування ОСОБА_1 з сином не буде перешкоджати нормальному розвиткові дитини, що найвищим інтересам дитини в даний час буде відповідати встановлення способу участі у вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді систематичних побачень з позивачем.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Позивачем не заявлено вимог щодо стягнення судових витрат з відповідача

Керуючись ст. ст. 10, 11, 16, 60, 61, 88, 213-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_2 усунути перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Визначити спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у вигляді побачень за адресою смт. Голованівськ Кіровоградської області, вул. Ціалковського, 13, у такі періоди:

-кожну суботу місяця з 09 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин;

-щорічно кожного 21 лютого (день народження ОСОБА_4А.) з 12 години 00 хвилин до 17 години 00 хвилин.

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд Кіровоградської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Гарбуз О. С.