У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2017 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (надалі ПАТ «ВАБ»), заінтересовані особи: Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (надалі Васильківський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області), ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Бойко Т.О., -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до районного суду зі скаргою на постанову державного виконавця Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Бойко Т.О., в якій просить визнати протиправним рішення державного виконавця Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Бойко Т.О. щодо винесення постанову від 29.06.2016 р. про повернення стягувачеві виконавчого документа - виконавчого листа, виданого Подільським районним судом м.Києва 04.04.2012 р., на стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВАБ» суми боргу в сумі 14 710,44 грн., а також скасувати дану постанову та зобов'язати державного виконавця поновити дане виконавче провадження.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі рішення Подільського районного суд м. Києва у Васильківському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції було відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа по справі № 2-2891/2011 від 04.04.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ « ВіЕйБі Банк» заборгованість в сумі 14710,44 грн. 29.06.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Виконавець керувався п.2 ч.1 ст.47, ЗУ « Про виконавче провадження» та тим, що майно на яке згідно закону можливо звернути стягнення у боржника відсутнє. Вважає, що державним виконавцем порушені вимоги ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкоджає процесу виконання виконавчого провадження, а саме не здійснила усі дії які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Представник заявника в судове засідання не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, поштою надіслав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, вимоги скарги підтримав.

Представник Васильківський МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області та державний виконавець, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання не з'явились, про причини неявки суду не повідомили.

Заінтересована особа ОСОБА_1 про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог закону, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що у провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ПАТ « ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 8 875,33 грн. (основний борг), заборгованості по відсотках 3 931,01 грн., пеню за пропуск платежів у сумі 1 639,64 грн., судовий збір в розмірі 144,46 та витрати на ІТЗ розгляду справи - 120,0 грн., а всього стягнуто 14 710,44 грн.

29.06.2016 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. Повертаючи виконавчий документ стягувачеві, державний виконавець виходив з того, що майно, на яке можливо звернути стягнення, у боржника не виявлено.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Згідно п.9 ч.3 ст.129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Приписами статті 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до п.1 ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як вбачається з матеріалів справи, державний виконавець та представник органу ДВС, достовірно знаючи про час та місце розгляду скарги стягувача, в судове засідання не з'явились та доказів на спростування доводів заявника не надали, письмових доказів на підтвердження того, що державним виконавцем виконані всі передбачені законом дії та заходи щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення.

Враховуючи викладене, виходячи з диспозитивності цивільного процесу, суд, вважає, що державним виконавцем Васильківського МРВ ДВС ГТУЮ у Київській області Бойко Т.О. порушені вимоги ч.1 ст. 6, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки не здійснила усі дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження», тим самим не вповніймірі були вжиті передбачені Законом заходи по примусовому виконанні рішення суду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Матеріалами справи встановлено, що скаржником, 02.11.2016 р. отримано оскаржувану постанову , що підтверджуєтьсявхідним номером реєстрації №10362, коли строк на оскарження, вказаної постанови закінчується 12.11.2016 р., а тому судом, такий строк вважається не пропущеним.

За наведених обставин суд вважає, що постанова державного виконавця Бойко Т.О. про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.06.2016 року у ВП № 51460383 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2891/11 р., виданого 04.04.2012 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки державним виконавцем неповній мірі були вжиті передбачені Законом заходи по примусовому виконанні рішення суду.

Таким чином, скарга є заснованою на законі, доводи є обґрунтованими та знайшли своє повне підтвердження в ході судового розгляду, а відтак порушене право заявника підлягає захисту.

Відповідно до ст.389 ЦПК України про виконання ухвали органу державної виконавчої служби необхідно повідомити районний суд не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.210, 213, 383, 387, 389 ЦПК України, ст.ст. 6,8, 11, 12, 25, 30, 31, 37, 39, 47, 82 Закону України «Про виконавче провадження», -

У Х В А Л И В :

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», заінтересовані особи: Васильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Бойко Т.О.- задовольнити в повному обсязі.

Визнати незаконними дії державного виконавця Васильківськогоміськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 при винесенні постанови №51460383 від 29.06.2016 р. про повернення виконавчого документастягувачу.

Скасувати постанову державного виконавця Васильківськогоміськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області ОСОБА_3 від 29.06.2016 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП № 51460383 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2891/11 р., виданого 04.04.2012 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВАБ»заборгованості в сумі 14 710,44 грн.

Зобов'затиВасильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській областівідновити виконавче провадження № 51460383 про примусове виконання виконавчого листа № 2-2891/11 р., виданого 04.04.2012 року Подільським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВАБ»заборгованості в сумі 14 710,44 грн.

Зобов*язатиВасильківський міськрайонний відділ Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській областіповідомити Подільський районний суд м.Києва про виконання даної ухвали в місячний строк з дня одержання ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяН. М. Ларіонова