ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/389/17
провадження № 2/691/297/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2017 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі судді Синиці Л.П., за участю секретаря судових засідань Шевченко Т.М.,

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотехнікс Україна» про захист прав споживача шляхом визнання договору недійсним та стягнення коштів переданих за недійсним правочином,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовною вимогою, та керуючись статтями 3, 10 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживача», статтями 220, 628, 806 ЦК України, просив, визнати недійсним укладений з ТОВ «Автотехнікс Україна» договір фінансового лізингу від 09.02.2017 року № 170296 (1); стягнути з ТОВ «Автотехнікс Україна» передані за недійсним правочином кошти у сумі 17079,00грн. (2), та судові витрати.

В обґрунтування заявленої вимоги вказує, що 09.02.2017 року з ТОВ «Автотехнікс Україна» уклав договір фінансового лізингу №170296 з метою придбання транспортного засобу РО №6 FENE 5419 люкс. На виконання умов зазначеного договору фінансового лізингу, згідно квитанції №6R043201 від 09.02.2017 року, перерахував кошти в сумі 17079,00грн., як авансовий платіж, на рахунок ТОВ «Автотехнікс Україна». Приїхавши додому та детально ознайомившись з умовами договору, звернув увагу на невигідність його умов для нього, як споживача, та відповідно звернувся з листом про припинення договірних відносин, повернення авансового платежу. ТОВ «Автотехнікс Україна» листом від 07.03.2017 року №53 повідомили, що перераховані кошти в сумі 17079,00грн. згідно п.9.7 договору фінансового лізингу від 09.02.2017 року № 170296, зараховані як адміністративний платіж, який не підлягає поверненню, а також про прийняття пропозиції та розірвання вказаного договору. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 цього Кодексу (ч. ч. 1, 2 ст.215 ЦК України). Договір фінансового лізингу № 170296 нотаріально не посвідчений, є несправедливим відповідно до ЗУ "Про захист прав споживача", так, п.1.4 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності предмета лізингу, його зміни, введення в експлуатацію та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу, прямо суперечить вимогам статті 808 ЦК України, а тому є недійсним.

До судового засідання сторони не з`явилися, повідомлені належно, що підтверджено рекомендованим листом з повідомленням. Представник позивача надала заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, відсутності позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач до зали судового засідання не з`явився, без повідомленням причин, повідомлений належно, з урахуванням ст.76 ЦПК України, з наданням, попередньо, на адресу суду заперечення щодо позову. Клопотань про слухання справи за відсутності, чи про перенесення слухання справи на іншу дату не надходило.

Підстави для відкладення розгляду справи в судовому засіданні, відсутні.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, заперечення відповідача, думку представника позивача, наявні докази, приходить до такого.

Відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Фінансовий лізинг, за нормами ст.1 Закону України "Про фінансовий лізинг", вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем спеціфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

09 лютого 2017 року ОСОБА_1 , позивач у справі, та ТОВ «Автотехнікс Україна», відповідач у справі, уклали Договір фінансового лізингу № 170296, про те, що лізингодавець (ТОВ «Автотехнікс України») зобов`язується придбати та передати позивачу на умовах фінансового лізингу у користування майно - транспортний засіб DONGFENG DF244D люкс, вартістю 6210,55 доларів США (гривневий еквівалент 170790,00 грн.), а лізингоодержувач ОСОБА_1 зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

За змістом п.п. 1.3, 2.1, 2.2, 3.3.1 Договору лізингодавець (ТОВ «Автотехнікс України») бере на себе зобов`язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу ( ОСОБА_1 ) на строк та на умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положеннями чинного законодавства. Даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами, та діє до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акта приймання-передачі предмета лізингу, та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акта приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №1 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору. Лізингоодержувач зобов`язаний до отримання предмету лізингу, на умовах, та у порядку передбаченим договором, сплатити передбачені даним договором платежі.

Лізингоодержувач, за умовами договору фінансового лізингу, повинен сплачувати лізингові та інші платежі, які складаються з комісії за організацію договору, авансового платежу та поточних лізингових платежів, що включають суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу та винагороду /комісію/ лізингодавця, в порядку, строки та у розміри згідно з графіком внесення лізингових платежів.

На виконання умов вказаного договору, згідно копії від 09.02.2017 року, позивач сплатив авансовий платіж у розмірі 17079,00грн..

27.02.2019 року, ТОВ «Автотехнікс Україна», на підставі заяви ОСОБА_1 , Договір фінансового лізингу № 170296 від 09.02.2017 року, розірвано, та повідомило, що сплачені кошти, згідно п.9.7 зараховані як Адміністративний платіж, які відповідно до п.12.1 договору утримано в якості штрафу за дострокове розірвання договору. За умовами договору сплачені кошти є адміністративним платежем, а не авансовим платежем (лист Вих. №53 від 07.03 за підписом директора ТОВ «Автотехнікс Україна» Шеменьов В.В. ).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України).

Доводи заперечення ТОВ «Автотехнікс Україна», відповідача у справі, про те, що при укладенні договору було дотримано усі вимоги, які ставляться чинним законодавством України (ст. ст. 202, 203 ЦК України) до чинності правочину, і договір містить детальний опис умов отримання лізингу та порядок сплати за предмет лізингу, інформацію про продукцію та платежі, не містить окремих несправедливих умов, не потребує нотаріального посвідчення, та інше, суд не бере до уваги оскільки такі спростовуються, нормами ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг», Законом України "Про захист прав споживачів".

За нормами ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною. Так, за змістом частини п`ятої цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим, може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (частина шоста статті 18 Закону).

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в частині другій статті 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пункти 2,3 частини третьої статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів"); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4 частини третьої статті 18 Закону).

За нормами ст. ст. 806, 808 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов`язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов`язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Сплата лізингових платежів, за нормами ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг», здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

За нормами ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до статті 628 ЦК України.

За нормами ч.1 ст.1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" фінансова установа це - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії. З цього можна зробити висновок, що відповідач при укладенні договору з позивачем діяв як фінансова установа, що надає фінансові послуги пов`язані з лізингом. За частиною 4 статті 5 вказаного Закону, можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. Розпорядженням Держфінпослуг № 21 від 22.01.2004 року розроблено Положення про надання фінансових послуг з фінансового лізингу юридичними особами - суб`єктами господарювання, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами.

Пункт 2 Положення для надання послуг з фінансового лізингу, юридичними особами необхідна наявність Довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Держфінпослуг та/або Нацкомфінпослуг.

ТОВ «Автотехнікс Україна» не надано довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Нацкомфінпослуг, що свідчить про недійсність договору фінансового лізингу свідчить відсутність ліцензії на здійснення фінансових послуг.

Разом з тим, в укладеному договорі не конкретизований предмет лізингу (рік випуску, колір, індивідуальні технічні характеристики, індивідуальна комплектація тощо), що є порушенням ч. 2 ст. 6 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 807 ЦК України та є підставою для визнання договору фінансового лізингу недійсним.

Аналіз змісту спірного договору фінансового лізингу, укладеного між сторонами дає підстави дійти висновку, що в договорі виключені та обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором та законом (пункт 12 договору), звужені обов`язки лізингодавця, які передбачені в Закону України "Про фінансовий лізинг", положеннях ЦК України, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності тощо суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Договір найму транспортного засобу, за нормами ст.799 ЦК України, укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (ч.1 ст.220 ЦК України).

Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постановах від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15, від 11 травня 2016 року у справі № 6-65цс16, від 8 червня 2016 року у справі № 6-330цс16, від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-1551цс16.

Суд, аналізуючи зміст спірного договору № 170296 фінансового лізингу від 09 лютого 2017 року, укладеного між ТОВ «Автотехнікс Україна» та ОСОБА_1 , приходить до висновку, що в договорі відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування, місцезнаходження, встановлена жорстка відповідальність лізингоодержувача, як споживача за порушення умов договору, усувається відповідальність лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов`язків, передбачених договором та законом, не надані права лізингоодержувача, як споживача, вимагати дострокового розірвання договору, передбачено покладення на споживача штрафу за дострокове розірвання договору, звужені обов`язки лізингодавця, які передбачені в Законі України «Про фінансовий лізинг», положеннях ЦК України, вказаний договір не є нотаріально посвідченим, повністю виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Таким чином, умови договору № 170296 фінансового лізингу від 09 лютого 2017 року є такими, що суперечать нормам ЦК, Закону України «Про фінансовий лізинг», Закону України «Про захист прав споживачів», порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачеві.

Враховуючи викладене, виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі та застосувати правові наслідки недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України.

За нормами ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд, за нормами ст.88 ЦПК України, присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином судові витрати позивача, підлягають відшкодуванню, в розмірі 640,00грн., за сплату судового збору.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 16, 203, 204, 215, 611, 628, 799, 806, 808 ЦК України, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про фінансовий лізинг", ст. ст. 1- 4, 10, 15, 57, 60, 76, 79, 88, 208, 212-215, 292, 294, 296 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити.

Договір № 170296 фінансового лізингу, укладений 09.02.2017 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автотехнікс Україна» та ОСОБА_1 , визнати недійсним.

Стягнути з ТОВ «Автотехнікс Україна», юридична адреса: вул. Німанська, 10а, оф.29, м. Київ, 01103, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , кошти у сумі 17079 (сімнадцять тисяч сімдесят дев`ять) грн. 00коп., що передані за недійсним правочином, а також понесені судові витрати у сумі 640 (шістсот сорок) грн. 00коп..

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд Черкаської області шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Суддя Л. П. Синиця