Провадження № 4-с/161/179/17
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого - судді Пушкарчук В.П.

при секретарі Якушеву Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2.

В обґрунтування скарги вказує, що 14.08.2017 року разом із мамою звернулася до приватного нотаріуса з метою дарування спільної квартири синові ОСОБА_3 однак, нотаріус надала інформаційну довідку, у якій зазначено, що постановою про арешт боржника від 16.06.2005 року ВДВС ЛРУЮ Волинської області накладено арешт на нерухоме майно.

Звернувшись до Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області з метою внесення запису до реєстру про зняття даного арешту їй було повідомлено, що цього зробити не можуть, так як будь-які виконавчі провадження відносно неї у виконавчій службі Луцького району відсутні.

Станом на 18.07.2017 року будь-які виконавчі дії Луцьким районним відділом Державної виконавчої служби відносно ОСОБА_1 не проводяться. Проте заборона на розпорядження майном не знята, що є бездіяльністю державного виконавця, яка суперечить закону.

Просила суд зобовязати Луцький районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області зняти арешт нерухомого майна, накладений постановою про арешт майна боржника державного виконавця ВДВС Луцького РУЮ Волинської області Турчинського В.Є. від 16.06.2005 року.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Державний виконавець в судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволені скарги ОСОБА_1 слід відмовити. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Між тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції закону на момент виникнення спірних правовідносин). Згідно із ст. 60 Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом. Частини третя та четверта ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють випадки зняття арешту з майна боржника за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби або за постановою державного виконавця. Таким чином, за змістом наведених положень Закону, в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладено арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту За змістом ст. 60 Закону до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно. У п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах»

роз'яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов'язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням ст. ст. 57, 58 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз'яснень, викладених у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов'язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

На рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. Позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). З матеріалів справи судом встановлено, що будь-які виконавчі дії Луцьким районним відділом Державної виконавчої служби відносно ОСОБА_1 не проводяться.

Згідно відповіді старшого державного виконавця Луцького РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області зняти арешт не можливо, тому що за відсутності виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про виконавче провадження» державні виконавці не можуть вчиняти будь-яких дій. Тому є незрозумілим в чому проявляється бездіяльність державного виконавця.

Отже, дії виконавця при накладенні арешту на майно скаржниці відповідали дійсним обставинам справи про стягнення боргу, були вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи ОСОБА_1 не було порушено.

Суд приходить до висновку, що в задоволенні скарги ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі ст. ст. 6, 11, 12,17-19, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 210, 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Луцького районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області ОСОБА_5