АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/888/17 Доповідач - Парандюк Т.С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Парандюк Т.С.

суддів - Дикун С. І., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Рожук О.О.

та сторін - представника ТОВ "ФК Омега"- Мельник А.А.; представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ "Факторингова компанія Омега", ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Львівського МНО Гусак Р.Т., треті особи Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання недійсним правочинів та скасування рішень про державну реєстрацію права власності, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2016 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ТОВ "Факторингова компанія Омега", ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Львівського МНО Гусак Р.Т., треті особи Управління ДВС Головного ТУЮ у Тернопільській області, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради про визнання недійсним договорів купівлі продажу №755 від 26.05.2016 року 1/2 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 та №756 від 26.05.2016 року 1/2 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, укладених між ТОВ "Факторингова компанія Омега" та ОСОБА_2; скасування рішень Приватного нотаріуса Львівського МНО Гусак Р.Т. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29807223 від 30.05.2016 року 11:14:04 та індексний номер 29806822 від 30.05.2016 року 11:03:09.

В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що спірні правочини вчинено з порушенням закону, оскільки: спірні договори купівлі продажу предмета іпотеки вчинено без дотримання, визначеної Законом України "Про іпотеку" та Порядку вчинення нотаріальних дій, процедури попереднього належного повідомлення іпотекодавця про намір реалізувати предмет іпотеки з визначеною ціною продажу предмета іпотеки; без укладання договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Окрім цього, зазначає, що нотаріус, виконуючи функцію державного реєстратора допустив порушення Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, коли приймав рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29807223 від 30.05.2016 року 11:14:04 та індексний номер 29806822 від 30.05.2016 року 11:03:09.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ТОВ "Факторингова компанія Омега", ОСОБА_2, Приватного нотаріуса Львівського МНО Гусак Р.Т., треті особи Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради:

- про визнання недійсними договорів купівлі продажу №755 від 26.05.2016 року 1/2 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1 та №756 від 26.05.2016 року 1/2 частини будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, укладених між ТОВ "Факторингова компанія Омега" та ОСОБА_2.

- скасування рішень Приватного нотаріуса Львівського МНО Гусак Р.Т. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29807223 від 30.05.2016 року 11:14:04 та індексний номер 29806822 від 30.05.2016 року 11:03:09 - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд не в повному обсязі з'ясував обставини справи, дав неналежну оцінку доказам у справі, що призвело до порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6 не з'явились, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи про що свідчать їх клопотання про перенесення слухання справи. Однак, зважаючи на вимоги ст. 305 ч.2 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розгляду справи у відсутності ОСОБА_4, ОСОБА_6 при заявлених ними клопотаннях про відкладення справи у зв'язку із перебуванням ОСОБА_4 за кордоном на лікуванні, а його представника ОСОБА_6 - у відрядженні, оскільки жодним доказом це не підтверджено. Крім того, ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_6, дізнавшись про призначення справи до слухання неодноразово заявляли клопотання про перенесення слухання справи, чим затягували розгляд справи та зловживали процесуальними правами.

Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язанні добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

В п.35 рішення у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Представник ТОВ "Факторингова компанія Омега" - Мельник А.А. апеляційну скаргу не визнав, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу не визнала, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим.

Приватний нотаріус Львівського МНО Гусак Р.Т. та представники Управління ДВС ГТУЮ у Тернопільській області, Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради належним чином повідомленні про місце, час розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, доказів поважності причин неявки до суду не представлено, а тому враховуючи вимоги ст.305 ч.2 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення предстаників сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи у апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст.308 ЦПК України - апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Частиною 1 ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 15.01.20007 року між ВАТ "Кредобанк" та ТОВ "Нечипорук транспорт сервіс" було укладено кредитний договір №3/к, згідно умов якого ТОВ "Нечипорук транспорт сервіс" отримало кредит в сумі 1000000 євро із сплатою процентів за користування кредитними коштами в розмірі 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, з терміном повернення коштів до 13.01.2012 року.

До даного кредитного договору сторони неодноразово (за спільною згодою) вносили зміни в частині суми кредиту (1428100,58 євро), строку повернення грошових коштів (14.01.2017року) та відсоткової ставки за користування кредитними коштами.

З метою забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором, між ВАТ "Кредобанк", ТОВ "Нечипорук транспорт сервіс" та позивачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки від 15.01.2007 року, згідно умов якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання ТОВ "Нечипорук транспорт сервіс" усіх його зобов'язань перед кредитором, що випливають з умов договору кредиту №3/к від 15.01.2007 року.

Окрім цього 17.01.2007 року між ВАТ "Кредобанк" та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки (далі - Договір), посвідчений нотаріально в реєстрі за №558 (із наступними змінами), за умовами якого майновий поручитель зобов'язався забезпечити виконання зобов'язань Позичальника та вимог Іпотекодержателя за договором кредиту №3/к від 15.01.2007 року, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому (далі "Кредитний договір"), стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Кредит відповідно до вищевказаного Кредитного договору надається Позичальнику Іпотекодержателем на наступних умовах:

Предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: будинковолодіння за адресою АДРЕСА_1, яке належить Іпотекодавцю - Майновому поручителю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданного ВК ТМР 20.08.2004 року, зареєстрованого Тернопільським міським БТІ 20.08.2004 року за реєстраційним №43869, заставною вартістю 2218900 гривень.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги №1 від 28.12.2011 року, право вимоги за кредитним договором №3/к від 15.02.2007 року було відступлене ПАТ "Кредобанк" до ТОВ "Фінансова компанія Приватні інвестиції", котра в подальшому за договором факторингу від 02.04.2014 року право вимоги за договором кредиту №3/к від 15.02.2007 року відступила ТОВ "Факторингова компанія Омега". Дані обставини у відповідності до вимог ст.61 ЦПК України доказування не потребують, оскільки встановлені рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25.02.2013 року у справі №1915/19152/2012 та ухвалами Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16.09.2014 року та від 17.07.2015 року у цьому ж провадженні, які набрали законної сили.

Отже, ТОВ "Фінансова компанія Приватні інвестиції" є правонаступником ВАТ "Кредобанк" у договірних відносинах в межах кредитного договору №3/к від 15.02.2007 року.

У договорі іпотеки від 17.01.2007 року міститься застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про прийняття іпотекодержателем предмета іпотеки у власність

Пунктами 5.4, 5.4.1 визначено, що за рішенням Іпотекодержателя задоволення його вимог може здійснюватись наступним чином (договір про задоволення вимог Іпотекодержателя):

У випадку набуття права звернення на предмет іпотеки Іпотекодавець - Майновий поручитель передає у власність Іпотекодержателю предмет іпотеки. Ціна придбання визначається шляхом експертної оцінки Предмета іпотеки на день придбання. У разі, якщо ціна Предмета іпотеки, який передається Іпотекодержателю у власність, є меншою від суми заборгованості, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна Іпотекодавця чи Позичальника. Витрати на проведення експертної оцінки Предмета іпотеки покладаються на Іпотекодавця .

Рішення про прийняття у власність Предмета іпотеки приймається Іпотекодержателем одноосібно. Підписанням цього договору Іпотекодавць засвідчує, що він надає Іпотекодержателю згоду на перехід права власності на Предмет іпотеки до Іпотекодержателя за рішенням Іпотекодержателя.

Іпотекодавець - Майновий поручитель засвідчує, що є достатньою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на Предмет іпотеки є цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя про прийняття у власність Предмета іпотеки…. Цей договір та письмове рішення Іпотекодержателя мають силу договору купівлі-продажу Предмета іпотеки між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем.

5.4.2 У випадку набуття права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п. 1.6 цього договору з урахуванням зносу або шляхом експертної оцінки.

Заборгованість Позичальника по Кредитному договору вважається погашеною в день отримання від Покупця коштів за Предмет іпотеки у повному обсязі. У випадку, якщо Іпотекодержатель не має можливості укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки за ціною, зазначеною в цьому пункті, Іпотекодержатель має право укласти договір купівлі-продажу Предмета іпотеки з визначенням ціни Предмета іпотеки на підставі оцінки Предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид Предмета іпотеки.

ТОВ "Факторингова компанія Омега" було адресовано ОСОБА_4 вимогу про усунення порушення від 23.10.2014 року в 30-ти денний порушень щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №3/к від 15.01.2007 року, розмір котрої становить 16 699 091 01 гривень та попередження, що у випадку незадоволення даної вимоги, Банк зверне стягнення на іпотечне майно.

Оскільки Позичальником борг не було погашено, а вимогу майновим поручителем не виконано, 26.05.2016 року між ТОВ "Факторингова компанія Омега" та ОСОБА_2 було укладено два договори купівлі-продажу за №755 та 756, згідно умов яких товариством ОСОБА_2 було продано іпотечне майно за кожним з договорів по 1/2 частині будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 по експертній оцінці в сумі 3035223 грн.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частинами 1 та 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частиною 1 ст.36 Закону України "Про іпотеку" визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч.2 ст.36 Закону України "Про іпотеку").

При цьому, можливі способи звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку визначені ч.3 ст.36 Закону України "Про іпотеку".

Згідно ч.3 ст.36 Закону України "Про іпотеку", договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Згідно п.5.4.2 договору іпотеки від 17.01.2007 року, у випадку набуття права звернення стягнення на Предмет іпотеки Іпотекодержатель має право від свого імені продати Предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених Законом України "Про іпотеку". При цьому ціна продажу Предмета іпотеки встановлюється за згодою сторін не менше його заставної вартості, визначеної у п.1.6 цього договору з урахуванням зносу або шляхом експертної оцінки.

Статтею 38 Закону передбачено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків.

Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотекодержатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій іншій особі на власний розсуд.

Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Факторингова компанія Омега" направило позивачу ОСОБА_4 письмову вимогу про усунення в 30 денний термін порушень щодо погашення кредитних зобов'язань з попередженням про те, що у випадку невиконання даної вимоги товариство розпочне процедуру звернення стягнення на майно одним із способів на вибір банку, зокрема продати від свого імені предмет іпотеки. Вимогу ним було отримано 07.11.2014 року, що стверджується копією рекомендованого листа з повідомленням про вручення поштового відправлення, чим спростовуються доводи заявника про неотримання ним повідомлень щодо погашення кредиту.

В 30-ти денний термін ОСОБА_4 вимогу про усунення порушень щодо погашення кредитних зобов'язань не виконав, а тому банк звернув стягнення на предмет іпотеки у порядку ст.38 Закону України "Про іпотеку" шляхом продажу від свого імені предмета іпотеки.

Ціна продажу предмета іпотеки була встановлена на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності увідповідності до п.б.ст.38 Закону України "Про іпотеку" в сумі 3035223 грн.

Згідно п.2.7. глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України від 22.02.2012 року №296/5, якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

Спірні договори посвідчені нотаріусом у відповідності до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Голослівними є доводи заявника про допущення порушення нотаріусом дій при вчинені договору купівлі-продажу об'єкта нерухомості по 1/2 частині, оскільки нотаріусу товариством були представлені всі необхідні документи, визначені ст.47 Закону України "Про нотаріат". Крім того, відповідно до пункту 2.1 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій - нотаріус при продажі нерухомого майна перевірив чи не перебуває спірний об'єкт під арештом та чи не зареєстровані неповнолітні особи в даному приміщенні. Таким чином, дії нотаріуса відповідали вимогам ст.49 Закону, тобто відсутні дії щодо відмови посвідчення договору купівлі-продажу.

Згідно п.7 ст.38 Закону України "Про іпотеку" розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотекодержателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю.

Отже, суд першої інстанції вірно прийшов до висновку, що відповідачем були дотримані вимоги, передбачені ст.38 ЗУ "Про іпотеку" при укладенні спірних договорів купівлі-продажу предмету іпотеки і права позивача при цьому порушені не були.

Інші доводи апеляційної скарги не являються суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильність рішення суду першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, на представлених доказах, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачає.

Керуючись ст. ст. 300, 303, 307, 308, 315-317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 01 червня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Т.С. Парандюк