Справа № 296/143/17
У Х В А Л А

"27" січня 2017 р. м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м. Житомира Шалота К.В., ознайомившись з заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2,за участі заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Житомирської міської ради та комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» про усиновлення дитини -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Корольовського районного суду м.Житомира в порядку окремого провадження із заявою про усиновлення дитини.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2017 року справі №296/143/17 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач): Сингаївський О.П.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від "12" січня 2017 р. відкрито провадження у цивільній справі №296/143/17 та призначено судове засідання на 27 січня 2017 року о 14 год. 30 хв.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира Сингаївського О.П. від "23" січня 2017 р. визначено розгляд заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про усиновлення дитини колегіально та передано справу до канцелярії суду для визначення двох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.01.2017 року справі №296/143/17 (з метою збільшення складу суду, відповідно до ухвали суду від 23 січня 2017 року) визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач): Сингаївський О.П., склад колегії суддів: Шалота К.В., Адамович О.Й.

Вважаю, що проведений автоматичний розподіл щодо визначення колегії суддів було проведено помилково, враховуючи наступне.

Так, відповідно до частини другої статті 18 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох народних засідателів, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.

За змістом частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої цієї статті, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох народних засідателів.

Згідно частини другої вказаної статті ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу.

Таким чином, чинними норми ЦПК України передбачено можливість розгляду справи про усиновлення дитини лише у складі одного судді і двох народних засідателів.

Водночас, 2 червня 2016 року Верховна Рада України прийняла Закон України № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (далі - Закон № 1401-УІІІ), який набрав чинності з 30 вересня 2016 року.

Відповідно до частини четвертої статті 124 Конституції України (в редакції Закону № 1401-УІІІ від 02.06.2016) «народ безпосередньо бере участь у здійсненні правосуддя через присяжних», а згідно частини першої статті 127 Основаного Закону «правосуддя здійснюють судді. У визначених законом випадках правосуддя здійснюється за участю присяжних».

У зв'язку з унесенням змін до Конституції України в частині правосуддя Законом України від 2 червня 2016 року № 1401-VIII, Верховна Рада України прийняла новий Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-УІІІ).

За положеннями Закону № 1402-УІІІ судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур (частини друга статті 1), справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних (частина перша статті 15).

Тобто, можна констатувати, що з набуттям чинності 30 вересня 2016 року Закону України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» № 1402-УІІІ та Закону № 1402-УІІІ правовий інститут народних засідателів є ліквідованим.

Водночас, норми чинного процесуального законодавства не містять випадків розгляду справ окремого провадження, передбачених п.п. 1, 3, 4, 9, 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України колегією суддів, у складі трьох професійних суддів.

Як роз"яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" від 01.11.1996 р. № 9 оскільки Конституція України, як зазначено в її статті 8, має найвищу юридичну силу, а її норми є нормами прямої дії, суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституції і в усіх необхідних випадках застосовувати Конституцію як акт прямої дії. Судові рішення мають ґрунтуватись на Конституції, а також на чинному законодавстві, яке не суперечить їй.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 року, у відповідних частинах передбачає, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.»

Згідно з практикою Європейського Суду, фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на склад колегії у кожній справі (див. ухвалу щодо прийнятності від 4 травня 2000 року у справі «Бускаріні проти Сан-Маріно» (Buscarini v. San Marino), заява № 31657/96, та «Посохов проти Росії» (Posokhov v. Russia), заява № 63486/00, п. 39, ECHR 2003-IV).

Згідно ч. 1ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях20, 21 і 22 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.20 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

У зв'язку з вищевикладеним, враховуючи, що ані нормами Основоного Закону України, ані нормами чинного Цивільного процесуального кодексу України чи іншими нормами чинного на даний час законодавства України не передбачено можливості розгляду справ про усиновлення у складі колегії суддів, то вважаю, що проведений автоматичний розподіл справи №296/143/17, яким до складу колегії суддів включеного суддю Шалоту К.В. зроблений з порушенням закону та порядку, передбаченому частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

За таких обставин вважаю, що суддя Шалота К.В. не може брати участь в розгляді даної цивільної справи та зобов'язаний заявити собі самовідвід у справі.

Керуючись ст.ст. 20, 21, 23, 25 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Заявити самовідвід у розгляді цивільної справи №296/143/17 за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участі заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Житомирської міської ради та комунальної установи «Обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сонячний дім» про усиновлення дитини.

Суддя К.В. Шалота