АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1230/17 Справа № 183/2691/16 Головуючий у 1 й інстанції - Майна Г. Є. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючої - судді Каратаєвої Л.О.,

суддів - Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Григор'євої В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП Новомосковський трубний завод» на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "ІНТЕРПАЙП Новомосковський трубний завод", Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею та скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року позов ОСОБА_2 до ПАТ "ІНТЕРПАЙП Новомосковський трубний завод", Виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області про визнання недійсним державного акту на право постійного користування землею та скасування реєстрації в Державному земельному кадастрі - задоволено. Визнано недійсним Державний Акт серія НОМЕР_2 на право постійного користування землею, виданий Новомосковському трубному заводу 04 вересня 1996 року. Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Зобов'язано Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області внести до Державного земельного кадастру відповідні зміни щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки площею 0,7404 га, кадастровий номер НОМЕР_1. Судові витрати віднесено на рахунок позивача.

Не погодившись з вказаними рішеннями суду, ПАТ «ІНТЕРПАЙП НТЗ» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відїилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 відповідно до Державного акту серії НОМЕР_3, виданого 03 березня 1995 року, на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 18 січня 1995 року № 40, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,10 га в межах згідно з планом, що розташована на території Новомосковської міської ради, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування жилого будинку в межах міста (а.с. 6-7, 8).

20 березня 1996 року рішенням Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області позивачу ОСОБА_2 також надано у постійне користування для городу земельну ділянку площею 0,0481 га згідно з планом тимчасового користування, на підставі якого між Новомосковською міською радою народних депутатів Дніпропетровської області та ОСОБА_2 був укладений договір на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) строком на 3 роки, зареєстрований у книзі записів договорів на право тимчасового користування землею 17 червня 1996 року № 88 (а.с. 9, 10).

На підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 17 квітня 1996 року № 377 Новомосковському трубному заводу (правонаступником якого є ПАТ "ІНТЕРПАЙП НМТЗ") надано у постійне користування 0,7404 га землі під насосну станцію І-го підйому, про що 04 вересня 1996 року виданий Державний акт на право постійного користування землею серії НОМЕР_2, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № НОМЕР_4 (а.с. 72, 74, 58-36).

Згідно з повідомленням Управління Держгеокадастру у Новомосковському районі Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року № Д-96/0-25/6-16 земельна ділянка із кадастровим номером НОМЕР_1, площею 0,7404 га під насосну станцію 1-го підйому, перебуває у постійному користуванні ВАТ "ІНТЕРПАЙП Новомосковський трубний завод". Право постійного користування посвідчено державним актом серії НОМЕР_2 від 04 вересня 1996 року (а.с.15).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції застосувавши положення ст. 22, 23, 24, 27, 31, 43, 44, 19, 152, 155 ЗК України, виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не відмовлявся в добровільному порядку від права тимчасового користування спірною земельною ділянкою, а рішення про її вилучення чи припинення права користування Новомосковською міською радою Дніпропетровської області у порядку, передбаченому ЗК України, не приймалося.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Частиною 1 ст. 24 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що право тимчасового користування землею, в тому числі на умовах оренди, оформляється договором.

Відповідно до ст. 43 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) права власників земельних ділянок і землекористувачів охороняються законом. Припинення права власності на земельну ділянку або права користування земельною ділянкою чи її частиною може мати місце лише у випадках, передбачених ст. 27 і 28 цього Кодексу. Втручання в діяльність власників земельних ділянок і землекористувачів, пов'язану з використанням землі, з боку державних, господарських та інших органів і організацій забороняється, за винятком випадків порушення власниками землі та землекористувачами земельного законодавства. Права власників земельних ділянок і землекористувачів можуть бути обмежені лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 44 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) порушені права власників земельних ділянок і землекористувачів підлягають поновленню. Поновлення прав власників земельних ділянок і землекористувачів здійснюється Радами народних депутатів відповідно до їх компетенції, судом, арбітражним судом або третейським судом.

Згідно п. 7 розділу Х Перехідних положень ЗК України 2001 року, зазначається, що громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

В судовому засіданні в суді першої інстанції сторони визнали, що земельна ділянка площею 0,7404 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка надана у постійне користування ПАТ "ІНТЕРПАЙП НМТЗ" 04 вересня 1996 року, включає в себе також 0,0481 га спірної земельної ділянки, яка була надана у тимчасове користування ОСОБА_2 20 березня 1996 року (а.с.12, 16, 17) та має межі із земельною ділянкою позивача ОСОБА_2 площею 0,10 га (частково від А до Б).

Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, ця обставина не підлягає доказуванню. ОСОБА_2 було передано у тимчасове користування земельну ділянку площею 0,0481 га на підставі договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) від 17 червня 1996 року, який був укладений на підставі рішення Виконавчого комітету Новомосковської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області від 20.03.1996, в той час як ПАТ "ІНТЕРПАЙП НМТЗ" була надана на праві постійного користування земельна ділянка площею 0,7404 га пізніше, а саме 04 вересня 1996 року.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або користуванні, іншому громадянину, підприємству, установі, організації провадиться лише після вилучення (викупу) цієї ділянки в порядку, передбаченому ст. 31 і 32 цього Кодексу.

Статтею 27 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено вичерпний перелік підстав припинення права користування земельною ділянкою, до яких відноситься також добровільна відмова від земельної ділянки та вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом. Право користування землею може бути також припинено у випадках, зазначених у ст.. 114 цього Кодексу. Право користування орендованою землею припиняється також при розірванні договору оренди землі. Право тимчасового користування землею припиняється шляхом розірвання договору.

Відповідно до ч. 3, 6 ст. 31 ЗК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вилучення земель (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) у межах міста для усіх потреб провадиться за рішенням міської Ради народних депутатів, за винятком випадків, передбачених ст..33 цього Кодексу. У разі відмови власника землі або землекористувача дати згоду на вилучення (викуп) земельної ділянки або у разі відмови місцевої Ради народних депутатів у її вилученні ці питання можуть бути вирішені у судовому порядку.

Згідно ст. 152 ЗК України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 155 ЗК України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду) у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Збитки, завдані власникам земельних ділянок внаслідок видання зазначених актів, підлягають відшкодуванню в повному обсязі органом, який видав акт.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 21, ст. 393 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим, органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, то у спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 6-2824цс15 від 20 квітня 2015 року, яка згідно з ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Виходячи з наведеного, посилання в апеляційній скарзі на ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», щодо вичерпних підстав скасування державної реєстрації є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції матеріального чи процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті, а зводяться лише до тлумачення законодавства на власний розсуд та мають за мету переконати в обґрунтованості власної позиції.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст.213, 214 ЦПК, а тому, підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст.307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ІНТЕРПАЙП Новомосковський трубний завод» - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 листопада 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: