Головуючий суду 1 інстанції - Баронін Д.Б.
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 428/6294/16-ц
Провадження № 22ц/782/47/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2017 року м. Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області в складі

головуючого Луганської В.М.,

суддів - Коновалової В.А., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря: Попової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області про скасування постанови, зобов'язання призначити та виплатити суму допомоги, стягнення суми допомоги,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеними вимогами, в обґрунтування яких зазначила, що вона з 02.11.1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. При житті її чоловік отримав професійне захворювання та йому було встановлено втрату професійної працездатності 25 % безстроково. Щомісячні страхові виплати він отримував у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Ровеньки Луганської області. На момент смерті розмір щомісячної страхової виплати становив 2173,39 грн. виходячи із середньомісячної заробітної плати в розмірі 8693,57 грн. Згідно довідки обласної спеціалізованої профпатологічної МСЕК встановлено з 07.07.2014 року причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням. Постановою відповідача № 1211/4031/4031.1./15 від 16.11.2015 року позивачу було призначено одноразову допомогу сім'ї у разі смерті потерпілого в розмірі 130403,40 грн. Розрахунок одноразової допомоги був проведений виходячи із суми щомісячної страхової виплати її чоловіка, яку він отримував за життя, у розмірі 2173,39 грн. Однак з розміром одноразової допомоги та її розрахунком виходячи із щомісячної страхової виплати позивач не згодна, вважає, що відповідачем порушені її права, передбачені Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» з тих підстав, що право на отримання одноразової допомоги сім'ї у разі смерті потерпілого у неї виникло з дня смерті її чоловіка, але не раніше дня виникнення права на виплати тобто з 07.07.2014 - з дати встановлення МСЕК причинного зв'язку смерті з раніше отриманим професійним захворюванням. Таким чином, при вирішенні питання виплати одноразової допомоги сім'ї у разі смерті потерпілого необхідно керуватися ч.7 ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції чинній на момент виникнення права на ці виплати, якою передбачено, що розмір одноразової допомоги сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого. Позивач просив суд скасувати постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1211/4031/4031.1./15 від 16.11.2015 року про призначення одноразової допомоги сім'ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого, зобов'язати відповідача призначити позивачу одноразову допомогу сім'ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, а саме 521614, 20 грн., виходячи із середньомісячної заробітної плати, яка була визначена при останньому перерахунку страхових виплат потерпілому у сумі 8 693, 57 грн., стягнути з відповідача недоотриману суму одноразової допомоги у розмірі 391210, 80 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Суд скасував постанову Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області № 1211/4021/4031.1./15 від 16.11.2015 року про призначення одноразової допомоги сім'ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого. Суд зобов'язав відповідача призначити позивачу одноразову допомогу сім'ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі п'ятирічної заробітної плати потерпілого, а саме 521614, 20 грн., зобов'язав відповідача виплатити ОСОБА_2 одноразову допомогу сім'ї у разі смерті потерпілого ОСОБА_3 у розмірі 391210, 80 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо судового збору.

Не погодившись з даним рішенням Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у повному обсязі відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2, посилаючись на те, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України, винесене з неправильним застосуванням норм матеріального права, суд першої інстанції не врахував, що на момент смерті потерпілий ОСОБА_3 не працював і не мав заробітку, а отримував страхові виплати, тому розрахунок одноразової допомоги слід розраховувати на підставі п.2 ч.9 ст.34 Закону «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

В судовому засіданні представник Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу підтримав, посилаючись на доводи викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про місце та час судового засідання повідомлена у визначеному законом порядку.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вважає, що підстав для скасування рішення суду першої інстанції не має.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, судом під час розгляду цієї справи дані вимоги закону в повній мірі виконані не були.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 не перебувала на утриманні свого померлого чоловіка на час його смерті і має право на виплату одноразової допомоги в розмірі не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого, який визначено частиною 7 статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач з 02.11.1976 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу (а.с.5).

ОСОБА_3 були призначені відділенням Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Ровеньки щомісячні страхові виплати у зв'язку з профзахворюванням (а.с.8).

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Згідно наданої довідки обласної спеціалізованої профпаталогічної МСЕК встановлено причинний зв'язок смерті померлого ОСОБА_3 з професійним захворюванням ( а.с.6).

Постановою відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Сєвєродонецьку Луганської області від 16.11.2015 року призначено одноразову допомогу сім'ї померлого в разі його смерті в розмірі 130 403, 40 грн. (а.с.9).

Відповідач провів розрахунок одноразової допомоги, виходячи із доходу потерпілого, а саме страхової виплати в розмірі 2 173, 39 грн.

За змістом ст. 28 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) страхові виплати, які Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку складаються із: 1) страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності (щомісячна страхова виплата); 2) страхової виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам його сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого); 3) страхової виплати пенсії по інвалідності потерпілому; 4) страхової виплати пенсії у зв'язку з втратою годувальника; 5) страхової виплати дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності; 6) страхових витрат на медичну та соціальну допомогу.

Згідно із ч. 7 ст. 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" ( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не меншим за п'ятирічну заробітну плату потерпілого і, крім того, не меншим за однорічний заробіток потерпілого на кожну особу, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого.

Частиною 9 цієї статті передбачено, що у разі смерті потерпілого суми страхових виплат особам, які мають на це право, визначаються із середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на потерпілого та працездатних осіб, що перебували на його утриманні, але не мали права на ці виплати.

У разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Відповідно до ст. 33 Закону України у "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсії у зв'язку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Такими непрацездатними особами є: 1) діти, які не досягли 16 років; діти з 16 до 18 років, які не працюють, або старші за цей вік, але через вади фізичного або розумового розвитку самі не спроможні заробляти; діти, які є учнями, студентами (курсантами, слухачами, стажистами) денної форми навчання, - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ними 23 років; 2) жінки, які досягли 55 років, і чоловіки, які досягли 60 років, якщо вони не працюють; 3) інваліди - члени сім'ї потерпілого на час інвалідності; 4) неповнолітні діти, на утримання яких померлий виплачував або був зобов'язаний виплачувати аліменти; 5) непрацездатні особи, які не перебували на утриманні померлого, але мають на це право.

Право на одержання страхових виплат у разі смерті потерпілого мають також дружина (чоловік) або один з батьків померлого чи інший член сім'ї, якщо він не працює та доглядає дітей, братів, сестер або онуків потерпілого, які не досягли 8-річного віку.

Згідно з п. п. 1.2, 6.1.4, 6.1.8 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27 квітня 2007 року, у разі настання страхового випадку управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення виконавчої дирекції Фонду в районах та містах обласного значення зобов'язані своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров'я або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які мають на це право: 1) допомогу у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю до відновлення працездатності або встановлення інвалідності; 2) одноразову допомогу в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого; 3) щомісячну страхову виплату в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого (щомісячна страхова виплата); 4) страхову виплату потерпілому у розмірі його середньомісячного заробітку при тимчасовому переведенні його на легшу нижче оплачувану роботу; 5) страхову виплату потерпілому під час його професійної реабілітації; 6) щомісячну страхову виплату особам, які мають на неї право в разі смерті потерпілого; 7) відшкодування вартості ритуальних послуг, пов'язаних з похованням померлого.

Право на страхові виплати в разі смерті потерпілого мають особи, визначені ст. 33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

З аналізу, зазначених вище норм права вбачається, що ст.33 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" визначено коло осіб, які мають право на отримання страхових виплат.

Відповідно до положень ст. 21 вказаного Закону страховими виплатами є грошові суми, які згідно із ст 21 цього Закону виплачує Фонд соціального страхування від нещасних випадків застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем 16.11.2015 року було винесено постанову № 1211/4031/4031.1/15 про призначення одноразової допомоги сім'ї та особам, які мають на неї право у разі смерті потерпілого з розрахунку. Розрахунок страхової виплати (одноразової допомоги) проведено із доходу потерпілого (страхової виплати) у розмірі 2 173, 39 грн.

Відповідач нарахував позивачу одноразову допомогу, взявши для розрахунку не середню заробітну плату потерпілого, з якої він отримував страхові виплати, а розмір страхової виплати, оскільки потерпілий на момент смерті не працював на виробництві, з яким у нього пов'язане професійне захворювання.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно призначена позивачу одноразова страхова виплата у зв'язку зі смертю потерпілого відповідно до п.2.ч.9 ст.34 закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності"( в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) і підстав для її скасування не має.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача.

Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки обидві сторони звільнені від сплати судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307, 309, 316, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявлених вимог ОСОБА_2 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Сєвєродонецьку Луганської області відмовити за необґрунтованістю.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Cудді: