Справа № 170/151/17 Провадження № 22-ц/773/1150/17 Головуючий у 1 інстанції: Сушик Н.В.
Категорія: 27 Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Бовчалюк З.А. ,

суддів - Стрільчук В.А., Здрилюк О.І.,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк» на рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Покликались на те, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору № б/н від 16.12.2009 року відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Однак, ОСОБА_5 не належним чином виконувала взяті на себе зобов'язання. Станом на 31.01.2017 р. заборгованість за кредитним договором становила 27 507,68 грн., в тому числі, 836,92 грн. - заборгованість за кредитом; 21084,68 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. - фіксована частина, 1286 грн. - процентна складова.

Враховуючи зазначене позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану у розрахунку суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати у справі.

Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року в задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» в даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення у звязку з неповним зясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та порушенням норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким стягнути заборгованість за кредитом в межах позовної давності.

Заслухавши представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Ухвалюючи рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов було заявлено з пропуском трирічного строку позовної давності.

Проте, такі висновки суду зроблені з порушенням норм матеріального права та при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, що є підставою для скасування рішення та ухвалення нового.

Згідно зі ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позивальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.( ч. 1ст. 1054 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що 16.12.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 відповідно до анкети-заяви було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості.

Банк перед боржником свої зобовязання виконав, в свою чергу боржник неналежно виконала взяті на себе зобовязання по поверненню коштів, у звязку з чим станом 31.01.2017 р. заборгованість за кредитним договором становила 27 507,68 грн., в тому числі, 836,92 грн. - заборгованість за кредитом; 21084,68 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. - фіксована частина, 1286 грн. - процентна складова.

Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно зі ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Умовами та Правилами надання банківських послуг передбачено, що картрахунок - це поточний рахунок на якому враховуються операції по платіжній картці, платіжна картка - це спеціальний платіжній засіб у вигляді емітованої у встановленому законодавством порядку пластикової або іншого виду карточки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку платника або відповідно банківського рахунку з метою оплати вартості товару або послуг.

Згідно з п. 3.1 вказаних Умов та Правил, для надання банківських послуг банк відкриває клієнту картрахунок, видає картку.

Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк.

Пунктом 5.4 Правил користування платіжною картою встановлено, що погашення по кредиту по платіжним карткам без установленого мінімального платежу проводиться в наступному порядку: строк погашення відсотків - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

З розрахунку заборгованості, що долучений до позовної заяви та виписки по рахунку вбачається, що після отримання кредитних коштів, відповідач періодично вносила платежі на його погашення, останній платіж здійснено нею 14.02.2014 року в розмірі 100 грн. ( а.с.46-52). Дана обставина жодною із сторін не заперечувалась та не спростовувалась.

У правовій позиції Верхового Суду України, викладеній у постанові № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року зазначено, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Таким чином, оскільки останній платіж відповідачем було здійснено 14.02.2014 року, то саме з 15.02.2014 року у позивача виникло право вимоги.

Таким чином обґрунтованими та підставними є вимоги банку щодо стягнення з відповідача 836,92 гривні заборгованості за тілом кредиту та 764,39 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами саме за період з 01.02.2014 року по 31.01.2017 року, тобто в межах трьохрічної позовної давності.

Заперечень щодо правильності проведених банком арифметичних розрахунків заборгованості за кредитним договором відповідач суду не надала.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах Верховного суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15 який у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для усіх судів.

Таким чином в даному випадку не підлягає до задоволенню саме вимога про стягнення пені, оскільки її розмір не обґрунтований належним чином, а принцип нарахування не узгоджується з приписами ч. 3 ст. 549 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідно до п. 8.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., а також 5% відсотків від суми позову.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 500 гривень-штраф фіксована частина, а також 80,06 гривень штраф процентна складова (5% з суми заборгованості (836,92 гривні заборгованості за тілом кредиту + 764,39 грн. заборгованості за відсотками), який передбачений Умовами, які схвалені відповідачем.

Оскільки, судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, то рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_5 в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 7,93% в сумі 266,45 гривень (126 грн. за подання позовної заяви та 139.57 грн. - за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шацького районного суду Волинської області від 22 червня 2017 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк (далі-ПАТ КБ) «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору № б/н від 16.12.2009 року у розмірі 2181,37 гривень, яка складається з 836,92 гривень - заборгованість за кредитом; 764,39 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 гривень штраф фіксована частина та 80,06 гривень-штраф процентна складова.

В решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_3 акціонерного товариства ОСОБА_4 банк «ПриватБанк»» 266,45 гривень судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді