Номер провадження: 22-ц/785/7017/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Погорєлова С.О.,

при секретарі судового засідання Бахірко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИЛА:

29 липня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО», яким просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування (а.с. 1-4). Окрім цього, 04 липня 2017 року позивач подав до суду розрахунок пені, яку також просив стягнути з відповідача (а.с. 130-131).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені частково. А. саме, суд вирішив стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 10686,86 гривень та витрати на проведення експертизи в розмірі 1212 гривень, а всього 11898,86 гривень. Вказану суму перерахувати ПАТ «А-БАНК» як вигодонабувачу, згідно з договором фінансового лізингу №АВ00А+00663727 від 20 травня 2014 року, а також стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив (а.с. 138-141).

Не погоджуючись з вказаним рішенням 11 липня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою. В обґрунтування апелянт посилається на те, що рішення суду в частині відмови у виплаті пені не ґрунтується на законі. А саме апелянт зазначив, що пеню необхідно стягувати з 06.07.2015 року по 04.07.2017 року, оскільки 06.07.2015 року набула законної сили постанова Приморського районного суду м.Одеси якою апелянта було визнано невинним у скоєнні ДТП. Так, апелянт просить оскаржуване рішення змінити та стягнути з відповідача пеню в розмірі 7510, 47 грн. (а.с.147-150).

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» 07 серпня 2017 року направили до суду апеляційну скаргу. Зокрема апелянт вказує, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене внаслідок невірного, неповного зясування судом обставин справи. А саме апелянт зазначає, що суд першої інстанції зобовязавши ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатити страхове відшкодування на користь ПАТ «Акцент-БАНК» вийшов за межі позовних вимог ОСОБА_2 та ухвалив рішення під умовою, чим порушив норми процесуального права. Тому апелянт просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції в апеляційному суді представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, проти задоволення апеляційної скарги позивача заперечували.

Позивач та його представник в судовому засідання свою апеляційну скаргу підтримали, проти задоволення апеляційної скарги відповідача заперечували.

Позивачем та його представником була надана спеціальна довіреність на представництво позивачем вигодонабувача «А-Банка», копія якої приєднана до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи скарги, пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року зміні в частині мотивування відмови в стягненні пені. При цьому апеляційна скарга ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача матеріальна шкода в розмірі 10686,86 гривень та витрати на проведення експертизи в розмірі 1212 гривень, а всього 11898,86 гривень. При цьому суд фактично встановив порядок виконання рішення суду, згідно з яким стягнуту суму слід перерахувати ПАТ «А-БАНК» як вигодонабувачу, згідно з договором фінансового лізингу №АВ00А+00663727 від 20.05.2014 року на розрахунковий рахунок 1725, МФО 307770, ОКПО НОМЕР_1, призначення платежу: виплата страхового відшкодування по автомобілю марка модель Great Wall Voleex С30, кузов LGWEE2К54ЕЕ992432.

Колегія суддів погоджується з таким вирішенням спору, проте відхиляючи доводи апеляційної скарги відповідача вважає необхідним вказати на наступне.

Щодо посилання відповідача на те, що суд першої інстанції вийшов за межі заявлених позовних вимог в частині стягнення пені, то з матеріалів справи вбачається, що позивач та його представник надали суду свої розрахунки щодо пені (а.с. 130-133), проте не оформили їх у якості окремого документу. Незважаючи на те, що таке доповнення позовних вимог відбулось у відкритому судовому засіданні, проте саме сутність вимоги повязана з вже дослідженими судом доказами та встановленими обставинами, порушення порядку оформленням доповнень до позовної вимоги не може бути підставою для відмови в позові суто з формальних міркувань.

При цьому відхиляючи доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, колегія суддів вказує на наступне.

Підстави для виплати страхового відшкодування виникли в звязку з прийняттям 25 червня 2015 року постанови по справі № 3/522/2448/13, в якій провадження в адміністративній справі відносно позивача було припинено за відсутністю складу правопорушення (а.с. 129) та наступним зверненням до страхової компанії.

Щодо посилань апелянта ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на те, що суд першої інстанції порушив норми процесуального права, стягнувши предмет спору на користь особи, що не є учасником процесу та не має процесуального статусу.

Відхиляючи вказаний довід колегія суддів виходить з того, що фактично судом було встановлено порядок виконання рішення суду в порядку ст. 217 ЦПК України, який з врахуванням фактичних договірних звязків між позивачем та третьою особою «А-Банком» в межах договору лізингу не протирічить інтересам учасників договору лізингу та відповідає його сенсу та змісту. В такому контексті посилання відповідача суто на процесуальне порушення, яке не має для всіх сторін негативних матеріально-правових наслідків, втрачає сенс.

Щодо посилань апелянта на те, що страховик не несе обовязку з відшкодування ПДВ, що був нарахований на роботи та послуги з відновлювального ремонту автомобіля згідно звіту №119-06/17 від 30.06.2017 року.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. За змістом вказаної норми у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику виплата здійснюється без ПДВ, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування. У разі, якщо страхові суми не перераховуються безпосередньо потерпілим, а спрямовуються на придбання у платника податку на додану вартість послуг по ремонту, заміщенню, відтворенню застрахованого обєкта, які мають бути використані в процесі його ремонту, то розрахунок суми виплати на таке придбання здійснюється з урахуванням сум податку на додану вартість, які включаються до вартості й виділяються окремим рядком. Всі операції з надання послуг із страхування, в тому числі повязані компенсацією страховиком збитків, понесених потерпілим при настанні страхового випадку, не є обєктом оподаткування ПДВ. В звязку з чим, за загальним правилом, як при визначенні розміру страхових платежів, так і при визначенні розміру матеріального збитку чи страхової виплати, підлягаючої до відшкодування страхувальнику чи безпосередньо потерпілій особі (п. 36.4 ст. 36 Закону № 1961-ІV), податок на додану вартість не нараховується, окремим рядком не виділяється та страховики не є платниками ПДВ по таких операціях.

При цьому частково погоджуючись з доводами апеляційної скарги позивача та надаючи оцінку мотивування відмови в її стягненні колегія суддів вказує на її відсутність. На думку колегії суддів відмовляючи в задоволенні стягнення пені слід було виходити з того, що оскільки між сторонами виник спір, щодо порядку реалізації прав та обовязків щодо договору страхування, при цьому вигонабувачем виступає третя особа, яка окремо вимог до суду до відповідача не предявляла, то підстави для стягнення пені відсутні.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги позивача знайшли своє часткове підтвердження, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростували по суті вірних висновків суду першої інстанції, то колегія суддів на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу позивача, відхиляє апеляційну скаргу відповідача та змінює рішення суду першої інстанції в частині мотивування відмови в стягненні пені.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» - відхилити.

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 04 липня 2017 року змінити в частині мотивування відмови в стягненні пені, в іншій частині - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5

19.09.2017 року м. Одеса