Провадження №: 4-с/752/62/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року Голосіївський районний суд м Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Тасенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Київський страховій дім» на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа боржник ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И В :

ПрАТ «Київський страховій дім» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, зацікавлена особа боржник ОСОБА_1.

ПрАТ «Київський страховій дім» просить: 1) визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. при винесені Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065; 2)скасувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065.

Свої вимоги мотивує тим, що 29.08.2016 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. було винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065 (далі Постанова від 29.08.2016 р.), я та яку Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» отримало лише 24.11.2016 р. за вх. № 2126.

Вказану Постанову «Про повернення виконавчого документі стягувачеві» від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065 Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», вважає незаконною та необґрунтованою з урахуванням наступного.

На адресу Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було повторно направлено заяву про відкриття виконавчого провадження за Вих. № 1138 від 25.07.2016 р. виданим Голосіївським районним судом міста Києва30.09.2015 р. по справі № 752/4274/15-цза позовом Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім»до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу щодо стягнення 17975, 66 грн. (шкода в порядку регресу).

В подальшому Відділ державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві стягувачу направив постанову про відкриття виконавчого провадження від 29.07.2016 р., яка була отримана стягувачем лише 05.09.2016 р.

Вже 29.08.2016 р. державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. було винесено Постанову від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065, яка була направленна 23.11.2016 р. та яку Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» отримало лише 24.11.2016 р. за вх. № 2126, що підтверджується, реєстрацією вхідної кореспонденції та інформацією Укрпошти про отримання поштового відправлення.

Вказана Постанова від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065 мотивована тим, що « В ході проведення виконавчих дій встановлено: що у боржника відсутнє майно на яке може бути звернено стягнення і здійсненні державним виконавцем заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультативними». Керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві було винесено Постанову від 29.08.2016 р. ВП№ 51795065.

Однак, з такими мотивуванням Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» не погоджується, з посилаючись на те, що виносячи спірну постанову державний виконавець всупереч вимогам, положенням Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив всі передбачені законом заходи, чим порушив права стягувача.

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Державному виконавцю повинні бути безоплатно надані у встановлений ним строк інформація, документи або їх копії, необхідні для здійснення його повноважень.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Згідно статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Однак державним виконавцем не вчинені заходи, необхідні для своєчасного та повного виконання рішення суду передбачені цією статтєю.

Крім того, у виконавчому проваджені не вчинено і дії спрямовані на виявлення майна, коштів та звернення стягнення на таке майно, кошти боржника які здійснюються у порядку, встановленому главою 4 Закону.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах.

На кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках, вкладах та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, накладається арешт. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту.

У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Доказів того, що головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби було вжито заходи щодо виконання рішення суду, зокрема шляхом накладення арешту на кошти, на майно та примусового їх списання на користь стягувача, розшуку боржника не має.

Застосування п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» для повернення виконавчого документа без виконання є безпідставним.

В судовому засіданні представникскаргою Приватного акціонерного товариства «Київський страховій дім» скаргу підтримує, справу просить розглянути за його відсутності.

Представник Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві та зацікавлена особа боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду справи належним чином, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Суд погоджується з доводами стягувача про те, що винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувану є передчасним, оскільки державним виконавцем не здійснено усіх можливих дій які передбачені Законом України «Про виконавче провадження.

Так відповідно до п. 10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.2 ст. 14 вищезазначеного Кодексу невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 10 ч.З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Відповідно до п. 15 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі виконання рішень за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням поліцейських, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке за законом можливо звернути стягнення;

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи це заявник вважає, що державний виконавець повинен був подати подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проте не здійснив цих дій.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Так відповідно до п. 10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Державний виконавець всупереч вимогам, положенням Закону України «Про виконавче провадження» не вчинив всі передбачені законом заходи, чим порушив права стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,11,30 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. при винесені Постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2016 р. ВП № 51795065.

Скасувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29.08.2016 р. ВП № 51795065 винесену державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Сперкач Я.О. якою виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Київський страховій дім» боргу в розмірі 17975 грн. 65 коп. був повернутий ПрАТ «Київський страховій дім»

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Ладиченко