Справа № 442/4712/16-ц
Провадження № 6/442/347/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді - Крамара О.В.

з участю секретаря Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі подання Старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи, -

ВСТАНОВИВ :

Старший державний виконавець Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 за погодженням з начальником ОСОБА_2 звернулась до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_3. В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження АСВП №53572464 з виконання виконання виконавчого листа № 442/4712/16-ц, виданого 06.02.2017 року Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 3000 дол. США та 1807,70 грн. судового збору.

Вказує, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник

ухиляється від виконання його, не вживає заходів щодо виконання рішення за

рахунок належного йому майна і доходів.

Державний виконавець на розгляд подання не з'явився.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 18 частини 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням. Отже ухилення боржника від виконання зобовязань є обовязковою передумовою звернення державного виконавця з таким поданням

Ст. 377-1 ЦПК України передбачає можливість обмеження у праві виїзду за кордон боржника фізичної особи.

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Випадки тимчасових обмежень права громадян України на виїзд за кордон та підстави для застосування таких обмежень визначені в вїзду в Україну громадян України, у тому числі, якщо громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених судовим рішенням. Відповідно до вказаної правової норми громадянину України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Такі обмеження права громадян України на виїзд за кордон у конкретно визначених законом випадках мають тимчасовий характер і зумовлені необхідністю забезпечення захисту прав і законних інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Згідно роз'яснень Верховного Суду України, викладених в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон передбачено не за наявності факту невиконаних зобов'язань, а за свідоме ухилення від їх виконання.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у ВДВС Дрогобицького МРУЮ знаходиться виконавче провадження АСВП №53572464 з виконання виконавчого листа № 442/4712/16-ц, виданого 06.02.2017 року Дрогобицьким міськрайонний судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 кошти в розмірі 3000 дол. США та 1807,70 грн. судового збору.

З долученого до справи акту державного виконавця, вбачається, що при виході по місцю проживання ОСОБА_3, двері квартири ніхто не відчинив. Згідно подання про привід боржника через органи внутрішніх справ, вбачається, що державний виконавець зверталась в суд з таким, однак, рішення прийняте за результати розгляду даного подання не додано.

Крім того, з долучених до подання документів, а саме копії вимоги про надання інформації, зокрема, про кількість разів перетину ОСОБА_3 держаного кордону України, згідно яких вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово здійснював перетин державного кордону, але ще у 2014 році. Разом з тим, згідно останньої відмітки ОСОБА_3 здійснив виїзд з території України 05.09.2014 року, відмітка про повернення відсутня.

Таким чином, в матеріалах подання докази, які б підтверджували дані саме про ухилення боржника фізичної особи від виконання зобовязання на нього судовим рішенням. А від так, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що мотиви подання державного виконавця, не були достатніми для прийняття судом рішення про його задоволення.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В поданні Старшого державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, або протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Крамар