Справа № 617/739/17
Провадження № 2/617/431/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 вересня 2017 року Вовчанський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Глоби М.М.,
при секретарі судового засідання - Борщ Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Вовчанську Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області,
У червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 7 березня 2013 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 25. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначила, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через несумісність характерів, різного погляду на сімейне життя, нелюдного відношення до неї з боку чоловіка та його батьків. Вона разом з чоловіком та дітьми проживали у будинку батьків чоловіка. З 9 червня 2017 року, після чергової сварки, відповідач ОСОБА_2 вигнав її з дому. Малолітні діти на даний час проживають з відповідачем, який категорично забороняє їй з ними бачитися та спілкуватися. Просила шлюб з відповідачем розірвати та визначити місце проживання дітей разом із нею.
Позивач ОСОБА_1 під час судового розгляду заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Також просила залишити їй шлюбне прізвище «Самойлова». Діти на теперішній час проживають разом із нею за місцем її проживання у будинку її батька за адресою: вул. Надії Волкової 143-А, м. Вовчанськ Харківської області, відповідач періодично відвідує дітей.
Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду своєчасно та належними чином. Заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав.
Представник третьої особи проти задоволення заявлених вимог не заперечував, вважав за доцільне визначите місце проживання малолітніх дітей із матірю.
Суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні й суспільні інтереси в спосіб, визначений законами України.
Матеріалами справи встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 203376 виданого 07 березня 2013 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 25 (а.с.6).
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 483019, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 9), а також ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 483020, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області (а.с. 10).
Причиною розірвання шлюбу стало несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, нелюдне, образливе відношення до позивача з боку чоловіка, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, з 09 червня 2017 року спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, примирення неможливо.
Крім того, ухвалою суду від 23 серпня 2017 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був наданий місячний термін для примирення, протягом якого сторони не примирилися.
Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе.
Таким чином, суд дійшов висновку, що причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали не можливим, оскільки сторони з 09 червня 2017 року не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, а тому вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими.
Щодо залишення позивачу шлюбного прізвища, суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Відповідно до норми вказаної статті, при розірванні шлюбу кожен із подружжя має право зберегти спільне прізвище або відновити дошлюбне. Це право може бути реалізоване лише у момент припинення шлюбу у разі його розірвання.
Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час реєстрації, що розривається.
Як вбачається із свідоцтва про одруження після реєстрації шлюбу позивач обрала прізвище «Самойлова», а тому суд приходить до висновку, що вона має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем.
У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матірю.
У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної ОСОБА_5 РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до ст. ст. 6, 27 названої Конвенції держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини; визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Відповідно до частини першої ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Стаття 161 Сімейного кодексу України встановлює, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що на даний час неповнолітні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживають разом з матірю за місцем її проживання у будинку її батька за адресою: вул. Надії Волкової 143-А, м. Вовчанськ Харківської області, батько періодично відвідує дітей.
Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, в якому проживає позивач ОСОБА_1, розташований за адресою: вул. Надії Волкової 143-а, м. Вовчанськ Харківської області належить її батьку ОСОБА_6 на праві приватної власності (а.с. 12), який не заперечує, щоб його малолітні онуки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали у його будинку разом з його донькою ОСОБА_1 (а.с. 31).
Даними акту обстеження умов проживання позивачки ОСОБА_1 за адресою вул. Надії Волкової 143-а, м. Вовчанськ Харківської області від 22 червня 2017 року, встановлено, що для виховання та розвитку неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 існують всі необхідні умови, для дітей є окремі кімнати з меблями. Стосунки в сімї добрі, мати турбується життям, здоровям дітей, забезпечує їх всім необхідним для повноцінного розвитку (а.с. 23).
Відповідно до наданих письмових пояснень свідків депутата Вовчанської міської ради Харківської області ОСОБА_7, продавця магазину ОСОБА_8, сусідів ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_1 постійно займається дітьми, гуляє з ними на дитячому майданчику, діти чисто вдягнені (а.с. 33-39).
Крім того, свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_1, на даний час діти ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживають з матірю ОСОБА_1 за адресою: Харківська область м. Вовчанськ вул. Надії Волкової 143-а, в будинку створені необхідні умови для повноцінного фізичного та духовного розвитку, відпочинку дітей. Мати ОСОБА_1 турбується життям, здоровям дітей, забезпечує їх всім необхідним для повноцінного розвитку, діти завжди чисто вдягнені, відвідують дитячий садок.
Згідно висновку Служби у справах дітей Вовчанської райдержадміністрації про визначення місця проживання малолітніх дітей від 30 червня 2017 року за № 55 є доцільним визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з їх матірю ОСОБА_1 за адресою: вул. Надії Волкової 143-а, м. Вовчанськ Харківської області (а.с. 56).
За таких обставин, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка свідчать про наявність підстав визначити місцем проживання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4, разом з їх матірю ОСОБА_1 за адресою: Харківська область м. Вовчанськ вул. Надії Волкової 143-а.
Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей підлягає задоволенню у повному обсязі.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 10, 58, 88, 130, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 112-114, 160, 161 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей, третя особа: Служба у справах дітей Вовчанської районної державної адміністрації Харківської області - задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 07 березня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вовчанського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 25 -розірвати.
ОСОБА_1 залишити шлюбне прізвище «Самойлова».
Визначити місцем проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з їх матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: Харківська область м. Вовчанськ вул. Надії Волкової 143-а.
Заочне рішення може бути переглянуто Вовчанським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області через Вовчанський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти діб з дня проголошення рішення суду.
Суддя