Справа № 459/1561/16 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Провадження № 22-ц/783/943/17 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М, Цяцяка Р.П.

секретаря: Цапа П.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна-Веста» про стягнення 54388,26 грн.

Оскаржуваним рішенням упозові ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дюна-Веста» про стягнення збитків відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 серпня 2012 року у справі № 801/4051/2012 з позивача в користь відповідача стягнуто 42935,00 грн. відшкодування шкоди внаслідок ДТП та зобов'язано ТзОВ «Дюна-Веста» передати йому змінені автозапчастини відповідно до експертного звіту. ОСОБА_3 зі свого боку рішення суду виконав і пред'явив виконавчий лист до виконання. У ході примусового виконання рішення виявилось, що у відповідача відсутнє майно, яке він зобов»язаний передати ОСОБА_3 у зв»язку із утилізацією запчастин, про що було складено відповідний акт та 21 листопада 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документу, тобто рішення суду ТзОВ «Дюна-Веста» виконано не було і даний факт відповідачем не заперечується. А відтак, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_3 свої зобов»язання згідно рішення суду виконав і отримавши належне виконання рішення суду з боку відповідача він мав би змогу на власний розсуд розпорядитись запчастинами на власний розсуд. Проте, ТзОВ «Дюна-Веста» намагається уникнути його виконання внаслідок чого позивач вимушений нести матеріальні збитки. Крім цього, зазначає, що його представником подавалось клопотання про витребування з Бердянського міськрайонного суду Запорізької області належним чином завіреної копії справи № 801/4051/2012. Однак, суд першої інстанції залишив поза увагою таке клопотання, що свідчить на його думку про неповноту з»ясування обставин справи та надання переваг стороні відповідача при ухваленні оскаржуваного рішення. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вартості автозапчастин, які підлягали заміні у зв»язку з ремонтом пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля та які після ремонту автомобіля були утилізовані.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02.08.2012 року у справі №801/4051/2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 06.11.2012 року, з позивача на користь відповідача стягнуто 42935,00 грн. та зобов'язано відповідача передати позивачу змінені автозапчастини відповідно до звіту ТОВ «Експерт».

Згаданим рішенням суду встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_3 правил дорожнього руху сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки

«FIAT DOBLO CARGO» з номерним знаком ВС 4792 СЕ, власником якого є ТОВ «Дюна-Веста», чим ТОВ «Дюна - Веста» завдано майнову шкоду, частина з якої була виплачена страховою компанією, а частину, у розмірі 42935,00 грн., за рішенням суду стягнуто з ОСОБА_3 та зобов'язано ТОВ «Дюна - Веста» передати ОСОБА_3 пошкоджені запчастини, які підлягали заміні.

Згідно п.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі рішення суду 24.03.2013 року видано виконавчий лист про зобов'язання ТОВ «Дюна - Веста» передати ОСОБА_3 змінені автозапчастини відповідно до звіту ТОВ «Експерт» про оцінку транспортного засобу №175 від 20.02.2012 року.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач пред'явив виконавчий лист до виконання, під час примусового виконання якого з'ясувалось, що у боржника відсутнє майно, яке він повинен передати ОСОБА_3, про що було складено відповідний акт від 18.11.2014 року, у зв»язку з чим виконавчий документ був повернутий стягувачу, що підтверджується копією постанови державного виконавця ВП №44292512 від 21.11.2014 року.

З ухвали Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.02.2015 року вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про зміну способу та порядку виконання судового рішення в частині зобов'язання передачі йому замінених автозапчастин на стягнення на його користь з ТОВ «Дюна - «Веста» вартості цих запчастин, ОСОБА_3 в задоволенні заяви було відмовлено, що було підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звернувшись з позовом позивач, обґрунтовуючи суму позовних вимог, посилається на Звіт про оцінку транспортного засобу №175 від 20.02.2012 року та ремонтну калькуляцію №3630 від 18.02.2012 року.

Проаналізувавши ремонтну калькуляцію №3630 від 18.02.2012 року, яка є додатком до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля FIAT DOBLO CARGO, номерний знак НОМЕР_1, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що у ній зазначено вартість нових автозапчастин, а не вартість пошкоджених, які підлягали заміні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вартість автозапчастин, які були пошкоджені внаслідок ДТП та підлягали заміні при ремонті автомобіля внаслідок неможливості їх відновлення (ремонту), не визначалась, твердження позивача про те, що така становить 54388,26 грн. є безпідставними, не підтверджені належними та допустимими доказами.

А відтак вірним є висновок суду про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, оскільки ним, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вартості пошкоджених автозапчастин, які підлягали заміні через неможливість їх відновлення, а в ремонтній калькуляції №3630 від 18.02.2012 року, яка є додатком до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля НОМЕР_1, зазначено вартість нових автозапчастин, а не пошкоджених, і встановити цінність і залишкову вартість таких автозапчастин не можливо, оскільки такі утилізовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції повно та всебічно з"ясував обставини справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Ванівський О.М.

Цяцяк Р.П.