Справа № 405/4918/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.02.2017 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

при секретарі : Фришко А.Ю.

з участю адвоката : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Кіровоградська філія, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Профспілкова організація Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 247/К від 31.05.2016 року Кіровоградської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком» про його звільнення у зв»язку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України; визнати його незаконним його звільнення з посади інженера електрозв»язку 1-ої категорії другого відділу Кіровоградської філії публічного акціонерного товариства «Укртелеком»; поновити його на вказаній посаді та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 30.06.2016 року в розмірі 2 597,40 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати по справі.

Позивачем неодноразово уточнювались позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку і відповідно до останньої заяви про збільшення позовних вимог від 30.01.2017 року просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.06.2016 року по 30.01.2017 року в сумі 21 125,52 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 19.05.1997 року він був прийнятий на посаду головного спеціаліста служби безпеки електрозвязку Обласного державного підприємства електрозвязку «Кіровоградтелеком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укртелеком». Останню посаду, яку він займав на підприємстві, була посада інженера електрозв'язку 1-ї категорії другого відділу Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

10.11.2014 року він був попереджений про майбутнє звільнення з займаної посади у звязку зі, скороченням чисельності та штату працівників, на підставі наказу ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» та наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07.11.2014 року № 450 «Про попередження працівників про майбутнє звільнення». Наказом № 6/К від 06.01.2015 року Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», він був звільнений з 12.01.2015 року у звязку із скороченням штату працівників на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Не погодившись зі вказаними незаконними діями відповідачів, змушений був оскаржити своє звільнення до суду. 24.06.2015 року Ленінським районним судом м. Кіровограда прийнято рішення, яким задоволено його позов до ПАТ «Укртелеком», КФ ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди та судових витрат. 08.09.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області прийнято рішення, яким скасовано рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2015 року та постановлено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні його позову до ПАТ «Укртелеком» та КФ ПАТ «Укртелеком». 20.01.2016 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасував рішення Апеляційного суду Кіровоградської області від 08.09.2015 року та залишив у силі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2015 року. 19.05.2016 року Ленінським районним судом м. Кіровограда прийнято рішення, яким задоволено його позов до ПАТ «Укртелеком», КФ ПАТ «Укртелеком» про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

25.05.2016 року Кіровоградською філією ПАТ «Укртелеком», наказом № 230/К його було поновлено на посаді інженера електрозвязку 1 категорії 2 відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» з 12.01.2015 року.

25.05.2016 року Кіровоградською філією ПАТ «Укртелеком», наказом № 231 /К його було повідомлено про початок виникнення простою за моєю посадою з причин організаційного характеру з 25.05.2016 року.

31.05.2016 року Кіровоградською філією ПАТ «Укртелеком», наказом № 247/К його було звільнено з 1 червня 2016 року у звязку із скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України), на підставі наказу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07.11.2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення», повідомлення Профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 35 від 27.05.2016 року.

Під час ознайомлення з наказом про звільнення ним була зроблена заява про те, що він вважає вказаний наказ незаконним, оскільки його було винесено з численними порушеннями норм трудового законодавства, зокрема без згоди профспілкового комітету та без врахування наявної в нього, безтермінової 2 групи інвалідності. Рішенням від 24.06.2015 року, з яким 20.01.2016 року погодився Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Ленінським районним судом м. Кіровограда встановлено, що будь яких фактичних змін виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників насправді не відбувалось, а тому посилання на наказ КФ ПАТ «Укртелеком» № 450 від 07.11.2014 року є незаконним.

Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, просить задовольнити позов.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задовольнити відповідно до викладених вимог та заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення проти позову та посилаючись на викладені в них обставини, просила відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи Профспілкової організація Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком», залучений до участі в справі за клопотанням позивача ухвалою суду від 13.10.2016 року, в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що позивач з 19.05.1997 року працював на посаді головного спеціаліста служби безпеки електрозвязку Обласного державного підприємства електрозвязку «Кіровоградтелеком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укртелеком». Останню посаду, яку він займав на підприємстві, була посада інженера електрозв'язку 1-ї категорії другого відділу Кіровоградської філії Публічного акціонерного товариства «Укртелеком».

Наказом ПАТ «Укртелеком» від 31.10.2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» скорочено, тобто виведено зі штатного розпису філії посаду інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком», яку займав позивач ОСОБА_2 Згідно з наказом Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07.11.2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення» ОСОБА_2, інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу філії, попереджено про майбутнє звільнення. ОСОБА_2 був ознайомлений з вказаними наказами 10.11.2014 року під особистий підпис.

Після ознайомлення ОСОБА_2 з наказами йому було неодноразово запропоновано іншу роботу в Товаристві, від якої він відмовився.

На виконання вимог ст. 43 КЗпП України, 15.12.2014 року директором Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» було направлено голові первинної профспілкової організації Кіровоградської філії Товариства обґрунтоване подання від 12.12.2014 року за № 17/02-283 на отримання згоди на розірвання трудового договору за п.1 ст.40 КЗпП України з позивачем, але рішенням від 08.01.2015 року профспілкова організація відмовила у наданні згоди на його звільнення за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважаючи зазначену відмову профспілки необґрунтованою, Товариство видало наказ № 6/к від 06.01.2015 року згідно якого ОСОБА_2 звільнено 12.01.2016 року з займаної посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України, без згоди профспілкової організації.

Після розгляду справи судами різних інстанцій, на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24 червня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду від 20.01.2016 року, якими частково задоволено позов ОСОБА_2 до ПАТ «Укртелеком» та поновлено його на роботі, на виконання вказаних судових рішень 25.05.2016 року позивача поновлено на посаді інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» шляхом видачі наказу від 25.05.2016 року № 230/К «Про поновлення на роботі ОСОБА_2М.». Причиною поновлення на роботі позивача суди визнали порушення порядку його звільнення, а саме не отримання роботодавцем згоди профспілкового органу на звільнення.

Вказані обставини не заперечують сторонами по справі та встановлені вищезазначеними судовими рішеннями.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Після поновлення позивача на роботі, наказом від 31.05.2016 року за № 247/К ОСОБА_2, інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» було повторно звільнено у звязку із скороченням штату працівників за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зазначена норма в повній мірі не розкриває поняття змін в організації виробництва, однак чітко встановлює, що однією з складових зазначеного поняття, а відповідно, і підставою для звільнення працівників є скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, в частині обставин щодо дійсних змін в організації виробництва і праці, проведення скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» судом враховуються норми статей 64, 65, 135 Господарського кодексу України щодо виключного права підприємства самостійно визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників і штатний розпис, здійснювати управління підприємством відповідно до його установчих документів.

Вказані обставини підтверджені наказами ПАТ «Укртелеком» від 16.10.2014 року № 543 «Про внесення змін до штатного розпису філій ПАТ «Укртелеком» з додатками №№ 1-23, від 31.10.2014 року № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком» з додатками №№ 1-23, штатним розписом КФ ПАТ «Укртелеком» станом на 01.01.2015 року, затвердженим наказом ПАТ «Укртелеком» від 30.12.2014 року № 764 «Про затвердження штатного розпису ПАТ «Укртелеком».

Таким чином, у звязку з виданням наказу від 31.10.2014 № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком», у Товариства були всі підстави для проведення передбаченої законодавством процедури звільнення позивача у відповідності до п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, з підстав скорочення посади, яку займав позивач.

Наказ Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 07.11.2014 року № 450 «Про попередження працівника про майбутнє звільнення» є чинним, його неправомірність не встановлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За своєю сутністю процедура поновлення на роботі є механізмом відновлення порушеного права працівника шляхом повернення до стану, який мав місце до настання відповідного порушення. У звязку з поновленням ОСОБА_2 на роботі, судом відновлені правовідносини, які існували між ПАТ «Укртелеком» та ОСОБА_2 до його звільнення. Тобто, на час поновлення ОСОБА_2 посада на яку він поновлений була вже скороченою відповідно до наказу ПАТ « Укртелеком» від 31.10.2014 № 583 «Про скорочення чисельності та штату працівників ПАТ «Укртелеком», що відповідно до ч.1 п. 1 ст. 40 КЗпП України є підставою для звільнення ОСОБА_2 Також, на час поновлення ОСОБА_2 його вже було повідомлено про можливе скорочення, яке відповідно до законодавства не обмежено в строку дії.

Вказане підтверджується позицією Верховного Суду України, викладеною в п. 54 Правових позицій щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ. Розділ XIV. Трудове право, згідно якої у разі поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 1 ст.40 КЗпП, у зв'язку з порушенням правил вивільнення працівників, повторне звільнення за цією ж підставою може провадитись без попередження про майбутнє звільнення.

Доводи позивача в частині неврахування відповідачем при звільненні за п. 1 ст. 40 КЗпП України наявності безтермінової 2-ї групи інвалідності не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, оскільки ст. 42 КЗпП України та Закон України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не обумовлюють інвалідність як підставу для застосування переважного права на залишення на роботі чи заборону звільнення при скороченні працівників. Крім того, встановлений ч. 1 ст. 42 КЗпП України принцип до наявних обставин скорочення не може бути застосований, з урахуванням того, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Зазначена норма направлена на недопущення звільнення більш кваліфікованих працівників, але виключно в межах посад серед яких проводиться скорочення. Такий виcновок підтверджується позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною в п.19 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», згідно якої судам слід мати на увазі, що при проведенні звільнення власник або уповноважений ним орган вправі в межах однорідних професій і посад провести перестановку (перегрупування) працівників і перевести більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника. Якщо це право не використовувалось, суд не повинен обговорювати питання про доцільність такої перестановки (перегрупування).

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що переважне право на залишення на роботі не тотожне переважному праву на працевлаштування на нову посаду. Перше право за більш кваліфікованими працівниками визнається ст. 42 КЗпП, друге ні.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 займав посаду інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» яка була єдиною в шатному розписі. Враховуючи що його переважне право залишення на роботі не було серед кого визначати, а переважне право переведення на іншу роботу в разі звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП законодавством не встановлено, суд вважає що при звільненні ОСОБА_2 товариством не було порушено вимог статті 42 КЗпП України.

На виконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, до звільнення ОСОБА_2 йому неодноразово було запропоновано перелік вакантних посад ПАТ «Укртелеком» станом на 10.11.2014 року, 12.11.2014 року, 12.01.2015 року, від переведення на які він відмовився. З запропонованих вакансій станом на 18.12.2014 року ОСОБА_2 було обрано вакантну посаду начальника відділу продажу бізнес-сегменту, в переведенні на яку було відмовлено у звязку з невідповідністю наявних освіти, спеціальності та досвіду роботи кваліфікаційним вимогам, обумовленим роботодавцем до такої посади. Зазначені обставини встановлені судовим рішення від 24.06.2015 року по справі № 405/986/15-ц.

Пропонування вакантних посад позивачеві було здійснено також станом на 25.05.2016 року, які він визнав для себе не підходящими, що підтверджено його особистим підписом на Переліку вакансій, що додано до матеріалів справи.

Враховуючи, що судовим рішенням від 24.06.2015 року причиною для поновлення на роботі ОСОБА_2 визнано відсутність згоди профспілкового органу на звільнення, керуючись ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» відповідач звернувся до профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» з поданням від 25.05.2016 року за № 02/02-78 на отримання згоди на звільнення позивача за п. 1 ст. 40 КЗпП України.

У відповідь на подання роботодавця від 25.05.2016 року за № 02/02-78 листом-повідомленням профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 27.05.2016 року за № 35 повідомлено, що ОСОБА_2 на обліку в профспілковій організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» не перебуває та членських профспілкових внесків не сплачує, тобто не є членом профспілкової організації.

Згідно з наказом від 31.05.2016 року за № 247/К ОСОБА_2, інженера електрозвязку 1 категорії другого відділу Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» звільнено у звязку із скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Крім того, відповідач повторно звернувся до профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком», яка розглянула 01.11.2016 року на своєму засіданні подання директора Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» від 28.10.2016 року, викладені в ньому підстави та обставини звільнення ОСОБА_2 за п.1 ст. 40 КЗпП України та ухвалила дати згоду на розірвання трудового договору, що підтверджується витягом з протоколу засідання президії Комітету профспілкової організації Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» № 31-3 від 01.11.2016 року, на яке запрошувався і позивач.

З вищевикладеного вбачається, що при звільненні позивача відповідачем в повній мірі дотримано законодавчий порядок вивільнення працівників за п. 1 ст. 40 КЗпП України, а саме:

1) в Товаристві дійсно мали місце зміни в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення чисельності та штату працівників;

2) позивач був вчасно попереджений за 2 місяці про майбутнє звільнення;

3) позивачу пропонувалось інша робота в Товаристві від якої він відмовився;

4) вирішено питання щодо отримання згоди профспілки на звільнення.

Товариство вважає, що звільнення позивача проведено у повній відповідності з вимогами діючого законодавства України, будь-яких порушень прав позивача при його звільненні Товариством допущено не було, що свідчить про відсутність підстав для визнання незаконним звільнення та скасування наказу від 31.05.2016 р. за № 247/К про звільнення ОСОБА_2

З урахуванням вищевикладеного, у даній справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог про поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідно до ч.1, ч.2 ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні.

Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем та й представником не доведено порушення його прав, не обґрунтовано у відповідності до вимог закону наявність завданої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають.

Щодо витрат на правову допомогу представником позивача надано протокол № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.06.2016 року, відповідно до якого на виконання пунктів 4.1, 4.1 договору про надання правової допомоги від 15.03.2016 року сторони погодили гонорар адвоката в сумі 3 500 грн., доказів виплати винагороди позивачем також не надано.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивача.

На підставі викладеного і ст. 23 ЦК України, ст. ст. 40, 42, 43, 49-2, 235, 237-1 КЗпП України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укртелеком», публічного акціонерного товариства «Укртелеком» Кіровоградська філія, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Профспілкова організація Кіровоградської філії ПАТ «Укртелеком» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом десяти днів.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда Шевченко