ЄУН №337/4355/16-ц
Провадження №2/337/120/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2017 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_2, про розірвання кредитного договору та договору іпотеки внаслідок істотної зміни обставин,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 11.06.2008р. між ним та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», було укладено кредитний договір №093-2008-2021,відповідно до умов якого йому Банком було надано кредит у розмірі 35000,00 швейцарських франків, що було еквівалентно 163952,26 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, зі сплатою 9,95% річних, з цільовим використанням кредиту придбання нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1.

11.06.2008р. за отримані кредитні кошти він придбав квартиру АДРЕСА_1 за ціною 251024,00 грн., яку 11.06.2008р., в забезпечення виконання зобовязань за кредитний договором, передав Банку в іпотеку, уклавши іпотечний договір.

Кредит був забезпечений також договором поруки, який укладений між Банком та його дружиною ОСОБА_3

На підставі додаткових угод від 15.09.2011р. та 18.10.2012р. до кредитного договору та договору іпотеки вносились зміни.

Наприкінці 2014 року, після значного збільшення курсу гривні до іноземних валют та виниклою у позивача неплатоспроможністю, він був позбавлений можливості сплачувати кредит в повному обсязі. Він неодноразово звертався до Банку з заявами про врегулювання вказаного питання, зокрема, про прощення йому частини боргу, однак Банком його заяви та вимоги залишалися без задоволення.

Останній платіж за кредитом ним сплачено в січні 2015 року. На даний час сума боргу за кредитний договором до повного погашення складає 19701,55 швейцарських франків, з яких: тіло кредиту 16288,11 швейцарських франків, відсотки 3197,93 швейцарських франків.

Враховуючи факт, що кредит був цільовим, а саме на купівлю житла однокімнатної квартири АДРЕСА_1, яка на даний час не коштує тієї суми, за яку вона купувалась, і суми, яка залишилась до сплати за кредитом, просить розірвати кредитний договір №093-2008-2021 від 11.06.2008р., укладений між ним та відповідачем, внаслідок істотної зміни обставин. З цих же підстав просить розірвати договір іпотеки від 11.06.2008р., укладений між ним та Банком.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві та додатково пояснили, що на даний час вартість квартири АДРЕСА_1, яка була придбана за кредитні кошти та передана в іпотеку, значно менше вартості цієї квартири на час придбання та більше за залишок кредитних коштів, які він повинен сплатити Банку. Тобто змінились обставини, якими сторони керувались під час укладання договорів, такі зміни є істотними, оскільки обставини змінились настільки, що якби позивач міг це передбачити, він не укладав би вищевказані договори.

Після оголошення перерви в судовому засіданні позивач та його представник в судове засідання не прибули, надавши заяви про продовження розгляду справи у їх відсутність, при цьому представник позивача просив не розглядати заяву про призначення оціночної експертизи квартири.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги заяви позивача та його представника, суд вирішив можливим продовжити розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та безпідставним, пояснив, що 11.06.2008р. між сторонами було укладено кредитний договір №093-2008-2021. Відповідно до п.1.1 вказаного кредитного договору Банк надав позивачу кошти в сумі 35000,00 швейцарських франків зі сплатою 9,95 % річних, з кінцевою датою повернення кредиту 10.06.2038р. Уклавши цей договір позивач підтвердив, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому була повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, повязаних з конвертацією валюти.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитний договором 11.06.2008р. між сторонами було укладено договір іпотеки, за яким позивач передав Банку в іпотеку квартиру АДРЕСА_1.

Зазначив, що і кредитний договір, і іпотечний договір, який укладено в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, є дійсними, укладеними на законних підставах, відповідно до вимог чинного законодавства, особами, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним та відповідало їх внутрішній волі, договори спрямовані на реальне настання правових наслідків, сторони передбачили усі істотні умови договорів. Позивач самостійно на час укладання договорів визначив для себе правила подальшої поведінки. Зміна курсу іноземних валют, зростання курсу валюти кредиту, зменшення вартості іпотечного майна, не є підставою для звільнення позичальника від виконання кредитних зобовязань.

Крім того зазначив, що ч.2 ст.652 ЦК України передбачає, що договір може бути розірвано на вимогу сторони при наявності одночасно чотирьох умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Оскільки таких підстав для розірвання договорів немає, просив в задоволенні позову відмовити.

Після оголошення перерви в судовому засіданні, представник відповідача в судове засідання не прибув, надавши заяву про продовження розгляду справи у його відсутність.

Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність третьої особи.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню через таке.

Судом встановлено, що 11.06.2008р. між ОСОБА_1 та ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, було укладено кредитний договір №093-2008-2021,відповідно до умов якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 35000,00 швейцарських франків, що дорівнювало 163952,26 грн. за курсом НБУ на день укладання договору, зі сплатою 9,95% річних, строком до 10.06.2038р., з цільовим використанням кредиту придбання нерухомого майна, а саме однокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до п.8.5 кредитного договору, уклавши цей договір позичальник підтвердив, зокрема, що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, повязаних з конвертацією валюти; до укладання ним цього договору він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту.

Крім того, 11.06.2008р. між Банком та ОСОБА_1, в забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за №4634, відповідно до якого ОСОБА_1 передав Банку в іпотеку однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 34,69 кв. м, житловою площею 18,20 кв. м. Станом на дату укладання цього договору заставна вартість предмету іпотеки, за домовленістю сторін та згідно звіту незалежного субєкта оціночної діяльності, становить 251 024,00 грн. (п.1.2 договору).

Згідно п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Цивільні права та обов'язки, як це вбачається зі ст. 11 ЦК України, виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст.628, ст.629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, ст.638 ЦК України - договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін, має бути досягнута згода.

Відповідно зі ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1 Закону України від 05.06.2003р. №898-IV «Про іпотеку» (далі - Закон №898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.5 ст.3 Закону №898-IV іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно ст.526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ст.530 ЦК України - якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, ст.525 ЦК України - одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст.599 ЦК України - зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зясувавши повно, всебічно та обєктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, проаналізувавши вищевикладені норми діючого законодавства, суд вважає, що позивачем не доведено підстав розірвання кредитного та іпотечного договорів внаслідок істотної зміни обставин.

Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику грошові кошти у сумі та валюті, зазначеній в договорі, що останнім не оспорюється.

При укладенні вищевказаних договорів ОСОБА_1 був ознайомлений з усіма їх умовами та вимогами, про що свідчить його особистий підпис. Кредитний договір та іпотечний договір підписані позивачем, що свідчить про те, що він погодився з усіма його умовами, жодне з положень договорів не оспорено, в установленому законом порядку недійсними не визнано.

Отже, укладені кредитний договір та договір іпотеки є дійсними, укладені на законних підставах, відповідно до вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства, оскільки особи, які його уклали, мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін при укладенні договору було вільним та відповідало їх внутрішній волі. Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним - сума кредиту була отримана та використана на власний розсуд, певний час кредит позичальником погашався.

Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин.

Відповідно до п.16 вищевказаної постанови Пленуму №5 від 30 березня 2012 року, саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст. 652 ЦПК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору, й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладання договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

Таким чином, при укладенні кредитного договору в іноземній валюті, у швейцарських франках, та беручи на себе певні обов'язки щодо погашення цього кредиту саме в швейцарських франках, сторони за договором повинні були усвідомлювати, що курс національної валюти - гривні до швейцарського франка не є незмінним, та те, що зміна цього курсу можливо настане, а тому сторони повинні були передбачити та врахувати підвищення валютного ризику за цим договором.

Вимагаючи розірвання кредитного та іпотечного договорів, на позивача покладається відповідно до положень ст.60 ЦПК України, обовязок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Позивачем не надано суду доказів про наявність одночасно чотирьох умов передбачених ч.2 ст.652 ЦК України, які б могли бути підставою для розірвання кредитного та іпотечного договорів у разі істотної зміни обставин, якими сторона керувалася при укладенні договорів.

Посилання позивача на те, що через зростання курсів валют до національної валюти іпотечна квартира коштує значно менше, ніж коштувала на час її придбання, заборгованість за кредитом значно перевищує вартість квартири на даний час, а позивач опинився в скрутному матеріальному стані та неспроможний погашати заборгованість за кредитним договором, а Банк не погоджується на запропоновані умови про прощення частини боргу позичальника, не є підставою для розірвання кредитного договору та договору іпотеки на вимогу однієї із сторін, оскільки розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання кредитного та іпотечного договорів внаслідок істотної зміни обставин, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, підстав для розірвання кредитного та іпотечного договору не встановлено, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 651,652 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 203, 208, 209, 212, 213, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк», третя особа: ОСОБА_2, про розірвання кредитного договору та договору іпотеки внаслідок істотної зміни обставин відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, - в той же строк з моменту отримання його копії.

Суддя: М.В.Сидорова