441/1241/16-ц 2/441/74/2017
26.01.2017 р. Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді -Яворської Н.І.,
при секретарі -Цап І.М.,
з участю представника позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратив право користування житловим приміщенням
13.09.2016р. позивач звернувся до суду із даним позовом, покликаючись на те, що є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 30.08.2016р. (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок позивачем набуте на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Державна реєстрація здійснена 23.08.2016р., запис про право власності за №16128929. Житловий будинок складається з трьох кімнат, житловою площею 44,3 м.кв., кухні, коридору та комірки. Загальна площа будинку складає 69,1кв.м.
У даному будинку зареєстрований, але не проживає понад п»ять років колишній зять ОСОБА_3. Згідно запису в будинковій книзі та відповіді з АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, відповідач зареєстрований в житловому будинку по АДРЕСА_1 з 04.12.1991 року (а.с.11-13). ОСОБА_3 з жовтня 2011 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, втратив будь-який зв'язок із спірним житлом. Прописка відповідача у вищевказаному будинку обмежує права позивача як власника, оскільки він не може оформити субсидію на комунальні послуги, змушений їх переплачувати, а тому позивач не бажає, щоб ОСОБА_3 був зареєстрований чи проживав в належному йому житловому будинку в с. Тучапи.
За наявною в позивача інформацією, відповідач вибув на постійне місце проживання в АДРЕСА_2. Добровільно скасувати свою реєстрацію у вищевказаному будинку він відмовляється.
Окрім цього, відповідач більше не є членом сім»ї позивача, втратив будь-який зв»язок із родиною та спірним житлом. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між дочкою позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано 09.12.2003р., про що зроблено відповідний актовий запис за №130 в Книзі реєстрації розірвань шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області (а.с.6).
Просив суд постановити рішення, яким визнати ОСОБА_3 , таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1.
Позовні вимоги представником позивача підтримано в судовому засіданні.
Зазначила, що після розірвання шлюбу з дочкою позивача ОСОБА_3 добровільно вибув з будинку, забравши усі свої речі. З цього часу відмовився утримувати як житло так і дітей. На теперішній час стало відомо, що у відповідача інша сім»я, з якою він проживає в АДРЕСА_2 без реєстрації.
Відповідач в судове засідання не з»явився, хоч був належним чином повідомлений (а.с. 37).
Ухвалою Городоцького районного суду Львівської області від 14.09.2016р. до участі у справі як третю особу без самостійних вимог залучено ОСОБА_5, яка в судове засідання не з"явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи (а.с.29).
Відповідно до ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Стороні чи її представникові за їх згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам цивільного процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку.
Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2, позивач у справі, є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 30.08.2016р. (а.с.4).
Відповідно до довідки Виконавчого комітету Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області від 16.08.2016р. №185, вказано, що зареєстрованими у житловому будинку по АДРЕСА_1 є : ОСОБА_2 (позивач), ОСОБА_3 (зять) (а.с.7).
Актами обстеження Виконавчого комітету Тучапської сільської ради Городоцького району Львівської області вищевказаного будинку від 17.08.2015р., та 16.08.2016р., встановлено, що в житловому будинку зареєстрований, але фактично не проживає відповідач - ОСОБА_3 (а.с.8-9).
Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).
Оскільки відповідач ОСОБА_3 понад 5 років у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживає, вибув з будинку, речей особистого вжитку та документів відповідача у спірному житлі немає, не є членом родини, суд приходить до висновку, що його слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду.
На підставі викладеного, керуючись ст.137 Конституції України, ст.405 ЦК України, п.11 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України», ст.ст.10, 11, 88,209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_2 - задоволити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком) по АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 551 (п»ятсот п»ятдесят одну) грн. 21 коп. понесених судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в порядку визначеному ст. 294 ЦПК України.
СуддяН. І. Яворська