Ухвала

іменем україни

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року узв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2частини спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та поділ майна, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частини майна, що було придбано ними під час перебування у шлюбі.

У травні 2013 року ОСОБА_6 пред'явив зустрічний позов до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та поділ цього майна.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року позови задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме на: 1/2 частини нежитлової будівлі магазину, що знаходиться по АДРЕСА_1; 1/2 частини нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом, що знаходиться по АДРЕСА_2; 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3; 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_4; 1/2 частини земельної ділянки площею 512 кв. м, що розташована по АДРЕСА_1; 1/2 частини автомобіля марки «Renault Duster», 2010 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частини майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме на: 1/4 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що розташований по АДРЕСА_5; 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_6; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0565 га, розташованої по АДРЕСА_5; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0646 га по АДРЕСА_5.

Вирішено питання про судові витрати.

У червні 2014 року ОСОБА_5 звернулася із заявою про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від

17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 6 лютого 2015 року, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_3 скасовано.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини магазину продовольчих товарів, який розташований по АДРЕСА_3.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 21 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 6 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_9 у порядку ст. 34 ЦПК України звернувся з вимогами про визнання його належним набувачем магазину продовольчих товарів, який розташований по АДРЕСА_3, та усунути перешкоди в реалізації права власності на нерухоме майно зі сторони ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року вимоги ОСОБА_9 в частині визнання його належним набувачем магазину продовольчих товарів, який розташований по АДРЕСА_3, залишено без розгляду з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 207 ЦПК України.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року в частині визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями АДРЕСА_3 скасовано у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини магазину продовольчих товарів, що розташований по АДРЕСА_3.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про усунення перешкод у реалізації права власності на нерухоме майно відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року в частині задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та поділ майна; визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частинимагазину продовольчих товарів, який розташований по АДРЕСА_3 та стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 254 грн витрат зі сплати судового збору скасовано.

Заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та поділ майна залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції в частині відмови ОСОБА_9 у задоволенні вимог про усунення перешкод в реалізації права власності на нерухоме майно залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 22 грудня 2015 року.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Задовольняючи заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що нововиявленою обставиною є те, що під час розгляду справи по суті ОСОБА_6 не повідомив ОСОБА_5 про зміну статусу спірного об'єкта нерухомого майна з житлового будинку АДРЕСА_3 на нежитлове приміщення - магазин продовольчих товарів, у результаті чого рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року за позивачем ОСОБА_5 було визнано право власності на 1/2 частини житлового будинку по АДРЕСА_3, який на час ухвалення рішення не існував.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволення заяви ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про визнання права власності на 1/2 частини спільного майна подружжя та поділ майна; визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частини магазину продовольчих товарів, який розташований по АДРЕСА_3 та залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_5, апеляційний суд виходив із того, що на час ухвалення рішення, яке є предметом перегляду за нововиявленими обставинами, спірний об'єкт нерухомості мав статус магазину продовольчих товарів і зазначена обставина підлягала встановленню місцевим судом відповідно до вимог ст. ст. 10, 213, 214 ЦПК України. При цьому апеляційний суд послався на роз'яснення, наведені у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» про те, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку. Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитися не можна.

У пунктах 19, 20 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» роз'яснено, що у разі скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної або касаційної інстанції нового рішення справа розглядається ними на загальних підставах за раніше поданими апеляційними або касаційними скаргами.

Оскільки статтею 307 ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами при новому розгляді справи суд керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главами ЦПК України щодо апеляційного провадження та провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами. При цьому з урахуванням вимог статті 303 ЦПК України апеляційний суд на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, досліджує обставини, що стали підставою для перегляду судового рішення, дає юридичну кваліфікацію фактичних обставин справи і ухвалює відповідне судове рішення у справі.

У разі скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом касаційної інстанції нового рішення справа розглядається ним на загальних підставах за раніше поданою касаційною скаргою. При розгляді касаційної скарги та скасуванні ухвалених судових рішень суд має виходити з положень частини першої статті 335 ЦПК України та передати справу на новий розгляд з урахуванням вимог статті 338 ЦПК України, а за відсутності таких умов - застосувати інші повноваження, передбачені статтею 336 ЦПК України.

За змістом частини 2 статті 307 ЦПК апеляційний суд відповідно до наданих йому повноважень має право постановити ухвалу про скасування ухвали суду першої інстанції про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, постановленої з порушенням норм процесуального права, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, до повноважень якого законом віднесено вирішення цього питання. Нормами ЦПК України не передбачено права апеляційного суду постановляти ухвалу про задоволення такої заяви і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, апеляційний суд вийшов за межі своїх повноважень, залишаючи заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення, залишив поза увагою, що рішення по суті ухвалив місцевий суд, якому належить вирішення цього питання.

За таких обставин ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 342, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 29 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: