Справа № 466/7092/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2017 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Ковальчука О.І.

при секретарі - Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ЛКП «Балатон-409», Відділ у справах дітей Шевченківської РА Львівської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом повернення її в попередній стан, визначення порядку користування квартирою, - у с т а н о в и в:

09 серпня 2016 року позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_7 звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи ЛКП «Балатон-409», Відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, який в подальшому уточнили та в якому просили:

- зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 повернути квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом усунення самовільного перепланування та переобладнання відповідно до технічного паспорту від 2006 року та згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.04.2006р., а саме демонтажу самовільно закладених дверних пройомів між приміщеннями 3-11 кімнати і приміщеннями 3-10 коридору; між приміщеннями кухні 3-12 і 3-10 коридору; закласти самовільно влаштовані дверні пройоми між примішення кімнати 3-11 і кухні 3-12 та між коридором під літ. 3-13 шляхом закладення дверного пройому. У разі відмови у добровільному порядку виконати вказані вимоги то виконати їх у примусовому порядку;

- зобов»язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 надати ключі від вхідних дверей, які знаходяться у приміщенні коридору 3-9 та веранди під літ. І, у разі відмови добровільно виконати вказану вимогу, то виконати її в примусовому порядку шляхом заміни замків у вхідних дверях з подальшим наданням відповідачам ключів від них;

- виділити ОСОБА_1 в користування кімнату під літ. 3-3 площею 7.7 кв.м.

В обґрунтування уточнених позовних вимог посилаються на те, що позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_8 та їх син ОСОБА_9 проживають у АДРЕСА_4 Окрім них у квартирі проживає сім»я відповідачів, яка складається з чотирьох осіб: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.04.2006 року та технічного паспорту станом на 30.08.2006 року спірна квартира складається із 4-х кімнат: під літ. 3-3 площею 7.7кв.м., під літ. 3-6 пл. 16.9 кв.м., під літ. 3-7 пл.14.1 кв.м., під літ. 3-11 пл.12.6 кв.м.; 2-х кухонь: під літ. 3-1 пл.8.1 кв.м. та під літ. 3-12 пл.7.0 кв.м.; 2-х ванних кімнат під літ. 3-5 пл. 2.3 кв.м, під літ. 3-13 пл. 2.5 кв.м.; 4-х коридорів: під цифрою 3-2 пл. 4.4 кв.м., під літ. 3-4 пл.5.6 кв.м., під літ. 3-9 пл. 4.9 кв.м., під літ. 3-10 пл. 10.8 кв.м.; вбиральні під літ. 3-14 пл. 1.5 кв.м., комори під літ.3-8 пл. 3.0 кв.м,, та веранди під літ. І пл.5.0. кв.м., загальною площею 106.4 кв.м. Окрім того у квартирі згідно технічного паспорту 2006р. є два входи, які знаходяться у приміщенні веранди під літ. 1 та під літ. 3-9 приміщення коридору.

Вказують, що між нами склався наступний порядок користування квартирою: позивачі користувалися до 2013р. приміщеннями: кімнатою під літ. 3-11, кухнею під літ. 3-12, ванною кімнатою під літ. 3-13, коридорами під літ. 3-10 та 3-9. Відповідачі користувалися до 2013р. наступними приміщеннями кімнатами під літ.3-3, 3-3, 3-7, кухнею під літ. 3-1, коридорами під літ. 3-2, 3-4, ванною кімнатою під літ. 3-5 та вбиральні під літ. 3-14, коморою під літ. 3-8, верандою під літ. 1.

З 2013 року відповідачі - сім»я ОСОБА_3 порушуючи права позивачів, здійснили самовільно перепланування квартири, за що була притягнута до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 150 КУпАП згідно постанови № 41/2 від 12.12.2013р., а також даний факт встановлено в ході досудового розслідування кримінального провадження за №0004152 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України, що підтверджується Постановою про закриття кримінального провадження від 13.11.2013р.

Перепланування полягають в наступному: замурували дверні пройоми між приміщеннями 3-11 та 3-10 , 3-12 та 3-10, чим унеможливили користуватися входом у квартиру через приміщення коридору під літ. 3-9, коридорами під. літ. 3-9 та 3-10. Ключі від вхідних дверей, які знаходяться у приміщенні коридору під літ. 3-9 відібрав у позивача ОСОБА_6, застосовуючи фізичну силу, переніс меблі без дозволу. При цьому влаштував нові дверні пройоми між приміщеннями під літ. 3-11 та 3-12 кімнатою та кухнею відповідно. ОСОБА_6 пошкодив стіну у приміщенні ванної кімнати під літ. 3-13 та влаштував вхідні двері, чим унеможливив використовувати ванну кімнату за призначенням. Для того щоб прийняти душ, позивачам постійно приходиться звертатися до сусідів з таким проханням. Тобто, вони користуються приміщеннями, що не відповідають встановленим санітарним та технічним вимогам, передбачених ч.1 ст. 50 ЖК України, згідно якої жиле приміщення, що надається громадянам для проживання, має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту та відповідати санітарним і технічним вимогам.

Вказане вище порушеним триває до даного часу, що підтверджується Актами ЛКП «Балатон - 409» від 17.05.2015 року, 02.09.2016 року та технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_2 від 17.08.2015 року.

У відповідності до ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Через самовільне перепланування змінився склад та структура квартири, яка полягає в тому, що залишилося лише одне приміщення ванної кімнати у квартирі і стало п'ять коридорів, адже приміщення ванної кімнати під літ. 3-13 втратило свою функцію та стало коридором, що є порушенням ДБН В.2.2-15-2005р., оскільки в приміщенні коридору не передбачено наявність санвузла унітаза та душової кабіни, що підтверджено Технічними висновками «Про невідповідність здійсненого перепланування з розподілом квартири АДРЕСА_5 вимогам діючих будівельних норм» від 2016 року, виконаного Державним науково-дослідним та проектно - вишукальним інститутом «НДІ ПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Львівський філіал.

В квартирі є ще одна ванна кімната та вбиральна, але сімєю ОСОБА_3 чиняться перешкоди у їх користуванні, у позивачів нема ключів від вхідних дверей та навіть коли хто-небудь є із відповідачів вдома, то їм не дозволяють користуватися ні ванною кімнатою під літ. 3-5, ні вбиральнею під літ. 3-14 згідно технічного паспорту від 2006 року. Ключі від вхідних дверей згідно Акту ЛКП «Балатон-409» від 17.05.2015 року знаходяться у сімї ОСОБА_3, які вони жодним чином не мають наміру надавати в добровільному порядку позивачам.

Згідно Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань жилого-комунального господарства №76 від 17.05.2005р. під переобладнанням розуміють улаштування в окремих багатоквартирних будинків індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів, влаштування та переустаткування туалетів, ванних кімнат. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення та влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів та інше. Відповідно до п.14.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій на переобладнання та перепланування жилих приміщень необхідно мати згоду власників, співвласників (наймачів) або уповноважених осіб, що перебувають у їхній спільній власності.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки спір виник у грудні 2013 року, то відповідно позивачі посилаються у своєму позові на законодавство, що було чинним на час виникання спірних правовідносин та на ст. 100 ЖК України в чинній редакції від 05.04.2015 року..

На час виникнення спірних правовідносин була чинна редакція ст. 100 ЖК України, згідно якої переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім»ї, які проживають разом з ним, та наймодавця із дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім»ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов»язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

У відповідності до п.5.1 Технічних висновків змінено склад приміщень, існуючий санвузол використовується як коридор, що згідно ст. 100 ЖК України в редакції від 05.04.2015 року, допускається за письмовою згодою наймодавця, тобто у випадку позивачів - за письмовою згодою Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, якої немає

Відповідно до витягу із розпорядження № 221 від 0З.03.2005р. із ОСОБА_3 укладено договір найму на квартиру АДРЕСА_3, її сім»я складається із 6-ти осіб: вона, чоловік, син, племінник, дружина племінника, син племінника і лише з часом сьомим членом сім»ї ОСОБА_3 став її онук ОСОБА_10

Згідно ст. 64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ними, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть уci обов»язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім»ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов»язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обв»язки, як наймач та члени його сім»ї.

Отже зазначають, що між позивачами та відповідачами є рівні права та обов»язки щодо спірної квартири. Але відповідачі не рахуються з позивачами та своїми діями перешкоджають їм належним чином користуватися своїми правами, вільно користуватися усією квартирою.

Статтею 179 ЖК України передбачено, що користування будинками державного та громадського фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов»язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються КМУ.

Згідно п.10 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, мешканці квартири, в якій проживає два і більше наймачі мають рівне право на користування усіма приміщеннями. Квартира належить до державного житлового фонду, а тому усі її жителі є наймачами квартири державного житлового фонду і користуються рівними правами у її користуванні.

Загальна житлова площа квартири становить 51.3 кв.м., отже на кожного члена сім»ї припадає: 51.3 /7 =7.33 кв.м.

Після того як сім»я ОСОБА_3 самовільно здійснила перепланування, то позивачі втрьох змушені ютитися в кімнаті під літ. 3-11 площею 12.6 кв.м., а сімя ОСОБА_3 займає три кімнати відповідно: під літ. 3-3 площею 7.7 кв.м., під літ.3-6 площею 16.9 кв.м., під 3-7 площею 14.1 кв.м., всього займана ними площа становить 38.7 кв.м., що є більшим на 9.38 кв.м. ОСОБА_3 займає з чоловіком ОСОБА_4 - одну, син ОСОБА_5 - другу, а внук ОСОБА_6 - третю. Крім того, позивачі в повній мірі позбавлені можливості користуватися допоміжними приміщеннями у квартирі.

ОСОБА_8 знаходиться на даний час у Росії на заробітках, а позивачка ОСОБА_1 із 13 річним сином ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в одній кімнаті та змушені спати на одному ліжку, оскільки другого ніде поставити, що суперечить положенням ч. 2 ст. 50 ЖК України, згідно якої не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев»ять років, крім подружжя. Що також передбачено п. 52 Правилами обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень.

Тому позивачі вважають, що їм для повноцінного проживання у спірній квартирі має бути виділена ще одна кімната, площа якої найбільш наближена до площі, що припадає на одну особу в спірній квартирі - 7.33 кв.м., а саме - 7.7 кв.м.

Відповідно ОСОБА_3 разом із сім»єю залишити в користування дві інші кімнати під літ. 3-6 площею 16.9 кв.м. та під літ. 3-7 площею 14.1 кв.м., що становить 31.0 кв.м. Адже онук ОСОБА_6 і син ОСОБА_5 можуть проживати в одній кімнаті, а ОСОБА_3 з чоловіком ОСОБА_4 можуть проживати разом в другій кімнаті, як подружжя. Враховуючи вищевикладене, змушені звернутися до суду та просять позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачі та представник позивача позовні вимоги підтримали, надали пояснення, що аналогічні викладеному в тексті позовної заяви, просили з урахуванням уточнень позовні вимоги задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 проти задоволення позову заперечили. Просять у задоволенні позову відмовити.

Представник Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні позов заперечив та просив відмовити у його задоволенні.

Представник органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Представник ЛКП «Балатон-409» в судове засідання повторно не з'явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку належним чином.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, оглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази по справі, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтями 316, 317, 319 ЦК України передбачено, що право власності особа здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд.

В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки № 578, виданої 23.02.2015 р. ЛКП «Балатон - 409» в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 зареєстровані: ОСОБА_3 - основний квартиронаймач, ОСОБА_5 - син, ОСОБА_6 - внук, ОСОБА_4 - чоловік, ОСОБА_2 - племінник., ОСОБА_7, ОСОБА_1 Вказана квартира відноситься до державної власності (не приватизована), загальною площею 106,40кв.м. і складається з 4 кімнат житловою площею 51,30 кв.м.

З вищевказаної довідки та матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в даній квартирі з 30.07.1996 року як дружина ОСОБА_12, а син ОСОБА_7 зареєстрований в АДРЕСА_7 з 11.09.2003 року, що не заперечили сторони по справі.

Судом також встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки та часто виникають конфлікти.

Крім того, згідно витягу із Розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 03.03.2005 року №221, визнано ОСОБА_3 із сімєю шести осіб наймачем квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 331 ЦК України встановлено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, п. 1.3 Положення «Про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м.Львові» затвердженого рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 835 від 09.09.2011 року, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Відповідно до п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Так, з Розпорядження Шевченківської районної адміністрації від 20.04.2006 року №590 про узаконення самовільної добудови вбачається, що розглянувши заяву ОСОБА_3, наймача квартири АДРЕСА_1 про узаконення самовільної добудови, Шевченківська районна адміністрація погоджується з подальшою експлуатацією самовільної добудови розміром 8,70х5,25м. до кв.3 в будинку АДРЕСА_1 згідно з проектними пропозиціями. Надалі квартира буде складатися з двох кухонь площею 8,1+7,0 кв.м, чотирьох житлових кімнат площею 7,7+16, 9+14, 1+12,6 кв.м, трьох коридорів площею 4,4+5, 1+10,8 кв.м, туалету площею 1,6 кв.м, ванни площею 2,3 кв.м, гардеробної пл.. 3 кв.м, санвузла пл.. 2,5 кв.м, тамбура площею 4,9 кв.м, веранди площею 5,0кв.м.

Однак, постановою адміністративної комісії №41/2 від 12.12.2013р. притягнуто гр.. ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за самовільне перепланування квартири АДРЕСА_1.

У статті 100 ЖК України зазначено, що переобладнання і перепланування житлового приміщення здійснюються з метою підвищення їх благоустрою та допускаються за згодою наймача, членів сім'ї які проживають з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої ради.

Суд бередо уваги, що умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих приміщень у житлових будинках встановлені Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджениминаказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року N 76.

Відповідно до п.1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, не допускається перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі.

Цими Правилами визначено що, реконструкціяжитлового будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведення їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог».

Згідно роз'яснення Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 01.07.2006 року «Щодо трактуванняпонять «реконструкція приміщень» та «прибудова», у додатку Б «Терміни та визначення» ДБН А.2.2-3-2004 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва» подається визначення терміну «реконструкція»-перебудова існуючих об'єктів виробничого та цивільного призначення, пов'язана з удосконаленням твиробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри)».

Згідно акту ЛКП «Балатон-409» від 17.05.2016р., сімя ОСОБА_1 на час обстеження користується такими приміщеннями: 3-13 - ванна кімната, 3-12 - кухня, 3-11 - житлова кімната, згідно технічного паспорта від 30.08.2006 року. Сімя ОСОБА_3 на час обстеження користується такими приміщеннями: 1 - веранда, 3-1 - кухня, 3.2 - коридор, 3.3. - житлова кімната, 3-14 - вбиральня, 3.5 - ванна, 3.6 - житлова кімната, 3.7 - житлова кімната, 3.8 - комірка, 3.4 - коридор, згідно технічного паспорта від 30.08.2006 року. Сімя ОСОБА_6 на час обстеження користується приміщеннями 3.9, 3.10, які ремонтуються. Сімя ОСОБА_1 не має можливості користуватися входом квартиру через приміщення під цифрою 3.9 площею 4,9кв.м. А також входом у квартиру через приміщення під цифрою 3.1 площею 8,1 кв.м (кухнею) не має можливості. Вхід у квартиру №3 сімї ОСОБА_1 через приміщення ванної кімнати 3-13 площею 2,5 кв.м. ОСОБА_1 має ключі від квартири №3 до приміщення 3-13, 3-12, 3-11. До приміщень ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ключів ОСОБА_13 не має. Сімя ОСОБА_1 ванною кімнатою під цифрою 3-5 площею 2,3 кв.м та вбиральнею під цифрою 3-14 площею 1,5 кв. м користуватися не може, так як не має доступу.

Крім того, я встановлено судом, 10.07.2014 року рішенням Шевченківського районного суду м.Львова в задоволенні позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, третя особа без заявлення самостійних вимог на стороні позивача - ОСОБА_2, треті особи без заявлення самостійних вимог на стороні відповідача: Львівська міська рада, Відділ у справах дітей Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, Львівське комунальне підприємство "Балатон - 409", ОСОБА_6 про встановлення порядку користування житлом, зобов'язання укладення окремого договору житлового найму та зобов'язання відкриття особового рахунку, усунення перешкод в користуванні житлом - відмовлено. Дане рішення ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09.12.2014 року залишено без змін.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З пояснень позивача вбачається, що відповідачі самовільно здійснили перепланування та переобладнання квартири АДРЕСА_1, а саме: замурували дверні пройоми між приміщеннями 3-11 та 3-10 , 3-12 та 3-10, чим унеможливили користуватися входом у квартиру через приміщення коридору під літ. 3-9, коридорами під. літ. 3-9 та 3-10, влаштували нові дверні пройоми між приміщеннями під літ. 3-11 та 3-12 кімнатою та кухнею відповідно, пошкодили стіну у приміщенні ванної кімнати під літ. 3-13 та влаштували вхідні двері, чим унеможливили використовувати ванну кімнату за призначенням.

Однак, позивачами не надано суду доказів того, що відповідачі чинять їм перешкоди в користуванні спірними приміщеннями та яким чином чиняться перешкоди у користуванні вказаними приміщеннями, відтак не доведено порушення відповідачами прав позвачів.

Крім того, Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572 (у редакції постанови від 24.01.06 р. № 45), передбачено, зокрема п.4, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, гуртожитку, з дозволу власника будинку (квартири), власника гуртожитку (житлового приміщення у гуртожитку) та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

У відповідності до вимог ч.3 ст.16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Частина 2 ст.13 ЦК України передбачає, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.

Також відповідно до п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

У відповідності до ч. 3 п. 22 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України», під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

У необхідних випадках для зясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогамистатті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка предявила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Проте клопотання про призначення експертизи з цього приводу представник позивача та позивач не заявляли.

При цьому, позивачем не доведено, що переобладнання квартири суперечить суспільним інтересам чи виконане з істотним порушенням будівельних норм і правил, зокрема, з недодержанням архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також, що змінені окремі конструктивні елементи житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність, а відтак у задоволенні позовних вимог про зобов»язання відповідачів повернути квартиру АДРЕСА_1 до попереднього стану шляхом усунення самовільного перепланування та переобладнання відповідно до технічного паспорту від 2006 року та згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради від 20.04.2006р., а саме демонтажу самовільно закладених дверних пройомів між приміщеннями 3-11 кімнати і приміщеннями 3-10 коридору; між приміщеннями кухні 3-12 і 3-10 коридору; закласти самовільно влаштовані дверні пройоми між примішення кімнати 3-11 і кухні 3-12 та між коридором під літ. 3-13 шляхом закладення дверного пройому, слід відмовити.

Крім того, позивачем не доведено, що відповідачі перешкоджають позивачам користуватися спірними приміщеннями, а також не було доведено обставин, які б свідчили про порушення відповідачами охоронюваних прав та інтересів позивачів та у зв'язку із ненаданням позивачем та представником належних доказів на підтвердження свої вимог, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Що стосується вимог позивача про виділення ОСОБА_1 в користування кімнату під літ. 3-3 площею 7,7 кв.м., то суд вважає, що такі вимоги до задоволення не підлягають, виходячи з наступного.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків, що затвердженні постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. (із змінами від 24.01.2006 р., власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право, зокрема на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Проте, позивачем суду не надано доказів, а саме дозволу органу місцевого самоврядування, виданого в установленому законом порядку на закріплення за ОСОБА_1 кімнати під літ. 3-3 площею 7,7 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1.

Згідно із ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є безпідставним та у його задоволенні слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 9, 41, 55, 124 Конституції України, Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, ст.ст. 15, 16, 319, 382, 383,391 ЦК України, ст. ст. 100, 151, 152, 189, 190 ЖК України, ст.ст. 3, 4, 10, 11,42, 56, 57, 58, 60, 61, 64, 79, 88, 212 - 218, 294, 349 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ЛКП «Балатон-409», Відділ у справах дітей Шевченківської РА Львівської міської ради, про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом повернення її в попередній стан, визначення порядку користування квартирою - відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Ковальчук