н/п 2/490/3694/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 вересня 2017 року Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого - судді Чулуп О.С.

при секретарі- Балдич Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва

до

ОСОБА_1

про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю,

в с т а н о в и в :

Центральний районний центр зайнятості м.Миколаєва звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення суми безпідставно отриманої допомоги по безробіттю в сумі 2860,39грн. Позивач вказує, що з 01.11.2013 року по 07.05.2014 року відповідачка перебувала на обліку як безробітна особа та отримувала допомогу по безробіттю відповідно до ЗУ «Про зайнятість населення», ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та наказу Міністерства соціальної політики України №613 від 15.06.2015 року «Про затвердження порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності». Центральним районним центром зайнятості м.Миколаєва проведено розслідування страхового випадку та складено акт від 08.09.2016 №207 та яким встановлено, що відповідач у період перебування на обліку та отримання матеріального забезпечення від Центрального РЦЗ працювала в ФГ «Лоліта» з 01.11.2013 року та була звільнена з займаної посади 30.04.2014 року.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 9 Закону України «Про зайнятість населення» кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Згідно п. 8 ч. 1 ст.1, ч. 1 ст.6, ч. 1 ст.7, ч.ч.1, 2 ст.22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття, зокрема право на допомогу по безробіттю, мають застраховані особи в разі настання страхового випадку (відсутності або втрати роботи, заробітку).

Виплата допомоги по безробіттю на час подачі відповідачкою заяви про надання статусу безробітної здійснювалася центром зайнятості після звернення до центру особи, яка має право на таку допомогу, надання інформації (документів), які підтверджують право на отримання таких виплат, реєстрації безробітного та призначення виплат в порядку, передбаченому «Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198 та чинним на той час «Порядком надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності», затвердженим Міністерством праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року №307.

Згідно п. 4 ч. 2, ч. 3ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані безробітні зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій ст.45 цього Закону.

Відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного.

Відповідно до ч.2 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку якбезробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п.8 ч.1ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», п.8 ч.1ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», п.п.1 п.37 «Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №198, п.п. 2 п. 1 глави V «Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності», затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15 червня 2015 року №613реєстрація безробітного та виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення виплати на підставі встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів (зокрема документів, що містять неправдиві відомості).

Разом з тим згідно ч.3 ст.36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом досліджено довідка Центрального районного центру зайнятості №61 від 16.01.2017 року згідно якої ОСОБА_2 за період з 01.11.2013 року по 07.05.2014 року отримав допомогу в розмірі 2860,39грн.

На час розгляду справи вказані кошти відповідачкою не повернуті, а тому підлягають стягненню в судовому порядку.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

В силу вимогст. 88 ЦПК Україниз відповідачки на користь держави підлягає стягненню 1600,00 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.88,209,212,213,214,215,226,228,233 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, (інн НОМЕР_1) на користь Центрального районного центру зайнятості м.Миколаєва безпідставно отриману допомогу по безробіттюв розмірі 2860 (Дві тисячі вісімсот шістдесят)грн. 39коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00грн

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки предебачені ст.223 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутніми під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення до Апеляційного суду Миколаївській області через Центральний районний суд м.Миколаєва.

Рішення може бути переглянуте Центральним районним судом м.Миколаєва за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя