Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/1662/16-ц
Провадження № 2/280/176/17
РІШЕННЯ

Іменем України

31 січня 2017 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

за участю секретаря судового засідання Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі у розмірі по 500 гривень щомісячно до досягнення останньою повноліття. В обґрунтування позову вказує, що 15 грудня 1999 року зареєструвала шлюб з відповідачем, однак одруження з відповідачем виявилося невдалим. Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3. Наразі аліменти стягуються з відповідача на утримання ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Відповідач не виконує належним чином свої батьківські обов'язки щодо матеріального утримання дитини.

Позивач у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у розмірі 500 гривень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутності сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Вивчивши матеріали справи, заяви сторін, а також те, що відповідач є працездатним, зобов'язаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, обов'язок утримувати дитину мають нести як батько, так і мати, відповідач має нерегулярний дохід, враховуючи визнання відповідачем позову і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати у розмірі 551 гривня 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, 174, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 500 (п'ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 08 грудня 2016 року до досягнення останньою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Щербаченко