Справа № 323/323/17
У х в а л а

"30" січня 2017 р.

Суддя Оріхівського районного суду Запорізької області Мінаєв М.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, про зобовязання виділити в натурі на місцевості земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

26.01.2017 року до Оріхівського районного суду Запорізької області надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить зобовязати Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області виділити йому із земель резервного фонду державної власності на території ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області в натурі на місцевості земельну ділянку відповідно до Сертифікату серії РН № 213194, виданого головою Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області 20.01.2015 року, на право на земельну частку (пай) розміром 7,55 в умовних кадастрових гектарах.

Вказана позовна заява не повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 119-120 ЦПК України, що полягає в такому.

Так, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява має містити зміст позовних вимог. Однак позивач, залучивши другим відповідачем ОСОБА_2 сільську раду Оріхівського району Запорізької області, жодної вимоги до неї не предявив.

Також позовна заява не містить обґрунтування того, яким чином рішення по суті позовних вимог може вплинути на права та обовязки між сторонами та Оріхівською районною державною адміністрацією Запорізької області, тобто не наведені підставі залучення цього органу третьою особою в розумінні ст. ст. 35, 36 ЦПК України.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільного права є зобовязання вчинити певні дії. При цьому у ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, на орган державної влади судом може бути лише той обовязок, який передбачений законом, і який не виконується ним в позасудовому порядку.

Із змісту ст. ст. 118, 122, 186-1 Земельного кодексу України випливає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, реалізує свої повноваження трьома способами (через виконання трьох обовязків): шляхом надання дозволу на розробку проекту землеустрою, погодження проекту землеустрою та затвердження проекту землеустрою з переданням відповідної земельної ділянки у власність.

Однак подана ОСОБА_1 позовна заява не містить позовних вимог, які узгоджувались би з встановленими способами реалізації права на відведення земельної ділянки у власність та відповідними обовязками органів державної влади та місцевого самоврядування.

Крім того, Верховний Суд України неодноразово формулював правові висновки, з яких випливає, що до виникнення права на земельну ділянку спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності відповідних органів державної влади або місцевого самоврядування з питань відведення земельних ділянок підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства (наприклад, постанова ВСУ від 07.06.2016 року у справі № 820/3507/15), а тому подання позову в порядку цивільного судочинства також підлягає відповідному обґрунтуванню, яке в позові ОСОБА_1 відсутнє.

Відтак, суд в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України змушений звернути увагу позивача на те, що ефективний судовий захист його прав можливий виключно за умови обрання ним правильного способу судового захисту шляхом формулювання відповідного предмету позовних вимог в порядку належного виду судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області та ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Оріхівська районна державна адміністрація Запорізької області, про зобовязання виділити в натурі на місцевості земельну ділянку, - залишити без руху.

Запропонувати позивачу усунути недоліки, допущені при поданні позову, а саме:

1)вказати зміст позовних вимог до ОСОБА_2 сільської ради Оріхівського району Запорізької області;

2)вказати підстави залучення до участі у справі в якості третьої особи Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області в розумінні ст. ст. 35, 36 ЦПК України;

3)надати обґрунтування подання позовних вимог в порядку цивільного, а не адміністративного судочинства;

4)узгодити предмет позову з передбаченими законом способами захисту права.

Надати позивачу за зустрічним позовом строк для усунення недоліків до 11 лютого 2017 року, але не пізніше пяти днів з дня отримання позивачем копії цієї ухвали.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає. У разі усунення недоліків заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_3