Справа № 415/3483/16-ц
Провадження №2-п/415/1/17
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
18.01.17 року Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого - судді Бойко С.Л.
при секретарі Нестеренко С.М.,Тимофієвої О. В.

без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Лисичанськ справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,
13.07.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства. Свої вимоги мотивує тим, що вона сумісно проживала з відповідачем з 08.10.2009 року по січень 2015 року. За час фактичних шлюбних відносин 02.10.2010 року в них народився син ОСОБА_3. Зазначає, що поскільки вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, то в книзі реєстрації народжень було зроблено запис з її слів, відповідно до ч.4 ст.135 СК України, та дитина була зареєстрована як ОСОБА_4. 14.10.2014року на підставі заяви відповідача про визнання батьківства відділом ДРАЦС Алчевського міського Управління юстиції, було видано свідоцтво про народження, в якому відповідач був записаний батьком дитини. У зв'язку з проведенням на території Луганської області антитерористичної операції у відповідному державному електронному реєстрі вказані зміни в свідоцтві про народження ОСОБА_4 не були зареєстровані. З літа 2016року відповідач перестав визнавати своє батьківство та взагалі заперечувати факт перебування його у фактичних шлюбних відносинах з позивачем. Актовий запис, зроблений на підставі його заяви 14.10.2014року , відповідач вважає не дійсним, оскільки він був зроблений на окупованій території. Факт батьківства відповідача у відношенні ОСОБА_4 підтверджується нотаріальною довіреністю від 03.02.2015року на тимчасовий вивіз спільного сина ОСОБА_3 за межі України, яку вона надала на прохання відповідача, Крім того, відповідач працюючи на ПАО «АМК» в особисту справу залучив свідоцтво про народження сина ОСОБА_3 та отримував на сина новорічні подарунки. Факт сумісного проживання в період з жовтня 2009року по січень 2015року можуть підтвердити свідки.У випадку незгоди відповідача з визнанням свого батьківства у відношенні сина ОСОБА_4 вона згодна на проведення судово-біологічної експертизи з приводу підтвердження батьківства відповідача на підставі висновку експертизи.
Просить суд визнати ОСОБА_2 батьком ОСОБА_4 та внести зміни до актового запису № 30, зробленого 17 червня 2010 року Виконкомом Укромнівської сільської ради Сімферопольского району АР Крим про народження ОСОБА_4 шляхом внесення до графи відомостей про батька - «батько дитини - ОСОБА_2 та змінити прізвище ОСОБА_4 на ОСОБА_2.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, належним чином була повідомленна про час та місце розгляду справи, надала заяву про розгляд справи у її відсутність.
Представник позивача ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, належним чином був повідомленний про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.
Відповідач надав до суду заперечення, з позовними вимогами не згоден посилаючись на наступне.
У позові ОСОБА_6 вказує, що в період з 08.11.2009 р по 2015 р вони проживали спільно і практично проживали однією сім'єю. Це в корені не відповідає дійсності. З ОСОБА_1 він зустрічався, ще в 2010 році, в літній період, приблизно протягом декількох місяців, їхні відносини були дружніми, не мали характеру інтимних, як стверджує ОСОБА_6 і тим більше сімейних. Також, якщо підрахувати червень і липень, то до жовтня всього 3 місяці, що вказує, що ОСОБА_6 була вже вагітна до знайомства з ним від невідомої йому людини. 14.10.2014 року він не звертався з заявою до відділу ДРАЦ Алчевського міського Управління юстиції з проханням видати повторне свідоцтво про народження ОСОБА_4, де вказати його, як батька дитини. Даним фактом і неіснуючому документу, виданого без реєстрації актового запису і без вказівок взагалі про видачу дубліката, вже дав оцінку Апеляційний суд Луганської області у своєму рішенні, про скасування рішення про стягнення з нього аліментів, від 14.07.2016 у справі № 22ц-782- 489-16. ОСОБА_7 суд прямо вказав, що свідоцтво «повторне» від 2014 року, про який вказувала позивачка - не має законних підстав в походженні, немає даних взагалі про його видачу, тобто воно незаконне і можливо не є справжнім. Вважає, що його неправомірним шляхом вписали в незаконне свідоцтво, на підставі чого і рішення про стягнення з нього аліментів було скасовано. ОСОБА_6 вказує, що нібито, на його прохання, вона 03.02.2015 роки зробила довіреність на вивезення дитини. Це також не відповідає дійсності, він ніколи не просив позивача про це. Також довіреність, від 03.02.2015 року, про яку говорить ОСОБА_6 є її заявою, яке нотаріус засвідчив, при цьому нотаріус не несе відповідальності по суті самої заяви, не перевіряє в ньому дані, на підставі яких складається заява, лише встановлює особу, яка підписує дану заяву. Заява в довіреності вiд 02.02.2015 року ґрунтується на свідоцтві про народження від 2014 року, яке вже визнано незаконним і таким, що не підтверджує факту народження і не породжує ніяких юридичних наслідків для нього. Про дану довіреність він дізнався лише з документів з суду, разом з позовом, до даної довіреності він не має ні якого відношення. ОСОБА_6 вказує, що ним були отримані подарунки на дитину на ПАТ «АМК». У свою особисту справу він ніколи і ніяких свідчень не покладуть, ніяких подарунків не отримував. Йому відомо, що у ОСОБА_1 в відділі бухгалтерії є найкраща подруга, яка і підклала в його справу підроблене свідоцтво про народження, при цьому, ще на його ім'я отримували ще й на свою дитину подарунки. Про даний факт він також дізнався лише з позову. Він має докази того, що він ніколи не проживав разом з позивачем та не признавав її дитину своїм сином. Це підтверджується актом обстеження квартири, в якій нібито він проживав разом позивачкою, поясненням свідків. Вважає, що жодного достатнього доказу ОСОБА_6 не надала суду для визнання його батьком, а лише даним позовом вводить суд в оману.
З урахуванням вищевикладеного просить в позові ОСОБА_6 до нього про визнання батьківства відмовити в повному обсязі.
Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (порушення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання батьківства, та внести зміни до актового запису про народження дитини.
Суд вважає, що суть позовних вимог ОСОБА_1 зводиться до визнання батьківства та внесення змін до актового запису.
Відповідно до положень частини 4 статті 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках, встановлених цім Кодексом.
У ході розгляду справи, встановлено, що ОСОБА_1 просить визнати батьківство ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_4, якій народився від фактичних шлюбних відносин з відповідачем ОСОБА_2 посилаючись на те, що вона сумісно проживала з відповідачем з жовтня 2009року по січень 2015року. Зараз сумісно не проживають.
Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяв, право на подання яких встановлено ст. 136 і ст. 127 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матірю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 вказує, що в період з 08.10.2009року по січень 2015року.вона проживала однією сімєю з відповідачем ОСОБА_2 за адресами: м.Алчевськ вул.Чапаєва буд.№ 156кв.№11 та м.Алчевськ вул.Фрунзе, буд.№44-а, кв.№50.
02.10.2010 року ОСОБА_1 народила сина ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 310983 виданим відділом ДРАЦС Алчевського міського Управління юстиції
Відділом ДРАЦС Алчевського міського Управління юстиції був складений актовий запис № 789 від 14.10.2010 року про народження ОСОБА_4 про що свідчить свідоцтво про народження.
Відповідно до відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Алчевського міського Управління юстиції 24.05.2012 року № 2620/02/2/2-13 реєстрація вказаного актового запису відбувалася на підставі ч.1 ст. 135 СК України.
Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 Постанови від 15.05. 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що відповідно до ст. 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або оспорюють заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Відповідно до інформаційного листа від 05 липня 2011 року № 6-816/0/411 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо деяких спірних питань судової практики, у п. 6 зазначено, що якщо дитина народилася не раніше 01 січня 2004 року, то предмет доказування визначений ч. 2 статті 128 СК України (підставами для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи) мається на увазі біологічне походження. Одним з важливих доказів є відповідна експертиза (судова-генетична тощо), яка оцінюється за правилами ст. 212 ЦПК України.
При розгляді справи судом не призначалася молекулярно-генетична експертиза, так як з тяжким матеріальним становищем позивач не має змоги оплатити дану еспертизу. Відповідач також не наполягав на проведенні експертизи.
Суд вважає, що інші письмові докази, які є у матеріалах справи, без визначення біологічного походження дитини, дають суду можливості щодо задоволення вимог про визнання батьківства.
Повторно відділом ДРАЦС Алчевського міського Управління юстиції 13.11.2014року було видано свідоцтво про нарождення ОСОБА_8, 02.10.2010року народження, де батьком дитини було вказано ОСОБА_2.(а.с.9).
Суд не може визнати даний доказ допустимим, так як відповідач заперечую проти видачі даного свідоцтва про народження на підставі його заяви, та дане свідоцтво видано 13.11.2014року, тобто під час проведення АТО, відповідно до Указу Призедента України від 14.04.2014року «Про затвердження рішення РНБО від 13.04.2014року «Про невідкладні заходи щодо подолання антитерористичної загрози і збереження цілосності України» адміністративна будівля, де розміщався відділ ДРАЦС Алчевського міського Управління юстиції були захоплені незаконними збройними формуваннями, так званої ЛНР і до теперішнього часу перебуває під їх контролем.
Допитана у судовому засіданні 21.09.2016 року свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є родичкою ОСОБА_1 і часто бувала в гостях у ОСОБА_1 та її співмешканця ОСОБА_2 і може підтвердити, що вони проживали однією родиною з жовтня 2009року по січень 2015року, у них народився син ОСОБА_3, якого ОСОБА_2 прийняв як свого рідного сина, піклувався про нього.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 проживали як чоловік та жінка з жовтня 2009року по серпень 2013року за адресою м.Алчевськ вул.Чапаєва буд.№ 156кв.№11.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_13, ОСОБА_14, вони підтверджують факт сумісного проживання як чоловіка та жінки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з їхнім сумісним сином ОСОБА_3 з серпня 2013року по січень 2015року за адресою м.Алчевськ вул.Фрунзе, буд.№44-а, кв.№50.
Як вбачається з довідки від 30.09.2016року ЖЕУ №8 ОСОБА_1В разом з сином, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, цивільним чоловіком ОСОБА_2 з серпня 2013року по січень 2015 року проживали без реєстрації за адресою м.Алчевськ вул.Фрунзе, буд.№44-а, кв.№50.
Відповідно до акту обстеження квартири АДРЕСА_1 від 28.09.2016року комісією ЖЕУ №8 на підставі заяви ОСОБА_1 було проведено обстеження в підтвердження факту проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. В результаті обстеження було встановленно, що квартира належить ОСОБА_1 При опиті сусідів було встановленно, що по вказаному адресу фактично без реєстрації з серпня 2013року по січень 2015року проживали ОСОБА_1, ОСОБА_2- цивільний чоловік, їх син, ОСОБА_8
З інформаційного листа ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» № 016/480 від 19.08.2016року вбачається, що ОСОБА_2, газовщик доменної печі доменного цеху ПАТ «Алчевський металургійний комбінат» надав в особисту справу свідоцтво про народження сина, ОСОБА_8, а також підтверджують факт щорічної видачі новорічних дитячих подарунків з 2010 року по 2016 рік на сина ОСОБА_8. (а.с.32).
03.02.2015року ОСОБА_15 надала заяву до приватного нотаріуса про надання згоди на тимчасовиї виїзд з метою відпочинку до Російської Федерації у період часу з 11.02.2015року по 11.02.2016року без обмеження кількості поїздок та термінів перебування малолітнього сина ОСОБА_8 з батьком ОСОБА_2. (а.с.8).
Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета доказування, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт визнання батьківства ОСОБА_2В.у відношенні сина ОСОБА_8
Суд не може взятии до уваги надані відповідачем докази, які з думки відповідача свідчать про те, що він не проживав з позивачем разом та дитина не є його.
Як вбачається з наданих відповідем акту обстеження квартири АДРЕСА_2 від 09.11.2016року, ОСОБА_2 проживає без реєстрації з часу свого народження до теперішнього часу в данній квартири. Однак при складенні даного акту 09.11.2016року члени комісії не могли знати з ким і де фактично проживав ОСОБА_2 в період з 08.10.2009 року по січень 2015 року.
Також довідка КП»Алчевське ЖЕО» від 15.11.2016року не несе конкретної інформації про фактичне проживання ОСОБА_2 в період з 08.10.2009 року по січень 2015 року, а тільки з посиленням на акт комісії від 09.11.2016року підтверджує факт проживання разом з батьками ОСОБА_2 без реєстрації.
Відповідач надав до суду пояснення ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, однак до пояснень не надані копії паспортів даних осіб і у суда не має підстав брати їх до уваги.
Відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.
Суд бере до уваги, що спільне проживання, спільне ведення господарства матірю і ОСОБА_2- особою, яка вважається батьком дитини, до народження останньої, спільного виховання та утримання ними дитини та інших переконливих доказів, що з достовірністю підтверджують батьківство ОСОБА_2 у відношенні малолітнього ОСОБА_8 було встановлено в ході судового розгляду справи.
Аналізуючи докази по справі, суд приходить до висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог позивача про визнання батьківства ОСОБА_2 щодо сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.
У звязку із задоволенням позову про визнання батьківства, необхідно внести зміни до актового запису №789, зроблений 14.10.2010 року про народження ОСОБА_4, шляхом внесення до графи відомостей про батька - «батько дитини» - ОСОБА_2 та змінити прізвище дитини з «Ложечка» на «Батчев».
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 128, 135, 150 СК України, ст.ст. 1, 15, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства задовольнити.
Встановити батьківство ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, громадянина України відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України.
Алчевському міському відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Луганській області внести зміни до актового запису № 789 від 14.10.2010 р. про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, зазначити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, громадянина України, як батька дитини, змінити прізвище дитини з «Ложечка» на «Батчев».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн.20 коп.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Лисичанський суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча-суддя: ОСОБА_19