Провадження №2/554/204/2017
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2017 рокуОктябрський районний суд м. Полтави в складі :

Головуючого судді - Тімошенко Н.В.,

при секретарі - Дроздова Д.А.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , його представника адвоката - Орихівського І.Б.,

відповідача - ОСОБА_2 , його представника - адвоката Кожемяк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталії Юріївни, нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринської Оксани Володимирівни, приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання недійсними довіреності на представлення інтересів та договору купівлі - продажу квартири, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною довіреність видану ОСОБА_3 на ім`я ОСОБА_4 , посвідчену нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринською О.В. та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що його батько ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час оформлення спадкових справ позивач з`ясував, що квартира АДРЕСА_1 , в якій проживав його батько та власником якої той був, вже є власністю відповідача ОСОБА_2 Відчуження квартири відбулось на підставі договору купівлі-продажу, який 15 квітня 2011 року було посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю. за реєстром №741. Від імені продавця на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом Махринською О.В., виступала матір відповідача ОСОБА_4 Позивач вважав, що через свою хворобу його батько ОСОБА_3 не міг усвідомлювати свої дії під час підписання довіреності на розпорядження майном, та оформлюючи договір купівлі-продажу, ОСОБА_4 діяла в інтересах свого сина, що є підставою для визнання недійсним договору купівлі-продажу.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача вимоги не визнали, прохали відмовити у задоволенні позову.

Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 05 січня 2000 року квартира АДРЕСА_1 , належала ОСОБА_3 .

01 жовтня 2010 року ОСОБА_3 видав довіреність на ім`я ОСОБА_4 . Дана довіреність була посвідчена нотаріусом Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринською О.В. Згідно довіреності ОСОБА_4 отримала право діючи від імені довірителя бути його представником в різних установах та організаціях з питань управління та розпорядження всім майном довірителя, в тому числі з правом розпорядження майном, купувати, продавати за ціну та на умовах за її розсудом і інше. При цьому довіреністю доручалось провести оформлення спадкових справ після смерті матері довірителя та закриття підприємницької та адвокатської діяльності ОСОБА_3 .

15 квітня 2011 року ОСОБА_4 користуючись виданою на її ім`я довіреністю уклала договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . При цьому покупцем даної квартири виступив її рідний син ОСОБА_2 . Відповідно до п.3 договору продаж квартири вчинено за 169 900 гривень, які покупець передав продавцю до підписання договору.

Під час судового розгляду справи відповідно до ст.145 ЦПК України була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до висновку експертизи від 11 квітня 2016 року №170 ОСОБА_3 станом на 1 жовтня 2010 року будь-яким психічним розладом не страждав та на час підписання довіреності 1 жовтня 2010 року міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Згідно ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Визначення можливості усвідомлення значення своїх дій та керування ними встановлюється на підставі висновків психіатричних експертиз. Проведеною по справі посмертною психіатричною експертизою не встановлено у ОСОБА_3 хвороб або стану, при якому в день підписання оспорюваної довіреності він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

За таких обставин, позовна вимога про визнання недійсною довіреності від 01 жовтня 2010 року не підлягає до задоволення.

Стосовно позовної вимоги щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 15 квітня 2011 року, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст.237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. За нормами ст.238 ЦК України, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Згідно ст.232 ЦК України, правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним.

За положеннями п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 є сином померлого ОСОБА_3 від першого шлюбу. В останні роки життя, ОСОБА_1 почав часто спілкуватись із своїм батьком. При цьому навіть перевозив його на певний час до свого місця проживання в м.Кременчук. Зазначені дії ОСОБА_1 негативно сприймались новою сім`єю його батька, в першу чергу ОСОБА_4 .

За правилами ст.665 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, істотними умовами договору в даному випадку повинна бути оплата грошових коштів за продане майно.

Як вбачається із довіреності від 01.10.2010 року, ОСОБА_4 мала право продати майно ОСОБА_3 за ціну та на умовах за її розсудом. Тобто, відчуження майна повинно було відбуватись за умови отримання взамін грошових коштів. Ціною договору купівлі-продажу визначено грошову суму в розмірі 169 900 грн.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 повідомив суд, що грошових коштів за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ні своїй матері ОСОБА_4 , ні ОСОБА_3 він не передавав. З огляду на те, що він працював простим робітником на заводі, таких сум у нього ніколи не було і десь їх взяти він не міг.

Укладаючи договір купівлі-продажу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 не повідомили нотаріуса про те, що грошові кошти за квартиру не будуть отримуватись. Навпаки, в п.3 договору зазначили, що гроші в сумі 169 900 гривень передані покупцем продавцю до підписання договору та підписанням цього договору підтвердили факт повного розрахунку за нерухоме майно.

Згідно довіреності від 01.10.2010 року ОСОБА_4 не була наділена правом здійснювати безоплатне розпорядження своєю власністю. Тобто, відчужуючи квартиру довірителя без отримання грошових коштів, ОСОБА_4 діяла свідомо всупереч інтересам довірителя та бажала настання таких наслідків. ОСОБА_2 зазначаючи в договорі, що грошові кошти за придбану квартиру сплачені ним до підписання договору, діяв свідомо за домовленістю зі своєю матір`ю і несплата коштів за квартиру була несприятливим наслідком для довірителя.

За таких обставин в суді знайшла своє підтвердження зловмисна домовленість сторін правочину - ОСОБА_4 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець). Тому, судом застосовуються норми ст.232 ЦК України щодо недійсності правочину.

Таким чином, суд приходить до переконання про можливість задоволення позовної вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений 15 квітня 2011 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Руденко Н.Ю.

Враховуючи зазначене та керуючись ст. ст. 225, 237, 665 ЦК України, п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» ст. ст. 2-11, 58-61, 88, 159, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Руденко Наталії Юріївни, нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори Махринської Оксани Володимирівни, приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» про визнання недійсними довіреності на представлення інтересів та договору купівлі - продажу квартири - задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу від 15 квітня 2011 року квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_4 , яка діяла від імені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Руденко Наталією Юріївною.

В інший частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 114,70 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через районний суд шляхом подання протягом 10 днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н.В.Тімошенко