Провадження № 2/522/9433/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Домусчі Л.В., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «Фарт Нафта» до ОСОБА_1, третя особа Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області, про скасування договору суборенди земельної ділянки та скасування права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.09.2017 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, третя особа Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області, за яким просив:

- розірвати договір суборенди частини земельної ділянки, кадастровий № :09:000:0079, від 25.02.2015 року, укладений між ПП «Фарт Нафта» та відповідачем, зареєстрований в Реєстраційній службі Березанського районного управління юстиції Миколаївської області;

- скасувати право власності обєкту нерухомого майна магазину за адресою: Миколаївська обл.., Березанський р-н, с. Рибаківка, квартал Другий, будинок 29-б, зареєстроване за відповідачем (дата державної реєстрації 21.09.2015 р., реєстраційний номер обєкту 09).

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55, 124), а статтею 18 Закону України від 7 липня 2010 року № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов'язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону № 2453-VI).

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності. Підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції (статті 108 - 114 ЦПК).

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність (стаття 114 ЦПК) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об'єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності (п. 41 постанови ВССУ від 01.03.2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»).

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК).

Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі;

Дослідивши позовні вимоги, заявлені ПП «Фарт Нафта», суд вбачає, вони стосуються нерухомого майна (земельної ділянки), розташованого за адресою: Миколаївська обл.., Березанський р-н, с. Рибаківка.

Отже, даний спір має подаватись до суду, виходячи з положень ст. 114 ЦПК України, тобто до суду за місцем знаходження майна, яким є Березанський районний суд Миколаївської області.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно п.4 ч.3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Зважаючи на вищевикладене, позовну заяву Приватного підприємства «Фарт Нафта» до ОСОБА_1, третя особа Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області, про скасування договору суборенди земельної ділянки та скасування права власності повинно бути повернуто позивачу для подачі до належного суду.

Керуючись ст.. 114, 115, п.4 ч.3 ст.121, 208-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного підприємства «Фарт Нафта» до ОСОБА_1, третя особа Березанська районна державна адміністрація Миколаївської області, про скасування договору суборенди земельної ділянки та скасування права власності повернути.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

25.09.2017