Справа № 305/2068/16-ц
Провадження по справі 2/305/263/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2017 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участю секретаря - Шемота М.І.

позивачки - ОСОБА_1

представника позивачки - ОСОБА_2

третьої особи - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог на предмет спору: Рахівська державна нотаріальна контора, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позову зазначено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року її дідуся, ОСОБА_6, та ІНФОРМАЦІЯ_4 року її бабусі, ОСОБА_7, про що виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області вчинено записи актів про смерть відповідно за № 08 від 22 березня 1994 року та за № 12 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року, залишилося спадкове майно, яким являється, в тому числі, житловий будинок АДРЕСА_1 Дане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві приватної власності в рівних частках саме цим Спадкодавцям - ОСОБА_6 та ОСОБА_7, яке ними було набуто в порядку новобудови, в якому вони проживали до дня своєї смерті кожен, вважаючи його спільною приватною власністю, як власністю подружжя. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року її дідуся, ОСОБА_6, його частку в спадковому майні в порядку статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) прийняла одноособово його дружина - ОСОБА_7. За свого життя її бабуся, вона ж, ОСОБА_7 зробила заповітне розрядження за № 25 від 14 травня 2001 року, згідно якого належний їй на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 вона заповіла в рівних частинах своїй дочці - ОСОБА_9 та своєму внукові, ОСОБА_4. ЇЇ мати, ОСОБА_9, як спадкоємець за заповітом, ? (одну другу) частину цього спадкового майна прийняла в порядку положень статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) шляхом вступу в оперативне управління та володіння спадковим майном після відкриття спадщини на нього - ІНФОРМАЦІЯ_4 року (час смерті ОСОБА_7). Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року її матері, ОСОБА_9, в порядку статті 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), спадкоємцем цього майна став її батько, ОСОБА_10, який за свого життя також зробив заповітне розпорядження за № 18 від 04 липня 2006 року, згідно якого ця ? (одна друга) частина житлового будинку АДРЕСА_1 з прилеглими до нього надвірними спорудами та все інше майно з присадибною земельною ділянкою, на випадок смерті Спадкодавця належатиме їй, ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер її батько, ОСОБА_10, внаслідок чого в порядку частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України відкрилася спадщина на все спадкове майно. На день відкриття спадщини вона фактично постійно проживала зі своїм батьком, оскільки останній потребував постійного догляду в зв'язку зі станом свого здоров'я. Разом з тим, готуючи документи для оформлення права власності на частину спадкового майна, виявилося, що первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння попередніми власниками за їхнього життя ними проведена не була. Згідно виписки із погосподарської книги - об'єкту погосподарського обліку (особовий рахунок №459), спадковий житловий будинок розташовується на земельній ділянці площею 0,15 га, в тому числі, 0.01 га - під будівлями. Разом з тим, через відсутність належних правовстановлюючих документів на житловий будинок, вона, як спадкоємець за заповітом, фактично не має можливості оформити у встановленому законом порядку своє право власності на дане спадкове майно, у зв'язку із чим суть цивільного спору зводиться до наступного. Після смерті свого батька, ОСОБА_10, який дане спадкове майно заповів їй в відповідності до заповіту № 18 від 04 липня 2006 року, вона відкрито, безперервно, за цільовим призначенням та в обсязі достатньому для нормального утримання нерухомого майна, володіє даним будинком, розпоряджаюся ним, що свідчить про прийняття нею спадщини після її відкриття та підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. З метою отримання відповідного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, вона для належного оформлення цієї спадщини звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із відповідною заявою, але у видачі такого свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та факту неприйняття спадщини та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. Враховуючи наведені обставини та відповідні обґрунтування, вважаю, що даний позов підлягає до задоволення з наступних правових підстав та доводів. Її звернення до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування за заповітом, зокрема, у видачі свідоцтва про право на спадщину в її користь у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та не підтвердженням факту прийняття нею спадщини. У зв'язку із наведеним, таке право власності на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, оскільки воно не визнається іншою особою. Згідно інвентаризаційної справи № 155, зокрема, зі зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, характеристики будинку, господарських будівель та споруд, плану будинку АДРЕСА_1 даний спадковий будинок на сьогоднішній час технічно придатний для його використання за цільовим призначенням. Рік його побудови - 1974. Разом з тим, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, в тому числі, в зв'язку із відсутністю факту прийняття нею спадщини. Однак, враховуючи те, що після смерті його матері її батько фактично залишився проживати сам, в силу стану його здоров'я останні роки з ним постійно проживала вона, надаючи йому посильну допомогу як в проживанні, так і у лікуванні. При цьому вона допомагала йому утримувати нерухоме майно, спільно вести домашнє господарство, доглядати за присадибною земельною ділянкою тощо.Враховуючи наведене вважає, що вона, як спадкоємець за заповітом, який на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі Спадкодавцем, набула правового статусу особи, яка прийняла цю спадщину в порядку положень частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України. Протягом строку, передбаченого для прийняття спадщини, заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори нею не подавалося. На підставі наведеного просила встановити факт постійного проживання спадкоємця за заповітом, громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини після його смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_5 року. Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1

Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягають.

Представник відповідача - виконавчого комітету Квасівської сільської ради в судове засідання не з"явився. Були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Про причину своєї неявки суд не повідомили. Заперечень на позов не подавали.

Відповідач, ОСОБА_4, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованими листами, що стверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, в судове засідання не з"явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не подавав.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Рахівської державної нотаріальної контори, в судове засідання не з'явився, однак завідуюча Рахівської ДНК - ОСОБА_11, надіслала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримує.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_5, в судове засідання не з"явився. Був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи рекомендованими листами. Про причину своєї неявки суд не повідомив. Заперечень на позов не подавав.

Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що за період перебування в зареєстрованому шлюбі, громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у 1972-1974 роках побудовано житловий будинок АДРЕСА_1 який набув статусу спільного сумісного майна подружжя, що стверджено довідкою виконкому Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1650 від 23.11.2016 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер громадянин ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданого 22 березня 1994 року виконкомом Квасівської сільської ради народних депутатів Рахівського району.

Після його смерті залишилося спадкове майно, яким була ? частина житлового будинку АДРЕСА_1

Оскільки спадщина за померлим ОСОБА_6 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Розділу VІІ Спадкове право ЦК УРСР (в редакції 1963 року).

Згідно із положеннями статті 524 ЦК УРСР (в ред.1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Так, відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки

(усиновителі) померлого.

Спадкоємцем майна нині померлого ОСОБА_6 стала його дружина, ОСОБА_7, яка в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняла спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку АДРЕСА_1 та ставши таким чином одноосібним власником вказаного житлового будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_6 року громадянка ОСОБА_7 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок АДРЕСА_1

14 травня 2001 року громадянка ОСОБА_7, склала заповіт, яким після своєї смерті, заповіла своїй дочці ОСОБА_9 та внуку ОСОБА_4 в рівних частинах по 1/2 частині за кожним, належний їй житловий будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 та ОСОБА_4, є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46094229 від 09.12.2016 року.

Громадянка ОСОБА_9, як спадкоємець за заповітом, спадшину у вигляді ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), фактично прийняла, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року громадянка ОСОБА_9 померла, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19 червня 2003 року.

Спадкоємцем майна нині померлої ОСОБА_9 став її чоловік ОСОБА_10, який в силу ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) фактично прийняв спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном - ? частиною житлового будинку АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_5 року громадянин ОСОБА_10 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Оскільки спадщина на за померлим ОСОБА_10 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_5 року то дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

04 липня 2006 року громадянин ОСОБА_10, склав заповіт, яким після своєї смерті, заповів позивачці ОСОБА_1 належну йому 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1

На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_10 в користь ОСОБА_1, є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Інформаційна довідка зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №46094330 від 09.12.2016 року.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок та факту прийняття спадщини.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Вартість даного житлового будинку з надвірними спорудами становить 84063 гривень, що стверджується зведеним актом оцінки одноквартирного (садибного) житлового будинку.

З довідки №1965 від 11.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Квасівської сільської ради, встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 на 1971-1973 роки до дня смерті належав покійним ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Окрім того в матеріалах справи наявний будівельний паспорт на забудову земельної ділянки.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

Звернення позивачки до суду із позовною вимогою про встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини зумовлено тим, що мають місце певні правові обставини, які підлягають доказуванню в судовому порядку шляхом прийняття відповідного судового рішення, та докази які, не приймаються нотаріальною конторою.

За ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Згідно із частиною другою статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлено, що позивачка не має іншої можливості документально підтвердити факт постійного проживання з батьком, але його встановлення породжує певні юридичні наслідки, оскільки з визначенням її місця проживання зі спадкодавцем законодавство пов'язує прийняття спадщини, при цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

Надані позивачкою докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони логічно пов'язані з тими обставинами, які підтверджують факт спільного проживання позивачки із спадкодавцем ОСОБА_10 на день смерті останнього, а отже факту прийняття позивачкою спадщини.

Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачами позов не заперечено, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Встановити факт постійного проживання спадкоємця за заповітом, громадянки ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом зі спадкодавцем, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2, на час відкриття спадщини після його смерті, а саме на ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 право власності на 1/2 (одну другу) частину житлового будинку АДРЕСА_1

Судовий збір в сумі 1102,40 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.