Справа № 309/4826/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Собослой Г.Г., Кондор Р.Ю.,

при секретарі: Шукаль О.Я.,

за участі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ТОВ «Кредитні ініціативи» на рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2016 року у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся в суд з позовом в особі свого представника ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивовано тим, що 17.12.2012 року між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «АК Промінвестбанк» відступив позивачу право вимоги до кредитних договорів укладених з фізичними особами. Згідно вказаного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 447 від 23.10.2007 року, укладеного між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ОСОБА_2. Відповідно до даного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 20 000,00 євро. Відповідачка зобовязувалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідачка зобовязання по вказаному кредитному договору не виконала. Станом на 26.09.2014 року за відповідачкою рахується заборгованість в розмірі 233 996,63 гривень, яка складається з наступного:13 431,72 євро, що за курсом НБУ на 26.09.2014 року складає 220 409,93 гривень - заборгованості за кредитом, 594,63 євро що за курсом НБУ на 26.09.2014 року складає 9 757,67 гривень- заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 200 євро, що за курсом НБУ на 26.09.2014 року складає 3 281,93 гривень заборгованість по комісії. Крім того, станом на 26.09.2014 року розмір неустойки становить 33,34 євро, що за курсом НБУ на 26.09.2014 року складає 547,10 гривень.

Рішенням Хустського районного суду від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, «Кредитні ініціативи» просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов повністю. Зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки не відповідають фактичним обставинам справи та зібраним у справі доказам.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року апеляційну скаргу позивача задоволено, рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2016 року скасовано. Позовну заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 447 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 233 996, 63 грн., а також судові витрати в розмірі 2339, 97 грн.

На рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року ОСОБА_2 було подано касаційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 квітня 2017 року касаційну скаргу задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 липня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що про відступлення права вимоги за кредитним договором її не повідомлено, тому вона не повинна сплачувати кредитну заборгованість новому кредитору - TOB «Кредитні ініціативи». При цьому суд також послався на те, що відповідачка сплачує кредит згідно графіку, тому підстав достроково стягувати весь кредит немає.

Судом вірно встановлено, що 23 грудня 2007 року між ПАТ «АКПІБ» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 20 тис. Євро зі сплатою 12,5 % річних на строк до 22 жовтня 2027 року.

17 грудня 2012 року між ПАТ «АКПІБ» та TOB «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення права вимоги за вказаним вище кредитним договором.

Отже, згідно положень ст. ст. 512, 516 ЦК України TOB «Кредитні ініціативи» стало новим кредитором відповідача.

Пред'являючи позов, TOB «Кредитні ініціативи» посилалось на те, що у результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 233 996 грн. 63 коп., яку ОСОБА_2, незважаючи на вимоги, не погасила. При цьому вона повідомлена про зміну кредитора.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

17 грудня 2012 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін до договору про іпотечний кредит № 447, яким сторони погодили внести зміни до основного договору щодо порядку нарахування штрафних санкцій (а.с.11). З тексту цього договору слідує, що відповідачці було відомо про відступлення прав вимоги, а отже вона знала про перехід до нового кредитора прав первісного кредитора у зобовязанні.

20 травня 2014 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_2 було укладено договір про внесення змін і доповнень до договору про іпотечний кредит № 447, яким сторони погодили заборгованість в розмірі 245 018, 43 грн. та новий графік платежів (а.с.15). За умовами цього договору відповідачка ОСОБА_2 сплатила 1000 тис. Євро, в погашення боргу по кредиту, однак надалі перестала платити, внаслідок чого у банку виникло право стягнути заборгованість достроково.

У тексті обох договорів міститься посилання на договір відступлення прав вимоги, а тому відповідачці ОСОБА_2 було відомо про зміну сторони (кредитора) у договорі про іпотечний кредит № 447 від 23.10.2007 року. У судовому порядку ці договори відповідачкою не оспорені, а отже вони є дійсними.

Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними грошима ОСОБА_2 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 26 вересня 2014 року у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 233 996, 63 грн. (а.с.20).

З них: - 220 409, 93 грн. ( 13 431, 72 Євро) борг по кредиту; -9757, 67 грн. (594, 63 Євро) борг по відсоткам; - 3281, 93 грн. (200 Євро) комісія; - 547, 10 грн. (33, 34 Євро) пеня.

На виконання умов договору, 6 листопада 2014 року відповідачці ОСОБА_2 була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але така вимога залишена без уваги (а.с.21-22).

Поданий відповідачем контррозрахунок боргу не є належним доказом, оскільки за його основу взято первинний графік платежів по кредиту, який змінено додатковою угодою від 20 травня 2014 року. Також цей контррозрахунок не містить нарахувань по штрафних санкціях за наявності прострочених платежів і розрахований до 2013 року.

В своїй Ухвалі від 19 квітня 2017 року Вищий спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що судом не надано належної оцінки квитанції від 20 травня 2014 року № 13739 про сплату нею 16 095 грн. 62 коп.

Колегією перевірена дана обставина і встановлено, що в рішенні апеляційного суду допущена помилка і замість суми 1 000 євро зазначена сума 1 000 грн. (а.с. 205)

Відповідно до матеріалів справи - дана сума 1000 євро (еквівалент 16 095 грн. 62 коп.) включена в рахунок погашення заборгованості і врахована при визначенні заборгованості.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що місцевий суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з'ясував обставини, які мають значення для справи, його висновки не відповідають обставинам справи та суперечать матеріальному закону.

Відповідно до ст.309 ЦПК України неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України, судова колегія,

Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення Хустського районного суду від 19 квітня 2016 року скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким позов ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості згідно кредитного договору задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором № 447 від 23 жовтня 2007 року в розмірі 233 996, 63 грн. (220 409, 93 грн. борг по кредиту; - 9757, 67 грн. борг по відсоткам; - 3281, 93 грн. комісія; - 547, 10 грн. пеня), а також судові витрати в розмірі 2339, 97 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді