справа № 208/4995/17
№ провадження 2-н/208/150/17
УХВАЛА

Іменем України

12 вересня 2017 р. м. Кам'янське

Суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1, розглянувши матеріали заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 - повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

встановив:

12.09.2017 року до провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області звернулася заявник ОСОБА_2 із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на свою її на утримання ОСОБА_4 - повнолітньої доньки, яка продовжує навчання.

Заявник просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання ОСОБА_4 - повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до закінчення навчання у Національному педагогічному університеті ім. М.П. Драгоманова або до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Відповідно до п.4 та п.4-1 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо:

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох дітей - половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб;

- заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов'язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших зацікавлених осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи від 23 грудня 2011 року за №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», вимоги, за якими може бути виданий судовий наказ, передбачені ст. 96 ЦПК, підлягають судовому захисту виключно у порядку наказного провадження, оскільки ч. 3 ст. 118 ЦПК передбачено, що позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статі 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийняті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Судом встановлено, що заявник заявляє вимогу про видачу судового наказу, не передбачену ст. 96 ЦПК України прохає стягнути аліменти на повнолітню особу в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, повнолітня донька, яка продовжує навчання підлягає залученню до участі у справі як третя особа. тому у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити в порядку п. 1 ч. 3 ст. 100 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 96, 100, 209-210 ЦПК України, суд

ухвалив:

У прийнятті заяви ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення на її користь аліментів з ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 - повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - відмовити.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя Івченко Т. П.