УХВАЛА

іменем україни

06 лютого 2017 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Кицюк В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить суд зобов?язати відповідача - ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_4 квартирою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та передачі позивачу ключів від неї; стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір в промірі 551,20 грн.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до наступного висновку.

Позивач стверджує, що їй разом з позивачем на праві спільної сумісної власності подружжя належить квартира АДРЕСА_2.

Проте, в порушення імперативних вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України не надає жодного доказу на підтвердження цих обставин, чим позбавляє суд можливості перевірити твердження викладені в позовній заяві.

Крім того, позивач вказує на те, що відповідачем було змінено замки у вхідних дверях, чим було повністю позбавлено її можливості доступу до своєї власності та єдиного наявного житла. Разом з тим, жодного доказу на підтвердження цих обставин, в порушення імперативних вимог п.п.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, позивачем суду не надано.

Крім того, позивач стверджує, що в провадженні суду перебуває справа за позовом про розірвання шлюбу між сторонами. Проте, жодних доказів на підтвердження цих обставин, а саме рішення суду першої інстанції або ухвали про відкриття провадження, а також інформації щодо оскарження рішення в апеляційному та касаційному порядку матеріали позовної заяви не містять.

Позивач стверджує, що через дії відповідача («вигнання з дому») вона та її син змушені проживати в її матері, де взагалі відсутні будь-які належні умови для проживання.

Проте, в порушення імперативних вимог п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України, матеріали позовної заяви взагалі не містять жодних доказів на підтвердження факту наявності в позивача малолітньої/або неповнолітньої дитини та їх проживання не за місцем реєстрації, а також фактів підтвердження вчинення відповідачем певних дій щодо позивача та її дитини, що порушують їх законні права та інтереси, з їх відображенням та фіксацією в зверненні позивача до Національної поліції або іншого органу.

Відповідно до положень ст..74 ЦПК України, суд здійснює повідомлення учасників справи, шляхом направлення кореспонденції за місцем їх проживання зареєстрованим у встановленому законом порядку. Як вбачається з матеріалів справи та на чому наголошує сама позивач, вона є зареєстрованою у спірному житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1, однак враховуючи твердження позивача, що відповідач "вигнав" її з дому і вона на даний час проживає разом з дитиною в своєї матері, можна дійти висновку, що позивач все ж таки не проживає за даною адресою. На цій підставі, в суду виникає питання, щодо можливості належного повідомлення останньої шляхом направлення їй ухвал, рішення та повісток. А тому, суд звертає увагу позивача на необхідність зазначення нею адреси для листування, з метою дотримання вимог процесуального законодавства та не порушення її законних прав і інтересів.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом в тому числі і для суду на предмет перевірки позову і долучених до нього матеріалів і недопущення відкриття провадження і призначення непідготовленої справи (позову) до розгляду. Позовна заява не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без дотримання вимог, викладених у ст. ст. 119, 120 ЦПК України постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо ж позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає всі вимоги, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута позивачеві.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119-121 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом - залишити без руху.

Роз'яснити позивачеві, що зазначені в ухвалі недоліки ним можуть бути усунені протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подачі позовної заяви в новій редакції з урахуванням виправлення зазначеним судом недоліків.

Якщо у встановлений строк виявлені недоліки не будуть усунуті, заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.С. Кицюк