Справа № 143/1105/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2017 року Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Бойка А. В.,

за участю секретаря Шафер В. А.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Погребище справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В с т а н о в и в:

04 серпня 2017 року до суду подано цей позов.

Позовна заява мотивована тим, що 14.06.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким позивач передав у власність відповідача грошові кошти в розмірі 50 128 (п'ятдесят тисяч сто двадцять вісім) грн., а відповідач отримав зазначенні кошти та зобов'язався їх повернути до 01.07.2017р.. На підтвердження укладення вказаного вище договору та його умов, відповідачем було представлено позивачеві розписку про одержання ним грошових коштів в розмірі 50 128 (п'ятдесят тисяч сто двадцять вісім) грн., а також встановлено кінцевий термін їх повернення - до 01.07.2017р. Проте, відповідач в порушення норм закону та прийнятих по договору зобов'язань, у строки обумовлені договором та розпискою позивачеві позику не повернув.

Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву у якій заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, справу просив розглянути у його відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував.

З урахуванням позицій сторін, дослідивши матеріали справи, суд визнає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 14.06.2017р. між сторонами було укладено договір позики, згідно з яким ОСОБА_2 .позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 128 (п'ятдесят тисяч сто двадцять вісім) грн. та зобов'язався повернути їх до 01.07.2017р., про що дав розписку (а. с. 4), однак, незважаючи на неодноразові вимоги позикодавця, зобов`язання не виконав.

Дані правовідносини регулюються:

-ч. ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України, відповідно до якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками;

-ч.2 ст. 1047 ЦК України, яка передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей;

-ч. ч. 1, 2 ст. 1049 ЦК України, за змістом яких позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, а якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором;

-ч.2 ст. 1051 ЦК України якою встановлено, що, якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором;

-ч. ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за змістом яких за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

-ч. 1 ст. 1048 ЦК України, відповідно до якої позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

-ст. 625 ЦК України, яка передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, судом встановлений факт того, що відповідач не виконав у повному обсязі зобов'язання, покладені договором позики, не повернув суму боргу, в зв'язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за договором позики у загальній сумі 51 079,74 грн., з яких основний борг 50 128,00 грн., відсотки за користування позикою - 824,02 грн., 3% річних за невиконання грошового зобов'язання - 127, 72 грн.

Частина перша статті 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у сумі 640 грн. (а.с. 1 ) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 510, 527, 530, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, суд -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 50 128 (п'ятдесят тисяч сто двадцять вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 проценти за користування позикою розмірі 824, 02 (вісімсот двадцять чотири грн. 2 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 3% річних за несвочаєсне виконання грошового зобов'язання у розмірі - 127, 72 (сто двадцять сім гривень сімдесят дві копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 640 (шістсот сорок) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Погребищенський районний суд.

Суддя