Справа № 502/1497/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тюміна О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Фоміної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія в порядку окремого провадження цивільну справу

за заявою

ОСОБА_1,

Десантненська сільська рада Кілійського району Одеської області,

про

встановлення факту належності правовстановлюючого документу

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 18.08.2017 року з заявою про встановлення факту належності його матері - ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року правовстановлюючого документу.

В обґрунтування своїх вимог в заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 3.17 га, що розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області. Однак, в Державному акті на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1, який був виданий 09.10.2000 року на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 24 липня 2000 року № 1, була допущена орфографічна помилка, а саме прізвище власника записане як «ОСОБА_3» замість вірного - «ОСОБА_3». Через зазначену помилку заявник не має можливості оформити спадщину.

Заявник в судове засідання не з'явився, заявив клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області в судове засідання не з'явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши наявні докази судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що 09 жовтня 2000 року ОСОБА_3 на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 24 липня 2000 року № 1, був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, яка розташована на території Десантненської сільської ради, площею 3,17 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. /а.с. 10/

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого виконкомом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області 05.05.2011 року, ІНФОРМАЦІЯ_2 року в с. Десантне Кілійського району Одеської області померла ОСОБА_2. /а.с.7/

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 29.08.2014 року по цивільній справі №502/1910/14-ц встановлено факт, що ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року є матір'ю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с. 15/

Згідно довідки Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 209 від 15.06.2017 року, Державний акт на право приватної власності на землю, серії НОМЕР_1, виготовлений на ім'я «ОСОБА_3, видано громадянці ОСОБА_2.

Згідно листа державного нотаріуса Білгород-Дністроовської міської державної нотаріальної контори Одеської області від 20.04.2017 року №600/02-14 видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку не можливо в зв'язку з розбіжністю в написані прізвища спадкодавця в документах, виданих на ім'я спадкодавця. /а.с. 18/

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що особа, яка зазначена в Державному акті на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, є однією і тією ж особою.

При вирішенні справи судом застосовано відповідні положення діючого законодавства.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

У відповідності до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №15 від 25.05.1998 року) „Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Таким чином заявник позбавлений можливості в позасудовому порядку внести виправлення до відповідного державного акту.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заявника та, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє заяву.

На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 209, 213-215, 218, 223, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, який був виданий 09.10.2000 року на підставі рішення XIV сесії ХХІІІ скликання Десантненської сільської ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 24 липня 2000 року № 1, на ім'я «ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. Г. Тюмін