РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2017 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Полонця С.М.,

з участю секретаря с/з - Синюк А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1, яке складається з: житлового будинку загальною площею 26,3 кв. м., житловою 12,5 кв. м.; сараю літ. «Б», сараю літ. «В», уборної літ. «У», дерев»яної огорожі №1-2. При цьому посилається на те, що вона є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька та прийняла спадщину після його смерті, однак нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу та державної реєстрації права власності на спірне домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 548 ЦК Української РСР, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженням. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК Української РСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача - ОСОБА_3.

Згідно довідки приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 26.12.2016 року, за матеріалами спадкової справи №120/2016, відкритої після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, а саме за даними довідки виданої ПП «ВЖРЕП-4» від 12.07.2016 року за №3007, ОСОБА_2 є такою, що прийняла спадщину на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Вищевказана довідка нотаріуса не є належним доказом, який свідчить про прийняття позивачем спадщини після смерті батька, оскільки норма ч.3 ст.1268 ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, що виникли до набрання нею чинності, а факт постійного проживання зі спадкодавцем не є підставою для прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 549 Української РСР. Довідка ПП «ВЖРЕП-4» №3007 від 12.07.2016 року складена про те, що на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 за ним здійснювала догляд донька ОСОБА_2 Вказана довідка видана на підставі свідчень сусідів та заяви представника позивача ОСОБА_5 В той же час в судовому засіданні не допитувалися свідки з приводу обставин прийняття позивачем спадщини після смерті батька та було встановлено, що а ні спадкодавець ОСОБА_3, а ні його спадкоємець ОСОБА_2 на час відкриття спадщини не були зареєстровані за місцем проживання в спірному будинковолодінні або спільно в іншому помешканні.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в судовому засіданні фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном або подання державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тобто прийняття спадщини після смерті батька в порядку, встановленому ст. 549 ЦК Української РСР.

Згідно п.п. 4, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 року №7 із змінами, відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» (697-12) у приватній власності громадян можуть знаходитись жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах, наприклад, за договором купівлі-продажу, міни, дарування, за правом спадщини. Суди мають враховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому у встановленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої Ради.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Стражник Т.О. від 09.09.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року батька ОСОБА_3 у зв»язку з ненаданням правовстановлюючого документу на будинок.

Відповідно до довідки Комунального підприємства «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 29.02.2008 року, за ОСОБА_3 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в м. Житомирі не зареєстровано. На земельній ділянці самовільно побудований сарай літ «В».

З листа Державного архіву Житомирської області від 05.10.2016 року №К/2968 вбачається, що у протоколах засідань виконкому Крошенської сільської Ради депутатів трудящих Житомирського району за 1958-1960 роки відомостей про надання дозволу на будівництво житлового будинку ОСОБА_3 не виявлено.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 не отримував дозвіл на будівництво житлового будинку з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 земельна ділянка для будівництва вказаного будинковолодіння йому не відводилася у встановленому законом порядку, спірний жилий будинок не був прийнятий в експлуатацію та право власності на нього не було зареєстровано, а тому суд приходить до висновку, що спірне будинковолодіння було побудовано самочинно та не належало на праві власності спадкодавцеві на час відкриття спадщини.

Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Враховуючи вищенаведене, відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння по АДРЕСА_1 а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Житомирської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: