18 вересня 2017 року м. Токмак
Токмацький районний суд Запорізької області
у складі: головуючого судді Погрібної О.М.
при секретареві: Корольковій К.М.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
третьої особи, що не заявляє самостійних
вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Токмацької міської ради в інтересах ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав,
Орган опіки та піклування виконавчого комітету Токмацької міської ради звернувся до суду в інтересах малолітньої ОСОБА_3 з позовом (уточненим) до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, в якому просить суд позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_4 є батьком малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про смерть від 28 липня 2017 року). У 2005 році батьки розлучились, малолітня ОСОБА_3 почала жити разом з матір'ю, дідом та бабою за місцем проживання: АДРЕСА_1, де проживала до моменту смерті матері. Відповідно до заяви ОСОБА_2, з 22.07.2017 року дитину передано на тимчасове влаштування та виховання бабі до повернення дитини батькові. Батьком малолітньої ОСОБА_3 записаний ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, якому 22.07.2017 року було повідомлено про смерть колишньої дружини і про те, що його донька залишилась без батьківського піклування, але він не надав згоди на проживання доньки разом з ним у зв'язку з тим, що має іншу родину і проживає у іншій державі. З його слів, він останній раз бачив доньку у 2012 році, повертатись в Україну він не планує, доньку за своїм місцем проживання на теперішній час забирати не збирається, про що повідомив у своїй заяві. За весь цей час батько не утримував дитину матеріально, не вітав її з Днем народження і не бажає цим займатись тепер, аліментів не сплачує. У даному випадку батько самоусунувся від виконання зазначених вище обов'язків, не дбає про майбутнє своєї доньки, не цікавиться її життям., така його поведінка негативно впливає на моральний та духовний розвиток дочки.
Позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 надасть можливість оформити дитині пенсію по втраті годувальника, реалізувати інші права.
В судовому засідання представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що ОСОБА_4 ніхто не перешкоджає спілкуватися з донькою, але він жодним чином не приймає участі у її вихованні, не надає матеріальної допомоги, не піклується про її моральний стан.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2 пояснила, що вона є матір'ю померлої ОСОБА_5 та, відповідно, бабою малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка постійно проживала та на даний час проживає разом з нею, вона оформлює опіку над дитиною. Батько дитини ОСОБА_4 тривалий час проживає в Росії з іншою родиною, матеріальну допомогу доньці не надає, з донькою взагалі не спілкується та спілкуватися не бажає.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що сім'ю ОСОБА_2, в якій на даний час виховується малолітня онука ОСОБА_3, знає тривалий час, мешкає з ними на одній вулиці, підтримує дружні стосунки. Вихованням ОСОБА_3 займаються дід ОСОБА_7 та баба ОСОБА_2, батько дитини участі в вихованні доньки ніколи не приймав, тому що розлучився з матір'ю практично відразу після народження дитини, на даний час має іншу родину, з донькою не спілкується.
Свідок в судовому засіданні ОСОБА_8 пояснила, що сім'ю ОСОБА_2, в якій на даний час виховується малолітня онука ОСОБА_3, знає тривалий час, є кумою ОСОБА_2, буває у них вдома приблизно через день, підтримує дружні стосунки. Вихованням ОСОБА_3 займаються дід ОСОБА_7 та баба ОСОБА_2, батько дитини участі в вихованні доньки не приймає, зі слів ОСОБА_3, вітав з Новим роком один раз, подарунків не дарував, з іншими святами не вітав, матеріальної допомоги не надавав та не надає.
В судовому засіданні свідок малолітня ОСОБА_3 пояснила, що навчається у 8 класі НВК № 12, проживає разом з бабою та дідом, батька бачила один раз, у 2012 році, той з нею не спілкується, зі святами не вітає, матеріальної допомоги не надає, фактично є для неї чужою людиною. Тому, хоче щоб батько був позбавлений батьківських прав та бажає залишитись проживати з бабою та дідом.
Відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, надав заяву у якій зазначив, що не проти позбавлення його батьківських прав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надав.
У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений про проведення судового засідання, та від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, причини неявки ним не повідомлено, розгляд справи здійснювався за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, розглянувши цивільну справу в межах позовних вимог та оцінивши докази окремо та в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 11.10.2003 року одружилися ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Магадан, Російська Федерація та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка народилась в м. Токмак Запорізької області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим 11.10.2003 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 183.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданого 14.04.2004 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис № 88, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3, батьками якої є ОСОБА_4 та ОСОБА_5.
Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_3, виданого 27.09.2005 року Токмацьким міськвідділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було розірвано.
ІНФОРМАЦІЯ_5 померла ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4, виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 28.07.2017 року, актовий запис № 347.
Відповідно до заяви ОСОБА_2, яку вона надала на ім'я міського голови Токмацької міської ради 22.07.2017 року, вона бажає залишити у своїй сім'ї онуку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 22.07.2017 року до повернення дитини батькові.
Відповідно до акту про факт передачі дитини від 22.07.2017 року, складеного головним спеціалістом сектору опіки та піклування ССД ОСОБА_1 та начальником ССД Чуб Г.Г., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передано бабі ОСОБА_2.
Актом обстеження умов проживання дитини від 28.08.2017 року встановлено, що умови проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: АДРЕСА_1, з бабою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та дідом ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6, відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам, дитина і в подальшому бажає проживати з дідом та бабою. Батькові було повідомлено, що після смерті колишньої дружини, його донька залишилась без батьківської опіки. Батько не бажає виховувати дитину у зв'язку з тим, що він має іншу сім'ю, проживає у Росії, дитину не знає та його дружина проти того, щоб узяти доньку в свою сім'ю.
Згідно заяви 77 АВ 4541430 від 14.08.2017 року, посвідченої нотаріусом міста Москви, РФ та зареєстрованої за № 1-7623, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженець м. Магадан, Росія, громадянин України, паспорт громадянина України НОМЕР_5, виданий 30.11.1998 року Токмацьким МВ УМВС України в Запорізькій області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вихованням доньки він не займається з 2005 року, останній раз доньку бачив у 2012 році. Має іншу сім'ю в Росії, повертатися в Україну не планує, доньку по своєму теперішньому місцю проживання забирати не планує.
Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав за № 1331/25-30 від 30.08.2017 року виконавчого комітету Токмацької міської ради, щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 орган опіки та піклування, дійшов висновку про доцільність позбавлення його батьківських прав в інтересах малолітньої дитини. Матір малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_5. Батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 записаний ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, якому 22.07.17 року було повідомлено про смерть колишньої дружини і про те, що дочка залишилась без батьківського піклування. Він не погодився забрати дочку, у зв'язку з тим,що має іншу родину і проживає у іншій державі. З його слів він останній раз бачив дочку у 2012 році, не планує повертатись в Україну, дочку за своїм місцем проживання забирати не збирається. Про це він повідомив у своїй заяві. Зі слів малолітньої вона не пам'ятає свого батька, батьки розлучились коли їй був 1 рік. Бачила його один раз у 2012 році, але не запам'ятала, бо зустріч була дуже короткою. Батько не поцікавився її життям, не надав жодного подарунку або матеріальної допомоги. Зі слів баби та діда, ОСОБА_4 майже не утримував дочку з моменту народження до теперішнього часу. Батьки перестали жити разом коли онуці було 4 місяці, з того часу майже не виходив на зв'язок з ними, жив в Росії. Його батьки також не цікавляться здоров'ям онуки, не надають матеріальної допомоги, не дарять подарунків до Дня народження. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 не зможе отримати паспорт громадянина України, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, мати пенсію по втраті годувальника, свідоцтво про закінчення школи. Виникли обставини при яких орган опіки та піклування повинен захистити інтереси малолітньої. З метою захисту прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_4 відносно малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1
Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Згідно із ч. 1 ст. 152 СК право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Частиною 4 ст. 155 СК передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2011 року, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 11 зазначеного Закону вказано, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. З урахуванням встановлених судом обставин справи суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по утриманню та вихованню своєї малолітньої доньки ОСОБА_3, забезпеченню її всебічного розвитку. Зокрема, про це свідчать ті обставини, що тривалий час він не відвідує дитину і взагалі не цікавиться її станом здоров'я, не надає жодної матеріальної допомоги на її утримання, не бажає спілкуватися та підтримувати родинні стосунки, що свідчить про абсолютну байдужість ОСОБА_4 до долі своєї малолітньої дитини.
Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 і ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991, батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частиною 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
За змістом принципів 2, 4, 6, 7 Декларації прав дитини від 20.11.1959 дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом. Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина, крім випадків, коли є виняткові обставини, не має розлучатися зі своєю матір'ю. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто несе відповідальність за її освіту і навчання; насамперед таку відповідальність несуть її батьки. Суспільство та органи публічної влади повинні докладати зусиль для сприяння реалізації зазначеного права.
У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 у справі "Савіни проти України" зазначається, що "хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини".
Відповідно до ч.7,8 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до принципу ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-ХII(789-12) від 27.02.1991 року та яка набула чинності 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 9 Конвенції передбачено, що забезпечується те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, зокрема, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Згідно з п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
За таких обставин, оскільки судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 свідомо, злісно та систематично ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки жодним чином не піклується про фізичний і духовний розвиток малолітньої доньки ОСОБА_3, не спілкується з нею та не виявляє будь-якого інтересу до її внутрішнього світу, не дбає про стан її здоров'я та навіть не цікавиться ним, суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно малолітньої дитини ОСОБА_3
Також відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Оскільки позивач при зверненні з позовом до суду був звільнений від сплати судового збору, а суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позову, а саме вимоги немайнового характеру, за яку встановлено судовий збір в розмірі 640 грн, суд вважає за необхідне стягнути вищевказану суму з відповідача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212, 214, 215, 223, 224-226, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Органу опіки та піклування Токмацької міської ради в інтересах ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, по відношенню до малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав.
Малолітню дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, передати Органу опіки та піклування Токмацької міської ради до встановлення опікуна над нею.
Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, судовий збір на користь держави в розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд Запорізької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 22.09.2017 року.

Суддя: