Справа № 283/516/17-ц
провадження №2/283/313/2017
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2017 року

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Ярмоленка В.В.

з секретарем судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовною заявою Малинської міської ради Житомирської області до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача: управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про стягнення суми боргу за Договором купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна в тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом від 21 липня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21 липня 2012 року укладено договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, в тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом, згідно якого територіальна громада міста в особі Малинської міської ради зобовязалася передати у власність ОСОБА_2 нежитлову будівлю, банно-пральний комбінат, за адресою м. Малин вул. Б.Хмельницького, 17. Відповідно до п. 1.4 Договору обєкт приватизації продається за 561 000, 00 грн. З врахуванням того, що відповідач не в повному обсязі з порушенням графіку розрахувався за придбану споруду, уточненими позовними вимогами просив стягнути з ОСОБА_2М, на свою користь 3999,41 грн. пені, 163 238,00 грн. індексації та 112 грн. пені.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Представник управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області ОСОБА_5 позов підтримала.

Відповідач та його представник ОСОБА_6 заперечили щодо задоволення позову.

Дослідивши письмові докази по справі, пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи суд приходить до висновку про неґрунтовність заявлених вимог.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 1 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обовязків. Цивільні права і обовязки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Договір це категорія цивільного права, яка визначається як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. До зобовязань, що виникають з договорів, застосовуються загальні положення про зобовязання, якщо інше не випливає із закону або самого договору. Як і будь-який право чин, він є вольовим актом, оскільки виражає спільну волю сторін, що втілюється у договорі. Змістом договору є, власне, ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати договір, і вони мають дотримуватися взятих на себе зобовязань.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановлено, що 21 липня 2012 року територіальна громада міста в особі Малинської міської ради та ОСОБА_2 уклали нотаріально посвідчений Договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна, в тому числі будівлі (споруди, приміщення), що підлягає продажу за конкурсом, предметом якого Малинська міська рада (продавець) зобовязувалась передати ОСОБА_2 (покупцю) нежитлову будівлю, банно-пральний комбінат, за адресою вулиця Б.Хмельницького, 17, а ОСОБА_2 сплатити 561 000,00 грн.

Розрахунок за проданий обєкт приватизації згідно п.2.1 Договору мав здійснюватися наступним чином: перший внесок не менший ніж 150 000,00 грн. до 01.12.2012 року; наступні платежі розстрочити на три поточні роки рівними частинами з урахуванням індексу інфляції, з правом дострокового виконання зобовязання.

Згідно наданого розрахунку (а.с.78) ОСОБА_2 сплатив на рахунок позивача

03.10.2012 року 150 000,00 грн.

11.12.2013 року 20 000,00 грн.

24.12.2013 року 50 000,00 грн.

27.12.2013 року - 80 000,00 грн.

19.12.2014 року 100 000,00 грн.

29.12.2014 року 50 000,00 грн.

28.12.2015 року 30 000,00 грн.

29.12.2015 року 25 000,00 грн.

29.12.2016 року 21 000,00 грн.

15.03.2017 року 10 000,00 грн.

16.03.2017 року 9 000,00 грн.

21.03.2017 року 5 300,00 грн.

30.03.2017 року 10 700,00 грн., а всього 561 000,00 грн.

Звертаючись до суду, позивач з посиланням на п. 2.1 Договору (у разі порушення покупцем строку оплати за обєкт приватизації, він сплачує пеню з суми недоїмки, які нараховуються в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний день затримки розрахунку), п.7.2 Договору (якщо покупець не сплатить встановлену вартість, у строк відповідно до умов зобовязання він сплачує неустойку в розмірі 20 відсотків від вартості обєкта приватизації) зазначив, що відповідач прострочив виконання договірних зобовязань, внаслідок чого настає цивільно-правова відповідальність.

З даним твердженням сторони позивача суд не погоджується виходячи з наступного:

Одним із елементів належного виконання договірного зобовязання в цивільному праві поряд із субєктами, місцем, предметом, способом, якістю, обсягом є належний час (строк, термін) виконання.

Ч.1 ст. 530 ЦК містить загальне правило, згідно з яким якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобовязання про сплату першого внеску не меншого ніж 150 000,00 грн. до 01.12.2012 року

ОСОБА_2 виконано належно 03 жовтня 2012 року.

Щодо сплати решти коштів, то аналізуючи виклад тексту в п. 2.1 Договору «наступні платежі розстрочити на три поточні роки рівними частинами з урахуванням індексу інфляції, з правом дострокового виконання зобовязання» не можна конкретизувати розмір та строк наступних платежів, оскільки не сторонами чітко не встановлений строк його виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обовязку не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, укладаючи договір купівлі-продажу окремого індивідуально визначеного майна 21 липня 2012 року сторони не узгодили порядку та строку виконання зобовязання ОСОБА_2, та, як встановлено, в судовому засіданні будь-яких вимог про сплату коштів не предявляли до 27 березня 2017 року.

Рішення Малинської міської ради Житомирської області від 18 вересня 2015 року про розстрочення платежу за викуп майна, що знаходиться у комунальній власності, яким надано дозвіл ОСОБА_2 на розстрочення платежу за викуп банно-прального комбінату у сумі 110 000,00 грн.: 55 000,00 гривень до 30.12.2015 року та 55 000,00 гривень до 30.12.2016 року не можна вважати юридично значимим для сторін договору, оскільки будь-які зміни до договору в частині оплати нотаріально не вносились.

Оскільки в судовому засіданні факту порушення строку сплати боргу не встановлено, є похідними та такими, що не підлягають задоволенню вимоги про стягнення пені, індексації та неустойки.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60,88,212-214 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Малинської міської ради Житомирської області до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Житомирської області через Малинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: