Ухвала

іменем україни

25 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Леванчука А.О., Ситнік О.М., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Житомирської міської ради, третя особа - приватне підприємство «Творчо-виробничий центр «Олеся», про скасування рішення та за позовом приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» до Житомирської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання дійсним рішення, за касаційною скаргою приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що п. 1 рішення Житомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 «Про розгляд звернення приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» підтверджено право користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» (далі - ПП «ТВЦ «Олеся»), яка була виділена останньому відповідно до рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1993 року, враховуючи виконання усіх соціально-економічних умов перед містом.

Позивачі вважали, що дане рішення порушує їхні права, оскільки їм на праві приватної власності належать квартири, які знаходяться у будинках, розташованих на спірній земельній ділянці. При цьому зазначали, що згідно зі ст. 30 Земельного кодексу України (в редакції 1992 року) та ст. 377 ЦК України при набутті права власності на нерухоме майно до власника переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій знаходиться нерухомість.

У зв'язку з цим позивачі просили визнати незаконним та скасувати п. 1 рішення Житомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 «Про розгляд звернення приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся».

ПП «ТВЦ «Олеся» відповідно до ст. 34 ЦПК України подало позов про визнання дійсним п. 1 рішення Житомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 «Про розгляд звернення приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся». Посилалося на те, що у підприємства в постійному користуванні знаходиться земельна ділянка площею 0,40 га згідно з державним актом на право користування землею, виданим на підставі рішення сесії Житомирської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1993 року, яке є чинним. Підприємство не надавало згоди на вилучення земельної ділянки на користь позивачів за первісним позовом. У зв'язку з цим ПП «ТВЦ «Олеся» вважало, що рішення Житомирської міської ради є законним та прийнятим в межах повноважень, якими наділені органи місцевого самоврядування в частині регулювання земельних відносин та вирішення земельних спорів.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 3 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року, позов ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено. Визнано незаконним та скасовано п. 1 рішення Житомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 «Про розгляд звернення приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позову ПП «ТВЦ «Олеся» відмовлено.

У касаційній скарзі ПП «ТВЦ «Олеся» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Ухвалені у справі судові рішення не відповідають цим вимогам.

Під час розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що відповідно до рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1993 року ПП «ТВЦ «Олеся» надано земельну ділянку площею 0,40 га для будівництва культурно-адміністративного центру з прибудованим дев'ятиповерховим житловим будинком на розі АДРЕСА_1 за рахунок знесення житлових будинків міської ради по АДРЕСА_2 за умови погодження питання надання приміщень організаціям, які орендують будинок по АДРЕСА_3

На підставі даного рішення ПП «ТВЦ «Олеся» було видано державний акт на право користування землею серії НОМЕР_1

Відповідно до договорів купівлі-продажу позивачі ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 є власниками квартир, що розташовані у будинках АДРЕСА_4

Указані будинки розміщені на земельній ділянці, яка включена до державного акта на право користування землею, що виданий ПП «ТВЦ «Олеся».

Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 24 травня 2001 року № 319 за даними будинками було закріплено земельну ділянку площею 0,2280 га.

Таким чином, зі змісту рішення Житомирської міської ради народних депутатів від 26 лютого 1993 року та правовстановлюючих документів, наданих позивачами, вбачається, що на момент надання ПП «ТВЦ «Олеся» земельної ділянки її частина була зайнята будинками АДРЕСА_5 власниками квартир яких є позивачі.

Ухвалюючи оскаржувані судові рішення, суди виходили із того, що рішення Житомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 прийнято з порушенням норм чинного законодавства, є незаконним та порушує права і інтереси позивачівОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, а тому п. 1 даного рішення підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Зробивши висновок про те, що оспорюваним рішенням порушуються права та інтереси позивачів, суди належним чином не перевірили всіх обставин у справі та не прийняли до уваги те, що останні під час розгляду цієї справи визнавали факт належності ПП «ТВЦ «Олеся» земельної ділянки площею 0,40 га, яка знаходиться по АДРЕСА_1 на підставі державного акта на право користування землею серії НОМЕР_2, виданого у 1993 році та зареєстрованого у Книзі записів державних актів за № 72, виходячи із цього суди не перевірили, яким чином порушені права позивачів п. 1 рішенняЖитомирської міської ради від 3 липня 2008 року № 676 «Про розгляд звернення приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся», відповідно до якого було підтверджено право користування цього підприємства земельною ділянкою площею 0,40 га по АДРЕСА_6 на підставі державного акта на право користування землею серії НОМЕР_2, виданого у 1993 році.

Крім того, відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Вирішуючи спір, суди у порушення ч. 4 ст. 10, ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України не сприяли всебічному і повному з'ясуванню обставин справи та не перевірили належним чином доводів ПП «ТВЦ «Олеся» про пропущення позивачами строку звернення до суду із цим позовом та не прийняли до уваги заяву ПП «ТВЦ «Олеся» про застосування строку позовної давності (а. с. 177).

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені як судом першої інстанції, так і апеляційним судом, то рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи судам відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України слід звернути увагу на обставини, встановлені судовими рішеннями у господарській справі № 5/106-НМ за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житомир Приватбуд» до ПП «ТВЦ «Олеся», державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітету України по земельних ресурсах» в особі Житомирської регіональної філії, Житомирської міської ради, треті особи: комунальне підприємство «Житомирбудзамовник», управління земельних ресурсів у м. Житомирі, про визнання права користування земельною ділянкою таким, що припинилось, визнання державного акта на право користування землею таким, що втратив чинність, та зобов'язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного підприємства «Творчо-виробничий центр «Олеся» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 3 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 15 березня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає. О.О. Дьоміна М.В. Демяносов А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак Головуючий Судді: