Справа № 307/1319/17
Провадження № 2/307/945/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В позовній заяві зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем і від шлюбу мають двоє дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які перебувають на її утриманні і вихованні. Відповідач ще у 2015 році залишив сімю із того часу не надає ніякої допомоги на утримання дітей, не турбується про їх матеріальне становище та не бере участі в їх вихованні. Разом з цим їхня донька ОСОБА_5 після досягнення повноліття продовжує навчання та потребує батьківської допомоги на утримання з боку батька, який в добровільному порядку не бажає надавати дитині матеріальну допомогу та ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Відповідач фізично здоровий та інших осіб на утриманні не має, працює за кордоном в Чехії, матеріально забезпечений, однак отримуваний дохід приховує. ОСОБА_5 ніде не працює, так як веде догляд за неповнолітнім сином. А тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 і до досягнення ним повнолітня та стягнути з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1500 гривень щомісячно на утримання доньки ОСОБА_5, 27 травня 2017 року, до досягнення нею 23 років на період навчання до 01.07.2021 року.

Позивачка в судове засідання не зявилася, так як просила розглянути справу у її відсутності за участю її представника ОСОБА_6, позов підтримала, повністю, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник позивачки ОСОБА_6 в судове засідання не зявився, так як згідно до поданої письмової заяви просив розглянути справу у його відсутності, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечив, а тому суд в порядку ст.. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідач в судове засідання не зявився повторно, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд в порядку ст.ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що сторони перебувають в зареєстрованомушлюбі і від шлюбу мають двоє дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4, 27 травня 1999 (а.с.4,6-8).

Діти перебувають на утриманні і вихованні у позивачки ОСОБА_1, що стверджується даними актів обстеження матеріально-побутових умов сторін та довідкою виконкому Углянської сільської ради за №1315 від 18.05.2017 року( а.с.10,13).

Донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 після досягнення повноліття продовжує навчання в Національному фармацевтичному університеті, що підтверджується договором та довідкою про навчання на денній формі навчання за контрактом, копією квитанції та справкою про період навчання до 01.07.2021 року ( а.с.14,15,16,17).

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що стверджується письмовою заявою позивачки.

Враховуючи наведене , суд вважає , що є підстави для застосування до відповідача примусового порядку стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1 ст. 184 СК України). В інших випадках аліменти визначаються у частці від заробітку платника (ч. 1 ст. 183 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України).

Згідно із ч.1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина та утримання повнолітньої доньки на період навчання, суд враховує майновийстан сторін, де позивачка здійснює догляд за неповнолітньою дитиною, а відповідач має працездатний вік і даних про наявність у нього інших утриманців немає. А тому, із урахуванням середньомісячної заробітної плати по району та розміру прожиткового мінімуму на дитину, суд вважає, що вимоги позивачки слід задовольнити частково і стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього сина та стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі по 1200 гривень щомісячно на утримання повнолітньої доньки на період її навчання, але не довше ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років, так як виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, постійного зростання цін на споживчі товари і послуги, така сума є найбільш наближено достатньою для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дітей.

При цьому, оскільки позивачка предявила позов 24.05.2017 року, то в силу ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати із цієї дати, а на підставі ст.. 367 ч.1 п.1 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина за один місяць.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 11 , 60 , 169, 197, 209 , 224-226 , 367 ЦПК України , ст.ст. 180- 184, 199 СК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 1200 гривень щомісячно починаючи з 24 травня 2017 року і до його повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, України на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі по 1200 гривень щомісячно на період її навчання до досягнення нею двадцяти трьохрічного віку, але не довше ніж до 1 липня 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету 640 гривень судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1200 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засідання під час проголошення рішення суду, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів.

Головуючий : М.М.Розман