Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Кучерявого О.В.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 червня 2017 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У липні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом. Банк просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 18170,39 грн. та витрати по сплаті судового збору. В обгрунтування заявлених вимог зазначав, що 25.07.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір та надано кредит у розмірі 12100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим загальна сума заборгованості на 30.04.2014 року становить 18170,39 грн., в тому числі: 11343,87 грн. - заборгованість за кредитом, 5073,17 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 650,00 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору, а саме, 250,00 грн.- (фіксована частина), 853,35 грн.- (процентна складова).

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 23 червня 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 17317,04 грн. (сімнадцять тисяч триста сімнадцять гривень чотири копійки). Цим же рішенням стягнуто із ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 243,60 грн. судового збору. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить зазначене рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що судом неправильно встановлено обставини, які мають значення для справи, доказам у справі дана неналежна оцінка, а також порушені норми процесуального і матеріального права. Зазначає, що позов розглянуто без його участі, у зв'язку з чим він не зміг довести його необгрунтованість. На думку апелянта, суд не врахував, що він отримав кредит лише в сумі 4000,00 грн. та погасив його повністю.Крім того, Банком пропущено строк звернення до суду.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 25.07.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у формі анкети-заяви та позичальнику надано кредит у розмірі 12100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що на відповідача слід покласти обов»язок погасити заборгованість по кредиту.

При цьому судом враховано, що згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У силу ст.550 ЦК України право на неустойку, якою згідно зі ст.549 цього Кодексу є штраф, пеня, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Згідно ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі №6-2003цс15.

У зв»язку з цим суд обгрунтовано відмовив у стягненні штрафу в сумі 853,35 грн.

Сам факт заповнення заяви-анкети та отримання кредитних карток відповідач не заперечує.

Заперечення останнього щодо неукладення кредитного договору обумовлені помилковим судженням про те, що заява-анкета не підтверджує факту укладення кредитного договору.

Разом з тим, на зворотньому боці заяві позичальник своїм підписом засвідчив, що дана заява разом із пам»яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком угоду про надання банківських послуг (а.с.16).

У зв'язку з невиконанням відповідачем обов»язку зі сплати коштів в рахунок погашення боргу за кредитним договором та процентів за користування кредитом, позивачем нараховано заборгованість станом на 30.04.2014 року в розмірі 18170,39 грн., яка складається з: 11343,87 грн. - заборгованість за кредитом, 5073,17 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 650,00 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору, 250,00 грн. штраф (фіксована частина), 853,35 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості.

Відповідачем не спростовані докази,які підтверджують існування заборгованості.

Так, відповідно до наданої позивачем виписки по рахунку (а.с. 73-99) відповідачу було відкрито бонусний рахунок НОМЕР_1, стан якого не підтверджує відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором. Наявність заборгованості станом на 30.04.2014 року в розмірі 18170,39 грн. підтверджується випискою по рахунку, за період з 25.07.2008 року по 31.03.2016 року (а.с.138), де зазначено заборгованість на суму 17039,03 грн. без урахування штрафів.

За таких обставин суд обгрунтовано стягнув з відповідача заборгованість за кредитом.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення строків позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки всупереч положенням ст.267 ЦК відповідач не заявив про її застосування до винесення рішення в даній справі.

Оскаржуване рішення постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його зміни чи скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308,313-315 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 23 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: