ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2242/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"10" лютого 2017 р. Дарницький районний суд м. Києва:

в складі головуючого судді - Комаревцевої Л.В.

за участю секретаря - Драгой В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Центр соціальних служб для сім"ї дітей та молоді Дарницького району м.Києва, за участю Київської місцевої прокуратури №2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Центр соціальних служб для сім"ї дітей та молоді Дарницького району м.Києва, за участю Київської місцевої прокуратури №2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Позивач обґрунтує свої вимоги тим, що в Службі у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації з листопада 2016 року на контролі перебуває родина ОСОБА_3, яка виховує сина ОСОБА_2, оскільки на адресу служби надійшло клопотання Дарницького УП ГУ НП в м.Києві від 10.11.2016 року щодо порушення прав дитини, а саме: вказано, що мати з дитиною не проживають з вдома, а просяться ночувати в чужих автомобілях

Службою у справах дітей матері було запропоновано звернутись з дитиною до лікаря та влаштувати ОСОБА_2 до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, проте мати категорично відмовилась.

Службою 22.11.2016 року ОСОБА_2 поставлено на облік як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв"язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов"язків.

Розпорядженням голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 24.11.2016 року малолітнього ОСОБА_2 відібрано у матері ОСОБА_3 Дитина направлена на лікування в Київську міську клінічну шкірно-венерологічну лікарню з попереднім діагнозом мікросфорія.

Представник позивача у судове засідання не з"явилась, однак надала до суду заяву про заочний розгляд справи, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, будь-яких заяв щодо участі у розгляді справи не надавала. Про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку.

Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник прокуратури позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти їх задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи та задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав зазначених у частині 1 цієї статті у випадках їх винної поведінки. Зокрема, однією з підстав зазначено ухилення батьків від виконання обов'язків по вихованню дітей, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя (п.2 ч. 1).

Як вбачається з матеріалів справи, листопаді 2016 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення з Дарницького УП ГУ НП в м.Києві щодо ОСОБА_3 та її малолітнього сина ОСОБА_4, які з вересня 2015 року не проживають у своєму будинку, оскільки родичі чинять опір ОСОБА_5 у користуванні житлом, вона разом з дитиною не має постійного місця проживання та періодично начує в різних місцях, а саме: у родичів або проситься переночувати в чужих автомобілях, зокрема 16.10.2016 року з дитиною просиділа цілу добу біля трансформаторної будки.

У зв'язку з загрозою життю та здоров'ю дитини, відповідно до розпорядження Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 24.11.2016 року № 765 "№Про негайне відібрання дитини" ОСОБА_2 було відібрано від матері ОСОБА_3

З 22.11.2016 року ОСОБА_6 взято на облік в службі у справах дітей як дитину, яка перебуває в складних життєвих обставинах (наказ від 22.11.2016 року № 178).

Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітньої дитини ОСОБА_2 від 01.02.2017 року встановлено, що малолітній ОСОБА_2 народився під час зареєстрованого шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Однак, зі слів ОСОБА_3, ОСОБА_7 не є біологічним батьком ОСОБА_2 Службою у справах дітей 22.11.2016 року ОСОБА_2 поставлено на облік як такого, що перебуває у складних життєвих обставинах, у зв"язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов"язків. Дитина була направлена на лікування в Київську міську клінічну шкірно-венерологічну лікарню. Мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не забезпечує дитину харчуванням, одягом, не піклується про стан її здоров"я. ОСОБА_3 проживала разом з дитиною в підсобному приміщенні, взагалі непридатному для проживання. На даний час малолітній ОСОБА_8 проходження курсу лікування перебуває у Київському міському будинку дитини ім. М.М. Городецького.

За таких обставин, за результатами вказаного висновку встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень сину, не турбується про стан його здоров'я. Враховуючи викладене, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дитини .

Відповідно до ст. 11 Закону № 2402 -111 сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження.

Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття .

У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав , якщо буде встановлено , що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами , жорстоко поводяться з дітьми , шкідливо впливають на дітей своєю аморальною , антигромадською поведінкою , а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами .

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов'язків , і способом захисту прав та інтересів дитини.

Відповідно до Закону України ,,Про охорону дитинства,, батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» в п. 16 роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не створюють умов отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінюватись, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідач здійснює не належне виховання свого сина, матеріально не допомагає, життям не цікавиться.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини - ухиляється , нехтує батьківськими правами, не піклується про дочку, не приймає мір для вирішення питання виконання батьківських обов'язків по її вихованню.

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення відбите і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбаченихстаттею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1, 2 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім на користь законного представника дитини.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.192 СК України).

Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Крім того з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті збору за позовні вимоги про позбавлення батьківських прав в сумі 551,21 грн. та в дохід держави в сумі 551,21 грн. за позовними вимогами про стягнення аліментів на підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного ст.ст. 164 , 165 ,166 СК України, Закону України ,,Про охорону дитинства,,, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та керуючись ст.ст.79,88, 212-215 ЦПК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Служби у справах дітей Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Центр соціальних служб для сім"ї дітей та молоді Дарницького району м.Києва, за участю Київської місцевої прокуратури №2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів- задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої у АДРЕСА_1) батьківських прав щодо малолітнього сина: ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Києва; свідоцтво про народження від 26.06.2013 року, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції м.Києва, актовий запис №2084 від 26.06.2013 року).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої у АДРЕСА_1) аліменти на утимання малолітнього сина: ОСОБА_2(ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця м.Києва в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.12.2016 до досягнення дитиною повноліття на користь законного представника дитини.

Стягнути з ОСОБА_3(ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованої у АДРЕСА_1) на користь держави витрати по сплаті збору за позовними вимогами про позбавлення батьківських прав в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) та судовий збір в сумі в сумі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: Комаревцева Л.В.