Справа № 766/8802/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Рядчої Т.І.,

за участю секретаря Кліментовської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про встановлення факту приналежності до національності, -

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду заявою про встановлення факту її приналежності до національності німка, посилаючись на те, що народилася вона ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсоні, про що книзі актів громадянського стану про народження зроблено актовий запис №897 від 06.03.1980 року, що її матір по національності німка. Також, в обґрунтування заяви посилається на той факт, що її мати і бабуся є уродженими етнічними німцями, заявниця виховувалась відповідно до німецьких традицій, святкує німецькі свята та вважає себе німкою. В позасудовому порядку визнати неправильність чи неповноту запису в акті громадянського стану не виявилося можливим. В судовове засідання заявниця не з"явилася, подала заяву про розгляд заяви без її участі, вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив.

Суд дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які мають для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, народилась ІНФОРМАЦІЯ_1, її батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про її народження НОМЕР_1, виданого 06.03.1980 року Міським відділом ЗАГC м. Херсон.

Відповідно до свідоцтва про шлюб НОМЕР_2, виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції від 21.10.2006 року ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_1.

Мати заявниці - ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим 17.04. 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Херсон.

На звернення ОСОБА_1 до Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області з заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану, останнім надано висновок про відмову у внесенні змін до актового запису, в зв"язку з відсутністю підтверджуючих документів.

Відповідно до ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність, на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Відповідно до вимог ст. 13 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, вільні у виборі обсягу і форм здійснення прав, що надаються їм чинним законодавством, і реалізують їх особисто, а також через відповідні державні органи та створювані громадські об'єднання.

Як визначено ст. 15 ЗУ «Про національні меншини в Україні» громадяни, які належать до національних меншин, національні громадські об'єднання мають право у встановленому в Україні порядку вільно встановлювати і підтримувати зв'язки з особами своєї національності та їх громадськими об'єднаннями за межами України, одержувати від них допомогу для задоволення мовних, культурних, духовних потреб, брати участь у діяльності міжнародних неурядових організацій.

З матеріалів заяви судом встановлено, що право заявниці по національності, ніким не оспорюється та не обмежується, отже її національність ніким під сумнів не ставиться, встановлення даного факту пов'язано виключно зі здійсненням культурних заходів та внутрішніх переконань щодо власної національності.

Щодо вимоги про внесення доповнення в актові записи про народження та про шлюб, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до наказу Міністерства юстиції України №32/5/101 від 23 травня 2001 року "Про затвердження Інструкції про порядок реєстрації актів громадянського стану в дипломатичних представництвах та консульських установах України" та наказу Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 «Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" органи РАЦС не уповноважені реєструвати інформацію про національну приналежність фізичних осіб.

Належність до певної національності в Україні не підлягає реєстрації, оскільки не має будь-якого юридичного значення. З належністю особи до певної національності не пов'язується виникнення, зміна або припинення будь-яких цивільних прав та обов'язків.

Разом з тим, відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Cуду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відповідно до статей 255,271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, у документах, зміни до актового запису яких заявник просить внести, а саме: свідоцтва про народження та свідоцтва про шлюб, не передбачено такої графи як національність.

За таких обставин, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10,60,213,215,256,259 ЦПК України, -

в и р і ш и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про встановлення факту приналежності до національності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Херсонської області через суд першої інстанції.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Рядча