Провадження № 2/522/4034/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Свяченої Ю.Б.,

при секретарі Шеян І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 14 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у них народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька залишилась проживати разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Також позивачка вказує, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, та ухиляється від її матеріального забезпечення. Сама утримувати доньку належним чином вона не в змозі.

ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Також зазначила, що відповідач добровільно надає кошти для дитини, близько 500-600, 00 грн. щомісячно, однак цих коштів не вистачає на належне утримання дитини. Тому, вона просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що за розміром, на її думку, складатиме більше, ніж 500, 00 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 визнав та не заперечував проти їх задоволення. Також вказав, що його заробітна плата становить близько 3 600, 00 грн. щомісячно. Тому, він не заперечує проти того, щоб аліменти на утримання дитини утримувались з його зарплати в розмірі 1/4 частки.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши думки сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд приймає визнання відповідачем позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 знаходились в зареєстрованому шлюбі. Проживали однією сім'єю та вели спільне господарство.

Від сумісного проживання у сторін народилась дитина - донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. У свідоцтві про народження дитини НОМЕР_1, виданого Виконкомом Сербківської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, батьком дитини вказаний ОСОБА_2.

Також судом встановлено, що рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 15 червня 2012 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого донька залишилась проживати разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Сторони не проживають разом, та відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, ухиляється від її матеріального забезпечення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. N 789-XII, частин 7, 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

В силу ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України гарантовано, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) одного з батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, та вважає за можливе стягнути з ОСОБА_3 на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 14 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

У зв'язку зі звільненням позивачки від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд вирішив стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Керуючись ст. 51 Конституції України, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, ст. ст. 7, 84, 141, 180, 182, 184, 191 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 174, 208-209, 212-215, 218, 367 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи 14 грудня 2016 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, допустивши негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави суму судового збору у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ю.Б. Свячена