АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючий суддя Оніщук М.І.,

судді Українець Л.Д., Шебуєва В.А.,

секретар Горбачова І.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_3,

представників відповідача

ТОВ КЕЙ-КОЛЕКТ» ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу представника Чуйко Наталії Олексіївни - Павленка Вячеслава Вікторовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом Чуйко Наталії Олексіївни до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа: Бондаренко Олександр Іванович про визнання виконавчого напису протиправним та скасування права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10.07.2017 відмовлено у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову (а.с. 21-22).

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою забезпечити позов шляхом заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо нерухомого майна будинку, об'єкта житлової нерухомості, земельної ділянки), а саме щодо житлового будинку що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 255,1 кв.м. реєстраційний номер майна 17779252 та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, та земельної ділянки площею 0,2500 га. кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 14, що належить на праві власності ТОВ «Кей Колект» до розгляду справи по суті та ухвалення відповідного рішення у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.

Представники відповідача ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» проти задоволення апеляційної скарги заперечували за її безпідставності та необґрунтованості та просили ухвалу залишити без змін.

Відповідач приватний нотаріус КМНО Кобелєва А.М. та третя особа в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином за відомими суду адресами, а тому їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у березні 2017 року Чуйко Н.О. звернулась до суду з позовом до приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М., ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса КМНО Кобелєвої А.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 28.03.2016, індексний номер 28962637, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 255,1 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Зобов'язати приватного нотаріуса КМНО Кобелєву А.М. скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ТОВ «Кей-Колект» право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 255,1 кв.м. та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1. Площа земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1, цільове призначення: для будівництва обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Представник позивача звернувся до суду із клопотанням про забезпечення позову, в якому просив заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти дії, пов'язані із державною реєстрацією речових прав та їх обтяжень щодо спірного об'єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 до ухвалення рішення у справі. Заява про забезпечення позову мотивована тим, що на даний час вказане нерухоме майно виставлене на продаж в інтернет мережі, а вказаний будинок захоплено без погодження та дозволу позивача. Подальший продаж будинку зумовить ускладнення у виконанні рішення суду в разі задоволення вказаного позову.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з його безпідставності та необґрунтованості. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що представник позивача просив шляхом забезпечення цивільного позову, фактично ухвалити рішення по суті шляхом заборони здійснювати реєстрацію речових прав та обтяжень на спірний об'єкт нерухомості.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частин 1-3 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України імперативно встановлює, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору, реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на наявні у справі матеріали є обґрунтованим висновок суду про ненадання позивачем доказів того, що у разі невжиття саме цих заходів забезпечення позову, може бути утруднене виконання можливого рішення суду.

Таким чином, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши відповідні норми процесуального права, врахувавши зміст позовних вимог, дані про особу відповідача, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову шляхом заборони державним реєстраторам вчиняти певні дії, оскількипозивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, а також вид забезпечення позову не відповідає позовним вимогам.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, висновків суду не спростовують та на законність і обґрунтованість постановленої ухвали не впливають.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України, підставами для відхилення скарги на ухвалу суду першої інстанції і залишення ухвали без змін є постановлення судом першої інстанції ухвали з додержанням вимог закону.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала постановлена судом з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для її скасування судом апеляційної інстанції відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 312 п.1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Чуйко Наталії Олексіївни - Павленка Вячеслава Вікторовича - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2017 року про відмову в забезпеченні позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобелєвої Алли Михайлівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа: ОСОБА_8 про визнання виконавчого напису протиправним та скасування права власності - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Оніщук

Судді Л.Д. Українець

В.А.Шебуєва