Справа № 158/2656/16-ц
Провадження № 2/0158/90/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/ЗАОЧНЕ/

31 січня 2017 року Ківерцівський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді Пономарьової О.М.

при секретарі Грубі М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Позовні вимоги мотивує тим, що 24.02.2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого останній отримав кошти в сумі 34000 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 26.12.2013 року. Про отримання коштів ОСОБА_2 свідчить його розписка, засвідчена підписом.

В порушення умов договору відповідачем позичені кошти не повернуті. Сума заборгованості за даним договором станом на 26.12.2016 року, відповідно до курсу НБУ, складає 893070,04 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 34 000 дол. США, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 6890 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, згідно поданої до суду заяви позовні вимоги підтримує та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Щодо постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.02.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у борг в ОСОБА_1 кошти в сумі 34 000 доларів США, що еквівалентно 277 000 грн. з терміном повернення до 26.12.2013 року. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, власноручно написаною ОСОБА_2 (а.с.4).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчить наявний у позивача оригінал зазначеного договору (розписки).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 року у справі № 6-79цс14, яка згідно із ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами.

Станом на 26.12.2016 року, тобто на момент звернення позивача до суду, офіційний курс НБУ становив: 100 доларів США = 2626,6766 грн. (а.с.5).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57 - 60 ЦПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги те, що розрахунок заборгованості проводиться судом з врахуванням курсу долара США до національної валюти України станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, оскільки законом визначений порядок проведення такого розрахунку лише на момент звернення до суду, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за розпискою про одержання коштів від 24.02.2013 року в розмірі 893070,04 грн.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 192, 526, 530, 533, 610, 611, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 3, 11, 58-60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 893070 (вісімсот девяносто три тисячі сімдесят) грн. 04 коп. боргу за розпискою про одержання коштів від 24.02.2013 року.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн.

Рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Ківерцівський районний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення,в цей же термін з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ківерцівського районного суду О.М. Пономарьова