РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 сел. Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Смілянського Є.А., при секретарі Гапон Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дійсним та визнання права власності на майно.

Позов мотивував тим, що він 03.06.2009 року уклав з громадянином ОСОБА_3 договір купівлі-продажу легкового автомобіля ВАЗ 2101, 1997 року випуску, колір синій, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 про що було складено розписку. Зміст розписки підтверджує факт передачі ним ОСОБА_3 грошей в сумі 14000 грн 03.06.2009 року. Вважає, що даний документ є фактично угодою купівлі-продажу, оскільки укладений у письмовій формі, має відомості щодо сторін угоди, предмету угоди, містить відомості щодо виконання кожною із сторін своїх обов»язків.

ОСОБА_3 передав йому автомобіль, технічний паспорт на нього та оформив довіреність на право керування автомобілем.

З часу придбання автомобіля він використовує його за призначенням як фактичний власник, отримав поліс страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, підтримує технічний стан автомобіля, купляє за потреби запчастини тощо.

Після сплати коштів продавцю та отримання ним автомобіля була домовленість, що з часом вони переоформлять автомобіль з реєстрацією в органах МРЕВ ДАІ, але ОСОБА_3 весь час зволікав з вирішенням цього питання посилаючись на різні причини: погіршення стану здоров»я, відсутність можливості з»явитися в МРЕВ ДАІ, відсутність вільного часу тощо.

Також мав місце факт втрати документів на автомобіль разом з довіреністю, що змусило його звернутися в Оржицьке відділення поліції із заявою по цьому факту та в місцеву газету з оголошенням про їх повернення.

На цей час нотаріально чи через органи МРЕВ ДАІ переоформити автомобіль на себе та провести реєстраційні дії він не має можливості, оскільки сам продавець автомобіля ОСОБА_3 помер 20.04.2014 року, а оригінал технічного паспорта на автомобіль втрачений.

Прохав визнати дійсним договір купівлі-продажу легкового автомобіля НОМЕР_3 та визнати за ним право власності на вказаний автомобіль, судові витрати прохав віднести за його рахунок.

Позивач та представник позивача в судове засідання на розгляд справи по суті з»явилися, надали пояснення згідно мотивів викладених у позові.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву, де прохала розглянути справу без її участі, пояснила, що позов визнає, заперечень не має.

Суд ухвалив провести розгляд справи без участі відповідача.

Судом досліджено наступні докази по справі, які визнаються допустимими та належними.

Згідно розписки від 03.06.2009 року ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 14000 грн за продаж належного йому автомобіля ВАЗ 2101, номер НОМЕР_2. Претензій по оплаті ОСОБА_3 не має. Мається підпис ОСОБА_3

Згідно посвідчення від 19.03.2014 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 20.04.2014 року.

Згідно свідоцтв про право на спадщину спадкоємцем ОСОБА_3 на земельні ділянки, будинок та автомобіль НОМЕР_4 є ОСОБА_2.

Згідно оголошення в газеті « Оржицькі вісті « від 10.03.2017 року: загублені водійські права і технічний паспорт на ім»я ОСОБА_1 прохання повернути за винагороду.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу ринкова вартість автомобіля НОМЕР_3 становить 10 900 грн.

Згідно висновку Оржицького відділення поліції від 13.03.2017 року в ході проведення перевірки розшукати посвідчення водія та техпаспорт ОСОБА_1 не вдалося.

Згідно страхового полісу ОСОБА_1 застрахував цивільно-правову відповідальність на автомобіль НОМЕР_5.

Надана позивачем облікова картка визнається судом недопустимим доказом в зв»язку з відсутністю будь-яких ознак її легітимності ( належним чином зареєстрованої заяви про видачу облікової картки, інформації щодо установи, яка її видала, наявності підписів службової особи, печатки тощо ).

Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, як свідчить його розписка, 03.06.2009 року отримав від ОСОБА_1 14 000 грн за продаж ( на думку ОСОБА_3 та ОСОБА_1 ) належного йому автомобіля ВАЗ 2101, реєстраційний номер НОМЕР_2. Претензій по оплаті не має, ключі, техпаспорт передав.

Сам договір купівлі-продажу вказаного автомобіля сторони суду не надали. Також сторони не надали довіреність на право керування автомобілем. Про поважність причин ненадання вказаних документів позивач пояснив, що письмовий договір купівлі-продажу автомобіля не укладався та в органах державної реєстрації на його ім»я автомобіль не переоформлявся. Також, як пояснив позивач, довіреність на право керування та техпаспорт на автомобіль ним втрачені.

Отже, судом встановлено, що на спірний автомобіль відсутні правовстановлюючі документи, довіреність на право керування автомобілем та встановлено обставину відсутності письмового договору купівлі-продажу спірного автомобіля в зв»язку з його неукладенням.

Крім того, слід зазначити наступне.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 достовірно розуміли зміст чинного законодавства, що регулює правовідносини щодо відчуження транспортних засобів в тому числі і Порядок державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 про що свідчать пояснення позивача про те, що вони з ОСОБА_3 весь час намагалися переоформити автомобіль в органах державної реєстрації, але з певних причин не змогли цього зробити.

Законом України « Про дорожній рух « та Порядком державної реєстрації ( перереєстрації ), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів затверджених постановою КМУ від 07.09.1998 року № 1388 визначено спеціальний порядок купівлі-продажу транспортних засобів. Зокрема передбачено подачу документів, що посвідчують право власності на транспортні засоби, письмові договори чи інші документи, що підтверджують правомірність їх придбання, подачу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та копії реєстраційної картки та інших документів. Перед відчуженням транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів та внесення інших платежів ( за проведення огляду, за державну реєстрацію, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів тощо ).

Видача довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без належного укладення письмового договору купівлі-продажу не можна вважати договором, що укладений відповідно до закону та допускає перехід права власності до інших осіб.

Отже, такий перехід права власності на автомобіль з огляду на встановлені судом обставини справи та на чинне законодавство, що регулює спірні правовідносини, не можна вважати законним. Довіреність чи розписка про отримання грошових коштів не є правочином, яким оформлюється перехід права власності на автомобіль.

Відповідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона ( представник ) зобов»язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно ч. 3 ст. 238 ЦК України представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є.

Згідно ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Згідно ч. 1 ст. 245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець ) передає або зобов»язується передати майно ( товар ) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов»язується прийняти майно ( товар ) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона ( повірений ) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони ( довірителя ) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя.

На необхідності врахування особливостей як самого майна, так і особливостей оформлення права власності на майно, які суттєво впливають на визначення моменту виникнення ( набуття ) права власності звертає увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі « Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав «.

З огляду на викладене суд вважає, що неможливо прийняти визнання позову відповідачем, адже таке визнання позову суперечить закону та суд приходе до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 237 ч. 1, 238 ч. 3, 244 ч. 3, 245 ч. 1, 328, 334 ч. 4, 626, 638, 655, 1000 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 88, 174 ч. 4, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Оржицький районний суд Полтавської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: