Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/42/16 Головуючий у 1 інстанції: Дністрян О.М.
№ провадження 22-ц/778/2924/17 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
14 вересня 2017 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого: Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.
при секретарі: Книш С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, -
В С Т А Н О В И Л А:
У січні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня 2016 року позов задоволено.

У березні 2017 року ОСОБА_3 подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення. В якій просила ухвалити додаткове рішення по справі щодо розподілу судових витрат. Крім того, 03.05.2017 року до суду надійшла заява ОСОБА_3, в якій позивачка просила включити до судових витрат стягнення з відповідача ОСОБА_4 витрати на юридичні послуги в розмірі 3000 гривень. За розрахунком представника позивача судові витрати по справі складаються з: судовий збір - 551,20 грн., витрати повязані з проведенням судової експертизи 3000,00 грн., витрати на правову допомогу 3000,00 грн., витрати, повязані з виготовленням технічного паспорта 2000,00 грн., а всього 8551,20 грн.

Додатковим рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 551,20 грн. в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення суду та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 на її користь судові витрати в сумі 8551,20 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, виходив з того, що при ухвалені у справі рішення суду, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 питання компенсації понесених судових витрат не були заявлені, що стало підставою для застосування ч. 1 ст. 220 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ст.. 251 ЦПК України, суд зобовязаний вирішити питання щодо розподілу судових витрат

Зі змісту ст. 79 ЦПК України слідує, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи в тому числі належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи.

Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя задоволено. Визнано капітальний гараж, добудований, але не зданий в експлуатацію, розташований на території гаражного кооперативу «орбіта» в м. Бердянськ по вул. Морозова, 29-а, та якому присвоєний номер 181, спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Судом не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат повязаних із проведенням експертизи, які відповідно до ухвали суду були покладені на ОСОБА_3

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_3 при зверненні до суду з позовною заявою сплатила судовий збір у розмірі 551,20 грн. (квитанції №0.0.379856329.1 від 29.04.2015р. на суму 243,60 грн. та від 25.11.2013р. на суму 229.40 грн. (а.с.1-2), №0.0.495817606.1 від 25.01.2016р. на суму 78,20 грн. (а.с.25).

Згідно квитанції до прибуткового ордера №18/07-2 від 18.07.2016р. про оплату за проведення судової експертизи ОСОБА_3 сплатила 3000,00 грн. Проте суд першої інстанції не взяв зазначене до уваги та не вирішив питання щодо витрат на проведення експертизи.

Крім того, до заяви про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_3 також надано копію касового чеку №192 від 23.06.2014р. про оплату за виготовлення технічного паспорту на суму 2000,00 гривень, та квитанцію про оплату послуг з правової допомоги на суму 3000,00 грн.

Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд може розглянути справу не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що вимога позивача щодо ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу та витрат повязаних з виготовленням технічного паспорту, є безпідставною, оскільки судом можуть бути прийняті додаткові рішення з тих питань, які були заявлені до або під час розгляду справи, але з якихось причин не були вирішені.

Судом вірно встановлено, що при розгляді справи судом ОСОБА_3 до ухвалення судового рішення не були заявлені вимоги про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу, витрат повязаних із виготовленням технічного паспорту. Не подавалися ОСОБА_3 і докази на підтвердження понесення таких витрат. Такі докази ОСОБА_3 подала тільки після завершення розгляду справи, подаючи заяву про ухвалення додаткового рішення.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції підлягає зміні, відповідно до якого необхідно стягнути з рудого В.С. на корить ОСОБА_3 судові витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3000 грн відповідно до квитанції до прибуткового ордера №18/07-2 від 18.07.2016р. про оплату за проведення судової експертизи (а.с 122).

Керуючись ст.ст. 220,314,317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Додаткове рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 29 травня 2017 року у цій справі змінити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судові витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3000 грн. В іншій частині додаткове рішення залишити без змін.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: