Справа № 750/6547/17
Провадження № 2/750/1806/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2017 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

11 липня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до Чернігівської міської ради, в якому просить у порядку спадкування визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0303 га, що розташована в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, 62 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 25 травня 2016 року помер її син ОСОБА_4, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому майно. У встановлений законом строк позивач звернулася до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/5 частин житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд № 62, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка. Але, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 169/02-31 від 18 січня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0303 га, що розташована в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, 62, у звязку з тим, що у державному акті відсутня печатка, а тому позивач звернулася до суду.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача Чернігівської міської ради у судовому засіданні при вирішенні справи поклалася на розсуд суду.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 25 травня 2016 року помер син позивача ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а/с 4).

Після смерті сина позивача відкрилася спадщина на належне йому майно.

ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0303 га, що розташована в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, 62, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 558130 (а/с 6).

У встановлений законом строк позивач звернулася до Другої чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

18 січня 2017 року позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/5 частин житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд № 62, що знаходиться в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка (а/с 5).

Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 169/02-31 від 18 січня 2017 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,0303 га, що розташована в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, 62, у звязку з тим, що у державному акті відсутня печатка, проставлення якої передбачено п. 2.17 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 22 червня 2009 року за № 325 (а/с 9).

Згідно інформації Другої чернігівської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна після смерті ОСОБА_4 заведена за заявою ОСОБА_3.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до положення статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» встановлено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

За таких обставин, вимоги позивача є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_3 до Чернігівської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0303 га, що розташована в м. Чернігові по вул. Гетьмана Полуботка, № 62 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.П. Рахманкулова