Справа № 396/1340/17
Провадження № 2/396/654/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.09.2017 року Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого Шепетько Володимир Іванович

з участю секретаря Корольової Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом про стягнення боргу до відповідачки ОСОБА_2, третя особа без самостійних позовних вимог ОСОБА_3, посилається на те, що 25 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено Договір про відступлення права вимоги.

Договір від 25 грудня 2016 року укладено у м. Кіровограді у трьох оригінальних примірниках на одній сторінці, що мають однакову юридичну силу.

Один оригінальний примірник Договору знаходиться у ОСОБА_3, другий оригінальний примірник Договору знаходиться у ОСОБА_1, а третій оригінальний примірник Договору направлено поштою на адресу ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: Кіровоградська область м.Новоукраїнка, вул. Фурманова, 27, про що свідчить квитанція від 26.12.2016 року з поштового відділення, розташованого по вул. Соборній 53/14 у місті Новоукраїнка Кіровоградської області, що у свою чергу свідчить про те, що відповідача повідомлено належним чином про укладення такого договору.

Згідно п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги від 25 грудня 2016 року, укладеного між ОСОБА_3 (Первісний кредитор) і ОСОБА_1 (Новий кредитор), Первісний кредитор передає Новому кредиторові, а Новий кредитор приймає право вимоги на загальну суму $4000 (чотири тисячі доларів США), що належить Первісному кредиторові на підставі боргової розписки від 26.06.2013 року, отриманої кредитором ОСОБА_3 від боржника - громадянки України ОСОБА_2, НОМЕР_1, яка мешкає: Кіровоградська область м. Новоукраїнка, вул. Фурманова, 27.

Згідно пункту 1.2. договору про відступлення права вимоги від 25 грудня 2016 року, Новий кредитор одержує право замість Первісного кредитора вимагати від боржника ОСОБА_2 борг у розмірі вказаному у розписці від 26.06.2013 року.

У розписці від 26.06.2013 року ОСОБА_2 зобов'язалась повернути борг ОСОБА_3 у розмірі $4000 (чотири тисячі доларів США) до 2015 року.

Оскільки ОСОБА_2 тривалий час зазначений борг не повертала, а у ОСОБА_3 виникли боргові зобов'язання перед ОСОБА_4, сторони домовились про відступлення права вимоги, про що було укладено відповідний договір від 25.05.2016 року.

За тих обставин, що відповідач тривалий час не йде на контакт з ОСОБА_3, позивач змушений звернутись до суду з цією позовною заявою про стягнення боргу з ОСОБА_2 у розмірі $4000 (чотири тисячі доларів США).

Оскільки офіційною грошовою одиницею в Україні є гривня, позивач змушений просити суд стягнути борг $4000 (чотири тисячі доларів США), що у гривневому еквіваленті, за встановленим НБУ курсом станом на 10.08.2017 року - один долар США = 25,72450300 гривень. Офіційний курс валют для обрахунку боргу у гривневому еквіваленті взято з офіційного сайту МФУ станом на 10.08.2017 року.

Відповідно, станом на 10.08.2017 року борг ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_4, тобто на момент звернення до суду, складає $4000 (чотири тисячі доларів СІЛА) або 102898,01 грн.

Вважає, що позовна заява підлягає задоволенню і наведених правових підстав.

Відповідно до ст.ст. 14,15,16,22,192,202,203,211,256,257,338,509,510,511,512,513,514,516, 517,526,549,550,610,625 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: примусове виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Якщо у правочині не вказане місце його вчинення, то: місце вчинення дво- або багатостороннього правочину встановлюється відповідно до статті 647 ЦК України.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До новою кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка і важливою для їх здійснення.

Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав із підстав, викладених у позовній заяві, пояснив, що йому невідомо, які боргові зобов'язання виникли між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, ОСОБА_3 переуступив йому своє право вимоги до ОСОБА_2, він, ОСОБА_1, має оригінал боргової розписки ОСОБА_2 перед ОСОБА_3, який вважає єдиним та основним доказом на підтвердження своїх позовних вимог, повідомив, що незазначення у розписці в яких саме доларах має здійснюватися виплата боргу, не означає її недійсність, оскільки, зазвичай, в Україні усі розрахунки здійснюються у доларах США, а тому борг виник саме у доларах США, вважає розписку саме борговою, оскільки ОСОБА_2 вказала про те, що зобов'язується виплатити чотири тисячі доларів, за що саме вона мала їх виплатити суттєвого значення не має, вважає, що розписку писала саме ОСОБА_2, а не інша особа. Просить задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, забезпечивши участь свого представника ОСОБА_5, який позов н визнав у повному обсязі, пояснив, що відповідачка не давала будь-яких боргових розписок, поставив під сумнів достовірність розписки, оскільки з її змісту неможливо встановити, з яких саме правовідносин виникли зобов'язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_3, не зазначено валюту виконання зобов'язання, не вказані повні анкетні дані особи ОСОБА_3, якому ОСОБА_2 повинна сплатити борг. Просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 позов підтримав, вважаючи його підставним, пояснив, що він разом із ОСОБА_2 здійснював підприємницьку діяльність у формі роздрібної торгівлі, вкладав кошти у розвиток торгівельної діяльності, в ремонт магазину, потім між ним і ОСОБА_2 виникли непорозуміння, і він висловив їй свої претензії щодо повернення йому його частки грошових коштів, вкладених у розвиток бізнесу, ці вимоги він висловив ОСОБА_2 близько 7 років назад, а в 2013 році попросив ОСОБА_2, із метою отримання гарантії виконання нею свого зобов'язання, написати розписку. ОСОБА_2 принесла йому розписку, в якій зобов'язалась виплатити йому 4 тис. доларів, він не був присутній при написанні розписки, не знає чи були присутні вказані у розписці свідки, але оскільки у розписці містяться їх підписи, то вважає розписку достовірною.

Заслухавши пояснення сторін і дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору про відступлення права вимоги від 25.12.2016 року ОСОБА_3 уступив ОСОБА_1 своє право вимоги на загальну суму 4 000 доларів США, що належало ОСОБА_3, як Первісному кредиторові на підставі боргової розписки від 26.06.2013 року, отриманої ним від боржника ОСОБА_2, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4). Про факт відступлення права вимоги відповідач ОСОБА_2 була повідомлена шляхом надсилання їй копії договору поштовим зв'язком (а.с.6). Згідно розписки (а.с.5), ОСОБА_2, в присутності свідків, зобов'язалась до 2015 року виплатити 4 000 доларів ОСОБА_3.

Позивач ОСОБА_1 стверджує, що розписка надана відповідачкою ОСОБА_2, у зв'язку із борговими зобов'язаннями останньої, ймовірно за договором позики, третя особа ОСОБА_3 стверджує, що розписка надана відповідачкою ОСОБА_2 на підтвердження зобов'язання повернути заборгованість, у зв'язку із фактичним розподілом спільної підприємницької діяльності.

Згідно ст.1054 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст.ст. 1130,1131 ЦК України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Вирішуючи заявлений позов, суд застосовує наступні правові позиції вищих судів.

Згідно висновку ВСУ від 18 вересня 2013 року у справі №6-63цс13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики, "досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки".

Згідно висновку ВССУ у справі №444/2909/15-ц від 21 грудня 2016 року, "боргова розписка не обовязково повинна містити слово «борг» чи «взяв/отримав у борг», для стягнення коштів достатньо зазначення зобовязання «повернути гроші»".

Згідно висновку у справі №6-284цс17 від 1 березня 2017 року, "стягнення боргу в іноземній валюті проводиться за курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом".

З вищенаведених правових висновків вбачається обов'язок суду встановити справжню правову природу укладеного договору, на підставі чого робити відповідні правові висновки.

Із пояснень третьої особи ОСОБА_3 вбачається, що розписка написана відповідачкою як гарантія повернення грошових коштів, вкладених ним у розвиток бізнесу, тобто Первісний кредитодавець ствердив в судовому засіданні, що правовідносини виникли не внаслідок отримання ОСОБА_2 від нього коштів у борг, а внаслідок інших правовідносин, й ці правовідносини виникли близько 7 років назад. Таким чином, розписка написана не внаслідок реального отримання відповідачкою грошових коштів у борг, а тому ці кошти не можуть бути стягнуті в порядку виконання зобов'язання за договором позики.

Будь-яких письмових договорів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про спільну участь у підприємницькій діяльності не складали, а тому стягнення коштів із відповідачки за розпискою також є неможливим.

Також суд звертає увагу на пропуск позовної давності, зважаючи на твердження ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_2 повинна була виплатити йому грошові кошти ще 7 років назад, а своїм правом на звернення новий кредитор скористався після спливу встановленого ст.257 ЦК України строку позовної давності. При цьому заміна особи у зобов'язанні не перериває строку позовної давності.

Також суд зважає на той факт, що представник відповідача категорично заперечив факт написання його довірителькою ОСОБА_2 розписки, а позивач не скористався своїм правом на заявлення почеркознавчої експертизи, а тому, згідно ст.60 ЦПК України, не навів належними і допустимими доказами свої вимоги.

За таких обставин позов підлягає відхиленню, а судові витрати - віднесенню на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 60,88,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити у зв'язку із недоведеністю позовних вимог.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Кіровоградської області через Новоукраїнський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: В. І. Шепетько