Справа 206/59/17
Провадження 2/206/404/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" червня 2017 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Пучковій О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

04 січня 2017 року від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла зазначена позовна заява.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що 26.12.2012р. публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № DNAOF924183628 відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 11760.21 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами.

Дотепер відповідач свої обовязки не виконав, що стало причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 25.11.2016р. в сумі 17874,31 гривень та судові витрати (а.с.1-2).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Зазначила, що вони просять задовольнити різницю між стягнутою сумою і яка залишилася.

Відповідач в судовому засіданні пояснила, що брала кошти на ноутбук сину, сплачувала за нього поки працювала, але три роки тому виникли труднощі і не повертала кредит.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Суд встановив, що 26.12.2012р. публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір № DNAOF924183628, який оформлений заявою позичальника та відповідно до умов якого банк надає позичальнику кредит в сумі 11760,21 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору до 25.12.2015р. (а.с.6).

З цієї заяви вбачається, що кредит було надано відповідачу на придбання ноутбука НР g6 2292.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві.

У відповідності до умов договору погашення заборгованість здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 16 по 20 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 327,29грн., з 21.10.2013р. у сумі 562,49грн. для погашення заборгованості за кредитом, а також за відсотками та комісією (а.с.6-16).

Рішенням Третейського суду від 10 січня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором № DNAOF924183628 від 26.12.2012 року в сумі 11700,24грн.та витрати по оплаті третейського збору у розмірі 500,00грн. (а.с.3).

З цього рішення вбачається, що з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором, яка з урахуванням всіх штрафних санкцій, пені та відсотків станом на 30.10.2013 року становить 11700,24грн.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 25.11.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 28247,20грн., яка складається з: 10403,07грн. заборгованість за кредитом, 10,92грн. заборгованість по відсоткам, 1118,41грн. заборгованість по комісії, 16714,80грн. пеня, 500грн. штраф (фіксована частина), 827,35грн. штраф (процентна складова) (а.с.4-5)

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

В силу ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідач не виконав прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 особисто підписувала кредитний договір, а також отримано ноутбук, що свідчить про те, що кредитний договір було укладено і зі сторони позивача належним чином виконано його умови.

Наразі кредитний договір відповідачем не оскаржується, судовим порядком останній не просить визнати його недійним, нікчемність цього договору матеріалами справи не підтверджена, а тому він має законну силу і сторони повязані взаємними правами та обовязками щодо його виконання, а отже в нього виникли зобовязання перед позивачем з їх повернення в розумінні ст. 11, 14 та 1054 ЦК України.

Проте суд не приймає до уваги розрахунок позивача, яким не враховано вже стягнуті суми за рішенням Третейського суду від 10.01.2014 року (а.с.3).

Суд не погоджується, що від загальної суми заборгованості 28247,20грн. достатньо відняти стягнуту суму рішенням у розмірі 11700,24грн.

Таким чином суд вважає, що сама заборгованість за кредитом була вже стягнута, з відповідача підлягає стягненню заборгованість по комісії за користування кредитом 1118,41грн.

Разом з тим, банком нараховано пеню в розмірі 16714,80грн., що багатократно перевищує розмір заборгованості по кредиту.

Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи розмір збитків, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 1000грн.

Також, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідача 500,00грн. та 827,35 грн. в якості штрафів відповідно до п. 2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг за неналежне виконання зобовязання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1544,00 грн.

При цьому як розяснено судам у п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі якщо суд на підставі частини 3 статті 551 ЦК зменшує розмір неустойки, витрати позивача, повязані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в розмірі, якому він був сплачений при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст. 11, 14, 526, 610, 611, 1054, 1055 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 88, 131, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (і.н.) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором (заявою) № DNAOF924183628 від 26.12.2012 року, яка утворилася станом на 25.11.2016 року в розмірі 1118,41грн. і складається із: 1118,41грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 10,92 заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1000,00грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1544,00 грн., а загалом 3673 (три тисячі шістсот сімдесят три) грн. 33 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.О. Сухоруков