Провадження № 2/200/3641/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

«14» серпня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Санжаровської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Союз» про визнання права власності -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСББ «Союз» про визнання права власності.

В обґрунтування позову посилався на те, що Відповідачем, ОСОБА_2 , порушено її право володіння об`єктом нерухомості шляхом чинення перешкод у доступі до побудованого нею за власні кошти об`єкта нерухомості. Об`єктом позовних вимог є приміщення мансарди, що розташовується над квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . Дана мансарда була зведена лише силами Позивача, хоча первісно вони з Відповідачем домовлялися побудувати її на засадах рівних матеріальних вкладів, оскільки вони є власниками квартир, що розташовуються під нею.

Так, спірна мансарда розташовується прямо над квартирами АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , які опинилися у власності сторін в наступний спосіб.

03 березня 2004р. між ОСОБА_3 (від імені якої за дорученням діяв представник), як дарувальницею, та ОСОБА_1 , як обдаровуваною, було укладено договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., за змістом якого ОСОБА_1 , набула право власності 67/100 квартири АДРЕСА_3 (літ.Б-2).

08 грудня 2006р. між ОСОБА_4 , як продавцем, та Відповідачем - ОСОБА_2 - як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Олійник С.В., за змістом якого Відповідач набув право власності на 33/100 квартири АДРЕСА_3 (літ.Б-2).

Таким чином, ОСОБА_1 , та Відповідач - ОСОБА_2 у різний спосіб та в різні періоди набули права власності на один об`єкт нерухомості - частки квартири АДРЕСА_3 (літ.Б-2), про що додатково свідчать витяги про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Право власності за ОСОБА_1 , на 67/100 квартири АДРЕСА_3 (літ. Б-2) було зареєстровано 11.04.2004р. Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», номер витягу №3339276. Право власності Відповідача - ОСОБА_2 - на АДРЕСА_4 (літ. Б-2) було зареєстровано 27.03.2013 р. Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, витяг №1701147.

Інша квартира ( АДРЕСА_5 ) за вищевказаною адресою опинилася в одноособовій власності Відповідача в результаті тривалої низки угод: за договором дарування, укладеним 04.01.2003р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною О.І., Відповідач набув у власність 22/100 частин квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , що підтверджується витягом КП ДМБТІ №5632094 від 30.11.2004р. На підставі договору купівлі-продажу, укладеного 16.01.2003р. між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 і ОСОБА_2 та посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Гуніною О.І., Відповідач також придбав 34/100 квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 , що підтверджується витягом КП ДМБТІ №5632283 від 30.11.2004р.

13.05.2004р. Відповідач придбав 12/100 квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_8 за вказаною адресою у ОСОБА_8 на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кухтіною В.В., що підтверджується витягом КП ДМБТІ №5631863 від 30.11.2004р.

16 січня 2004 року рішенням №52 виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради Відповідачу було надано дозвіл на проектування та реконструкцію квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 . В результаті такої реконструкції було переобладнано вказані частин квартир та створено єдину квартиру, якій рішенням №803 виконавчого комітету Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради від 15.10.2004р. присвоєно єдину поштову адресу АДРЕСА_5 , а також затверджено акт державної технічної комісії про готовність перепланованої квартири до експлуатації.

Таким чином, квартира АДРЕСА_5 опинилася в її нинішньому стані повністю у власності Відповідача, а сусідня квартира АДРЕСА_1 належить сторонам (Відповідачу у частці 33/100, а Позивачу у частці 67/100) на праві спільної часткової власності.

Наприкінці 2013 року сторонами було прийнято рішення побудувати суворо над їх квартирами (по межах несучих стін) мансарду. Будівництво мансарди планувалось здійснити господарським способом (фактично їх власними силами із залученням дрібних підрядників для оздоблювальних робіт): вони збирались самостійно та взаємно купувати будівельні матеріали і проводили роботи. Однак, всі будівельні матеріали - цегла, гіпсокартон, профіль, настил, цемент, пісок, штукатурка тощо - на будівництво мансарди були придбані лише за власні кошти Позивача.

Після завершення будівництва, яке здійснювалось виключно силами Позивача, утворилася єдина мансарда, яка складається з двох приміщень, що розташовуються рівно над квартирами сторін, але вихід на яку обладнано через вітальню квартири АДРЕСА_5 (що перебуває виключно в одноособовій власності Відповідача).

Згідно з технічним паспортом, складеним 10.06.2014р. інженером з інвентаризації нерухомого майна ФОП ОСОБА_9 , квартира АДРЕСА_9 має загальну площу 246,6 кв.м і складається з : приміщення №1 - коридор -13,2 кв.м; приміщення №2 - житлова кімната - 21,5кв.м;приміщення №3 - житлова кімната -16,3 кв.м; приміщення №4 - санвузол -3,2 кв.м; приміщення №5 кухня - 20,6 кв.м; приміщення І - балкон - 4,0 кв.м; приміщення ІІ - підсобна - 97,4 кв.м; приміщення ІІІ - балкон - 70,4 кв.м. Згідно з відміткою на обкладинці технічного паспорту квартири - мансарди (позиції II, III) є самочинно збудованими.

Позивач зазначає, що при будівництві мансарди не було порушено жодних прав сторонніх осіб, оскільки мансарда зводилась виключно по межах належних їй і Відповідачу квартир, будь-які нарікання від сусідів відсутні і на момент звернення із даним позовом до Бабушкінського районного суду.

Відповідно до Звіту про технічне обстеження стану будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_10 фізичної особи-підприємця ОСОБА_10 , кваліфікаційний сертифікат АЕ № 000542 від 31.07.2012 р. (далі - Звіт про технічне обстеження), мансарда позиції II, III є побудованою відповідно до будівельних норм і правил, відповідає вимогам, що висуваються до житлових будівель, та знаходяться у нормальному та задовільному стані. Мансардне приміщення відповідає всім санітарно-технічним, протипожежним, будівельним нормам та нормам енергозбереження.

З моменту створення і по теперішній час вказані мансарди використовуються виключно як підсобні приміщення.

У листопаді 2014 року до Позивача звернувся Відповідач з претензіями, що вона чинить перешкоди у оформлені його права власності на мансарду, що знаходяться над квартирами, які перебувають у їх власності. Аргументом до того, що право власності повинно бути оформлено саме на нього є той факт, що вихід на мансарду обладнано через вітальню квартири АДРЕСА_5 , що перебуває виключно в одноособовій власності Відповідача.

07 серпня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено у письмовій формі договір про співробітництво у спільному будівництві. З урахуванням того, що будинок є двоповерховим, і над квартирами сторін нічого не було, вони домовились про зведення єдиних підсобних приміщень над обома квартирами власними силами із зазначенням та розумінням того, що кожна сторона отримає право власності на створене майно в тому обсязі, в якому понесе фінансові та матеріальні витрати на його будівництво. Копія договору про співробітництво при спільному будівництві до позовної заяви додається.

Але по факту будівництво мансарди - придбання матеріалів та виконання всіх необхідних робіт - здійснювалось виключно силами та за власний кошт тільки однієї сторони - Позивача, а Відповідач так і не вклав жодних коштів згідно з досягнутою сторонами угодою.

Однак, єдиною особою, яка несла витрати з будівництва нерухомого майна, є лише ОСОБА_1 , а, отже, саме вона має бути визнана одноособовим власником майна, яке сторони вищезазначеного договору домовлялися звести спільно, проте одна із сторін повністю усунулась від участі у будівництві.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явилася, надала суду заяву, у якій прохала розглянути справу за її відсутності, та задовольнити заявлені нею вимоги.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу в його відсутності, прохав вирішити на розсуд суду.

Представник третьої особи ОСББ «Союз» у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій прохав розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував.

У зв`язку з неявкою сторін, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_5 знаходиться повністю у власності Відповідача, а сусідня квартира АДРЕСА_1 належить сторонам (Відповідачу у частці 33/100, а Позивачу у частці 67/100) на праві спільної часткової власності.

07 серпня 2013 року між Позивачем та Відповідачем було укладено у письмовій формі договір про співробітництво у спільному будівництві.

Відповідно до п.1 Договору, сторони домовляються здійснити будівництво мансардного поверху в буд. АДРЕСА_6 . Згідно з п. 4 Договору, сторони несуть витрати на будівництво мансардного поверху обопільно. Відповідно до п. 5 Договору, право власності на мансардний поверх, після його будівництва розподіляється між сторонами відповідно до понесених витрат на його будівництво.

Фактичне будівництво приміщень, що є предметом позову завершено в повному обсязі. Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем копією технічного паспорту та копією Звіту про технічне обстеження стану будівельних конструкцій квартири АДРЕСА_10 .

Договірні відносини між сторонами, а також питання виникнення права власності регулюються правилами ЗУ «Про інвестиційну діяльність» та ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.9 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦКУ договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.526 ЦКУ зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Відповідно дост.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В зв`язку з тим, що майнові права ОСОБА_1 не визнаються ОСОБА_2 та захистити їх позивач самостійно не має можливості, його права підлягають судовому захисту.

Тому суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 319, 321, 331, 392 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Союз» про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , АДРЕСА_11 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно: II рівень квартири АДРЕСА_12 , яке складається з мансарди (номери приміщень II, III) загальною площею 167,8 кв.м. без додаткових актів введення в експлуатацію.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Е.В. Женеску