АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/72/17Головуючий у 1-й інстанції Губіш О.А.
Провадження № 22-ц/789/1047/17 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Шмигельська І.З.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року у справі за позовом представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, визнання заповіту нікчемним,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2017 року ОСОБА_1, діючи через представника ОСОБА_2, звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про визнання правочину удаваним.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 8 лютого 2002 року її бабуся ОСОБА_4 склала на неї заповіт, яким заповіла усе належне їй рухоме та нерухоме майно.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла.

Звернувшись у 2011 році до Борщівської державної нотаріальної контори з питанням про прийняття спадщини, дізналась, що після смерті ОСОБА_5 свідоцтво на право на спадщину за заповітом було видано на ім'я ОСОБА_3 на підставі заповіту складеного ОСОБА_5 9 липня 2008 року, посвідченого Ниврянською сільською радою.

Вважає, що діями відповідачки були порушені її права на спадкування, щодо володіння, оскільки їй відомо, що ОСОБА_5 не мала наміру змінювати свою волю шляхом видачі нового заповіту на користь ОСОБА_3

Натомість їй відомо, що з ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання.

В ході розгляду справи представник позивачки ОСОБА_1, позовні вимоги уточнив та просив визнати дійсним заповіт, складений ОСОБА_4 8 лютого 2002 року на ім'я ОСОБА_1, посвідчений Ниврянською сільською радою та зареєстрованим у реєстрі за №8, та визнати заповіт, складений ОСОБА_4 9 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_3, який посвідчений Ниврянською сільською радою та зареєстрований у реєстрі за №275 - нікчемним та зобов'язати ОСОБА_3 повернути майно.

Рішенням Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року вирішено: "В задоволенні позову ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту дійсним, визнання заповіту нікчемним - відмовити."

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і постановити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, мотивуючи тим, що суд не дав належної оцінки доводам позивачки про те, що ОСОБА_5 мала намір залишати на ОСОБА_3 не заповіт, а укласти із нею договір довічного утримання. Також посилався на те, що суд, відмовивши у задоволенні клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, не забезпечив змагальність сторін, як це передбачено ст. 10 ЦПК України та порушив вимоги ст. 160 ЦПК України щодо повного, всебічного та об'єктивного з'ясування обставин.

Сторони, які належно повідомлені про розгляд справи апеляційним судом, у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі. Колегія суддів вважає, що розгляд справи слід проводити у відсутності осіб, які беруть участь у справі, та, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, не здійснювати фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних мотивів.

Особи, які беруть участь у справі не тільки мають процесуальні права, а і повинні добросовісно ними користуватися.

Встановлено, що первинні вимоги про визнання правочину удаваним позивачка змінила і просила визнати правочин нікчемним, мотивуючи тим, що заповіт від 9 липня 2008 року на ім'я ОСОБА_3 ОСОБА_6 не підписувала.

В суді першої інстанції представник позивачки підтвердив заявлені вимоги і просив вирішити по суті спір про визнання заповіту нікчемним.

Таким чином, суд вірно визначив, що предметом розгляду є вимоги про встановлення нікчемності правочину і вирішив позов відповідно до вимог чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини.

Оскільки в суді апеляційної інстанції представник позивачки в судовому засіданні від 6 вересня 2017 року підтвердив, що предметом спору є вимоги про визнання правочину нікчемним, колегія суддів відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України, перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом установлено, що заповітом від 8 лютого 2002 року, зареєстрованим у реєстрі за №8 та посвідченим Ниврянською сільською радою Борщівського району, ОСОБА_4 заповідала майно ОСОБА_1

9 липня 2008 року ОСОБА_4 склала новий заповіт, відповідно до якого все належне їй майно, а також належні майнові права заповіла ОСОБА_3

Вказаний заповіт посвідчено секретарем Ниврянської сільської ради Романюк А.Ф та зареєстровано за №275.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, посвідченого Ниврянською сільською радою Тернопільської області від 8 вересня 2010 року.

За життя ОСОБА_6 заповіт складений 9 липня 2008 року на ОСОБА_3 не змінювала і не скасовувала.

Також установлено, що ОСОБА_3 було видано свідоцтво на право власності на земельну ділянку, серія НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 4 серпня 2011 року №1299.

Згідно із ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі виконання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Підстави для визнання заповіту нікчемним встановлені ст. 1257 ЦК України.

Відповідно до частини першої цієї статті заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно роз'яснень, даних в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із ч. 1 ст. 1257 ЦК України є нікчемним, тому на підставі ст. 215 ЦК України визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Крім того, згідно роз'яснень, даних в п. 5 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N 9, вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі, у резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину, або про відмову в ньому.

Відмовляючи у позові ОСОБА_1, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заповіт, складений ОСОБА_8 9 липня 2008 року, був складений особою, яка мала на це право, з дотриманням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому не може бути визнаний нікчемним.

Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними законом.

У відповідності до вимог ст. 1251 ЦК Україна, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

До заповітів, посвідчених посадовими, службовими особами застосовуються положення ст. 1247 ЦК України.

Отже, загальними вимогами до форми заповіту є письмова форма, нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом.

Частиною 4 ст.1 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, нотаріальні дії, передбачені статтею 37 цього Закону, вчиняються уповноваженими на це посадовими особами органів місцевого самоврядування. Статтею 37 Закону України "Про нотаріат" встановлено, що у сільських населених пунктах уповноважені на це посадові особи органу місцевого самоврядування вчиняють такі нотаріальні дії, зокрема, посвідчують заповіти (крім секретних).

Як вбачається з матеріалів справи, заповіт від 9 липня 2008 року був посвідчений уповноваженою особою органу місцевого самоврядування - секретарем Ниврянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області Романюк А.Ф.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стороною позивачки не було надано суду належних і допустимих доказів, які б свідчили про нікчемність заповіту від 9 липня 2008 року.

Таким чином, враховуючи те, що передбачені законом загальні вимоги до форми заповіту (письмова) та посвідчення (уповноваженою особою секретарем сільської ради), складеного 9 липня 2008 року особою, що мала на це право ОСОБА_4 дотримані, а заінтересована особа ОСОБА_1 заперечує дійсність заповіту колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про недоведеність позивачем наявності передбачених законом підстав для встановлення нікчемності заповіту є такими, що відповідають обставинам справи, зроблені на основі повно та всебічно досліджених доказів і з врахуванням норм матеріального та процесуального права.

Твердження апеляційної скарги, що померла ОСОБА_4 мала намір залишити на ОСОБА_3 не заповіт, а укласти із нею договір довічного утримання, колегією суддів оцінюється критично, оскільки вимога про визнання заповіту удаваним не була предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо безпідставного відхилення клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи, заявленого для підтвердження відсутності волевиявлення у ОСОБА_4 скласти заповіт на ім'я ОСОБА_3, оскільки вимоги про визнання правочину недійсним позивачка не заявляла, і ці вимоги не були предметом розгляду судом першої інстанції, а висновок судово-почеркознавчої експертизи немає правового значення для вирішення питання про визнання заповіту нікчемним у даному спорі, що випливає з вимог передбачених статтею 1257 ЦК України.

Викладені в позовній заяві обставини пов'язані з установленням волевиявлення заповідача, не є підставами для визнання заповіту нікчемним, проте позивачка не позбавлена права звернутись до суду за вирішенням вказаного спору, пред'явивши відповідний позов.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішення постановлено з порушенням норм процесуального закону є безпідставними, оскільки суд першої інстанції вирішив питання в межах заявленого спору, на розгляді якого наполягав позивач.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, давши належну оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, під час розгляду справи не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 18 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала колегії може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області З.Є. Ткач