Справа № 357/6006/15-ц Головуючий у І інстанції Цуранов А. Ю.
Провадження № 22-ц/780/207/17 Доповідач у 2 інстанції Сушко Л. П.
Категорія 26 25.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційними скаргами Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вище зазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 16.01.2008 року між ним та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № К2V4AK01630043, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 11371,47 доларів США терміном до 15.01.2015 року, зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користуванням. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ним та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. У зв'язку з порушенням зобов'язань за кредитним договором в частині повернення кредиту та сплати відсотків та з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість у розмірі 41852,49 доларів США, що за курсом НБУ станом на 08.10.2015 року складає 890202,45 грн.

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, обґрунтовуючи її тим, що вона не укладала та не підписувала договір поруки від 16.01.2008 року. У зв'язку з цим просила визнати недійсним, як вчинений з порушенням вимог закону, договір поруки від 16.01.2008 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» та зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «Приватбанк» просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, залишити без змін рішення в частині відмови у задоволені зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 посилаючись на його незаконність, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що вимоги банку підлягали задоволенню в межах сум заборгованості нарахованої у період з березня 2010 р. по березень 2015 р.. Вважає, що суд застосувавши правову позицію ВСУ яка викладена в постанові від 29.10.2014 року по справі №6-169цс14 не врахував, що вона не стосується даних правовідносин, а відтак не може бути застосована в дані справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити описову та мотивувальну частину рішення щодо припинення договору поруки між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на його незаконність, не обґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права. Вважає, що суд безпідставно не зазначив у своєму рішенні, що вона заперечувала проти задоволення основного позову також з підстав припинення договору поруки.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 відхиленню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, що є підставою для відмови у позові в повному обсягу, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду із даним позовом лише в березні 2015 року, тобто після спливу п'ятирічного строку позовної давності, отже відсутні підстави для стягнення наявної заборгованості за кредитним договором № К2V4AK01630043 від 16.01.2008 року.

Такі висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що ОСОБА_2 не доведено належними та допустимими доказами, що договір поруки від 16.01.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 не укладався.

Рішення суду в частині зустрічного позову сторонами не оскаржується.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 16.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір № К2V4AK01630043 терміном до 15.01.2015 року. Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_3 отримав грошові кошти у розмірі 11371,48 доларів США на придбання автомобіля, а також сплату обумовлених договором інших платежів. Згідно п.п. 17.1.7, 17.1.10 договору, процентна ставка становить 10,56 річних, а період сплати з 16 по 20 число кожного місяця. Крім того, за умовами вказаного кредитно-заставного договору було передано в заставу автомобіль Чері Амулет, 2007 року випуску д.н.з. НОМЕР_1, який належить позичальнику на праві власності (т. 1 а.с. 11-14)

Встановлено, що 16.01.2008 року між позивачем та ОСОБА_2 в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № К2V4AK01630043 було укладено договір поруки. Згідно п. 2 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (т.1 а.с. 15).

Згідно п.п. 5, 6 договору поруки, у випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

Порука припиняється після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором (п. 12 договору поруки).

Додатком № 1 до кредитно-заставного договору № К2V4AK01630043 від 16.01.2008 року сторони погодили графік погашення кредиту.

З матеріалів справи вбачається, що станом на 08.10.2015 року виникла заборгованість по кредитному договору № К2V4AK01630043 від 16.01.2008 року в розмірі 41852,49 доларів США, яка складається з: 10512,52 доларів США - заборгованість за кредитом; 2017,17 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 606,66 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 26711,97 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 11,75 доларів США - штраф фіксованої частки; 1992,42 штраф за процентною складовою.

В матеріалах справи міститься копія повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» від 05.02.2015 року на адресу відповідачів з проханням погасити прострочену заборгованість в розмірі 37561,14 доларів США (а.с. 8).

19.10.2011 року рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № К2V4AK01630043 від 16.01.2008 року, яка станом на 05.05.2009 року становить 84373,05 грн., що є еквівалентом 10957,54 дол. США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Чері Амулет, д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 76-78).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України).

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (належне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа і цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При вирішенні даного спору в частині позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк», суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що сплив строк позовної давності із зверненням до суду, рахуючи початок перебігу строку з здійсненням останнього платежу в листопаді 2009 року та помилково застосував правову позицію Верховного Суду України, яка викладена в постанові від 29.10.2014 року по справі № 6-169цс14, не звернувши увагу на те, що дана постанова відноситься до правовідносин за яким стягується заборгованість до спливу строку основного зобов'язання, а вданій справі розглядаються правовідносини після спливу строку виконання основного зобов'язання та в межах строку позовної давності.

Посилання суду першої інстанції на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.10.2011 року, яким задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет застави, яким в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором № К2V4AK01630043 від 16.01.2008 року, яка станом на 05.05.2009 року становить 84373,05 грн., що є еквівалентом 10957,54 дол. США, звернуто стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль Чері Амулет, д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_3 є помилкове, оскільки суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з даним позовом лише до ОСОБА_3, а до ОСОБА_2 позовні вимоги не пред'являлись.

З урахуванням вище викладеного колегія суддів вважає, що позовні вимоги про необхідність стягнення кредитної заборгованості із відповідачів у солідарному порядку частково ґрунтуються на вимогах ст.ст. 526, 627, 652 ЦК України, оскільки відповідачі - як позичальник, так і поручитель не виконували належним чином своїх зобов'язань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом, тому з відповідачів у солідарному порядку слід стягнути заборгованість по кредитним платежам станом на 08.10.2015 року за кредитним договором у розмірі 15140,52 доларів США, що за курсом НБУ складає 322038,86 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10512,52 доларів США, 2017,17 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 606,66 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 11,75 доларів США штраф (фіксована частина), 1992,42 доларів США штраф (процентна складова).

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Щодо стягнення пені, колегія суддів вважає, що в цій частині позов пред'явлений не правомірно, дані вимоги не підлягають до задоволення, оскільки позивачем в наданому розрахунку заборгованості, пеня нарахована в доларах США, що не ґрунтується на вимогах закону.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не вірно дав оцінку доказам наявним у справі, та прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що суд безпідставно не зазначив у своєму рішенні, що вона заперечувала проти задоволення основного позову також з підстав припинення договору поруки відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в договорі поруки строк не встановлено, а відповідно до матеріалів справи вимога про погашення заборгованості була направлена 05.02.2015 року, з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до відтиску штемпеля на конверті звернувся 04.03.2015 року, тобто протягом строку встановленого законом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «Приватбанк» частково заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не заслуговують на увагу, висновки суду не в повній мірі відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову ПАТ КБ «Приватбанк» ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» відповідно до ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню з кожного судовий збір в розмірі 3381,41 грн. подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року в частині відмови у задоволені позову ПАТ КБ «ПриватБанк» скасувати та ухвалити нове в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 (інд. НОМЕР_3) та ОСОБА_2 (інд. НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () заборгованість станом на 08.10.2015 року за кредитним договором у розмірі 15140,52 доларів США, що за курсом НБУ складає 322038,86 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 10512,52 доларів США, 2017,17 доларів США заборгованості по процентам за користування кредитом, 606,66 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 11,75 доларів США штраф (фіксована частина), 1992,42 доларів США штраф (процентна складова).

Стягнути з ОСОБА_3 (інд. НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 3381,41 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (інд. НОМЕР_4) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» () судовий збір в розмірі 3381,41 грн..

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: