Номер провадження: 22-ц/785/6520/17
Номер справи місцевого суду: 1512/7583/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року у цивільній справі за скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документу у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

05 травня 2017 року Публічне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Дельта Банк» звернулось до суду зі скаргою на постанову Державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачеві.

Звертаючись до суду з вказаною скаргою, представник ПАТ «Дельта Банк» вказував, що 24.06.2017 року заявник дізнався про винесену 22.12.2016 року Державним виконавцем Суворовського ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області постанову у виконавчому провадженні ВП №36435965 про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник свою скаргу обгрунтовував тим, що оскаржувана постанова є протиправною через невідповідність викладених у ній обставин дійсності та крім того заявник наголошував на тому, що в ході вказаного виконавчого провадження було порушено приписи ч.1 ч.5 ст. 57 ЗУ «Про виконавче провадження», щодо ознайомлення стягувача з результатами оцінки майна, на яке звертається стягнення заборгованості. Через ці обставини, стягувача було позбавлено можливості оскаржити таку оцінку, що у наступному потягнуло за собою не проведення торгів та неможливість реалізації обєктів нерухомості, за рахунок продажу яких (чи набуття яких у власність стягувачем) мали бути задоволені вимоги ПАТ «Дельта Банк» за виконавчим листом №1512/7583/2012.

Посилаючись на те, що починаючи з 02 жовтня 2010 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк», заявник просив суд задовольнити скаргу, визнати протиправною постанову державного виконавця ВП №36435965 про повернення виконавчого документу стягувачеві з підстав п. 3 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 22.12.2016 року та скасувати її.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року в задоволенні скарги ПАТ «Дельта Банк» було відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дельта Банк» ставить питання про скасування даної судової ухвали із постановленням нової - про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної судової ухвали, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні другого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ перебувало виконавче провадження ВП 36435965 про примусове виконання виконавчого листа № 1512/7583/12 від 30.08.2012 року Київського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» боргу у розмірі 1 027 048,35 грн.

Вказане виконавче провадження було відкрито 07.02.2015 року та об'єднано у зведене виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» іншої заборгованості, у загальному розмірі 2 278 808,85 грн.

В ході проведення виконавчих дій відносно боржника спільно з представником ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 актами опису й арешту майна від 08.02.2013 року було звернуто стягнення на нерухоме майно належне боржнику а саме: нежитлове приміщення перукарні № 5, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Арнаутська, 23, та нежитлове приміщення за адресою: м. Одеса, вул. Комарова 11/2.

Відповідно до постанови про призначення експерта чи спеціаліста для участі у виконавчому провадженні від 25.02.2013 року, для проведення експертної оцінки арештованого нерухомого майна боржника було призначено ТОВ «Оціночну компанію «Вега», копію відповідної постанови було отримано представником ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_6

В подальшому, на адресу ВДВС надійшла експертна оцінка нерухомого майна боржника а саме: нежитлового приміщення перукарні № 5, із результатами експертного звіту щодо визначення вартості вказаного майна було ознайомлено представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7

Через відсутність оскарження результатів оцінки майна боржника сторонами виконавчого провадження, нерухоме майно боржника а саме: нежитлове приміщення перукарні № 5 було передано на реалізацію до ДП «Інформаційний центр», яке не здійснило продаж вказаного майна на перших та других торгах.

13.11.2014 року, на адресу ВДВС надійшла заява представника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7 щодо виявлення бажання у порядку ст. 49 Закону України «Про іпотеку» Закону України «Про виконавче провадження» залишити за собою нереалізоване нерухоме майно а саме: нежитлове приміщення перукарні № 5, за ціною, якою воно передавалось на реалізацію, в рахунок погашення боргу.

У звязку з цим, листом від 14.11.2014 року ПАТ «Дельта Банк» було повідомлено, що відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» у разі, якщо стягувач виявив бажання залишити за собою нереалізоване майно, він зобовязаний у п'ятнадцятиденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідного повідомлення внести на відповідний рахунок для обліку депозитних сум органу державної виконавчої служби різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню на його користь, якщо початкова ціна нереалізованого майна перевищує суму боргу, яка підлягає стягненню за виконавчим документом. Відповідно до виконавчого листа № 1512/7583/2012 від 30.08.2012 року, виданого Київським районним судом м. Одеси, сума коштів яка підлягала стягненню на користь ПАТ «Дельта Банк» складала 1 027 048,35 грн.

При цьому, виконавчий лист № 520/5506/14 від 29.07.2014 року, виданий Київським районним судом м. Одеси, про стягнення боргу у розмірі 1 245 699 грн. з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» не перебував на виконанні відділу.

Оскільки початкова вартість нежитлового приміщення перукарні № 5 складала 1 175 490 грн., то відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» ПАТ «Дельта Банк» було запропоновано залишити за собою нереалізоване нерухоме майно боржника, та у п'ятнадцятиденний строк внести на депозитний рахунок ВДВС різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню, що складало 148441,65 грн.

Вказаний лист було отримано особисто представником ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_7 20.11.2014 року.

Однак, у зв'язку з тим, що грошові кошти на депозитний рахунок ВДВС від ПАТ «Дельта Банка» у п'ятнадцятиденний строк не надійшли, 10.12.2014 року було здійснено переоцінку вказаного майна боржника та продовжено його реалізацію на третіх торгах - 12.01.2015 року, проте, які також не відбулись.

У звязку з цим, відповідно до вимог статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» листом від 14.01.2015 року ПАТ «Дельта Банк» було запропоновано для залишення за собою нереалізованого нерухомого майна боржника, та у п'ятнадцятиденний строк внести на депозитний рахунок відділу різницю між початковою вартістю нереалізованого майна та сумою коштів, що підлягають стягненню, що складало 148 441,65 грн.

Однак, грошові кошти на депозитний рахунок ВДВС так і не надійшли.

У звязку з цим, виконавчі дії відносно іншого нерухомого майна, належного боржнику були продовжені, та постановою від 04.02.2016 року було призначено експертну оцінку іншого нерухомого майна - нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Комарова. 11/2.

29.03.2016 року на адресу ВДВС надійшов експертний звіт щодо визначення вартості вказаного нерухомого майна, з яким 08.04.2016 року під особистий підпис було ознайомлено представника ПАТ «Дельта Банка» ОСОБА_8

У подальшому, нежитлові приміщення, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Комарова 11/2 були передані на реалізацію до ДП «СЕТАМ». Однак останні електронні торги від 01.10.2016 року по реалізації зазначеного майна не відбулись, лот було знято з торгів.

У звязку з цим, відповідно до вимог ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» листом від 04.10.2016 ПАТ «Дельта Банк» було запропоновано вирішити питання у пятнадцятиденний строк, щодо залишення за собою у рахунок погашення боргу непроданого майна за ціною, якою воно було передано на реалізацію.

Вказаний лист було направлено на адресу банку рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та отримано ПАТ «Дельта Банк» 12.10.2016 року.

Однак, заяв від ПАТ «Дельта Банк» щодо залишення за собою у рахунок погашення боргу непроданого майна а саме: нежитлових приміщень, розташованих за адресою: м. Одеса, вул. Комарова 11/2 за ціною, якою воно було передано на реалізацію, на адресу ВДВС не надійшло.

У звязку з викладеним та у відповідності до п.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи про стягнення боргів з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» були повернуті стягувачеві 22.12.2016 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Державним виконавцем Суворовського ДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області були здійснені всі необхідні дії для виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» грошових коштів, однак останнє не було виконано не з вини державного виконавця, а у звязку з бездіяльністю посадових осіб ПАТ «Дельта Банк».

З цих підстав, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанову у виконавчому провадженні ВП №36435965 про повернення виконавчого документу стягувачеві, було винесено законно і обгрунтовано.

Суд також дійшов обгрунтованого висновку про те, що посилання заявника на процедуру ліквідації, яка з 02.10.2015 року запроваджена у ПАТ «Дельта Банк», як на підставу, що обґрунтовує вимоги скарги, не заслуговують на увагу, оскільки такі обставини не мають значення для вирішення питання правомірності винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документу та не можуть бути підставою для скасування такої постанови.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що представник ВДВС не довів суду того факту, що 04.10.2016 року ним рекомендованим листом з повідомленням направлявся до ПАТ «Дельта Банк» лист, за яким банку запропоновано залишити за собою непродане майно боржника в натурі, в рахунок часткового погашення боргу, та який був отриманий банком 12.10.2016 року, то колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зворотнім поштовим повідомленням про вручення ПАТ «Дельта Банк» листа, яке було оглянуто в суді першої інстанції, про що зазначено в апеляційній скарзі.

У відповідності до положень ст. 387 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для постановлення ухвали у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваної ухвали суду та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 213 ЦПК України ухвала суду повинна бути законною і обґрунтованою. Законною є ухвала, якою суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованою є ухвала, постановлена на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у звязку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 19.06.2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

ОСОБА_9

ОСОБА_2