АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 січня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного антикорупційного бюро України, третя особа: Державна казначейська служба України про стягнення шкоди, завданої внаслідок незаконної дії або бездіяльності органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 року,

встановила:

у серпні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати незаконними рішення, дії та бездіяльність відповідачів, що призвело до затягування досудового розслідування по умисному вбивству його брата та стягнути з Державного казначейства України моральну шкоду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2016 р. провадження по справі було закрито.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати незаконними рішення, дії і бездіяльність відповідачів, що призвели до затягування досудового розслідування справи про вбивство його брата та просив стягнути з Державного казначейства України моральну шкоду в розмірі 1 320 000 грн., посилаючись на те, що не розглядаються його повідомлення про кримінальні правопорушення. В ході розгляду справи позивач збільшив свої вимоги та просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 2 400 000 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.12.2016 р. провадження по справі було закрито.

Закриваючи провадження, суд першої інстанції виходив з того, що Національне антикорупційне бюро України є суб'єктом владних повноважень, а спір, який виник між позивачем та відповідачем, є публічно-правовим, а тому його слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, оскільки він зроблений з порушенням норм процесуального права.

В ч. 2 ст. 2 КАС України До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ст. 17 цього Кодексу юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів чи референдуму. Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові справи:

1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України;

2) що належить вирішувати в порядку кримінального судочинства;

3) про накладення адміністративних стягнень;

4) щодо відносин, які відповідно до закону, статут (положення) об'єднання громадян віднесені до його внутрішньої діяльності або виключної компетенції.

В рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 р. №19-рп/2011 зазначено, що скарги осіб стосовно прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень щодо заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини суди повинні розглядати і вирішувати у кримінальному судочинстві.

В позовній заяві позивач вказував, що незаконно блокується розгляд його повідомлень про кримінальні правопорушення та зазначав про порушення норм КПК України.

Таким чином, справу щодо визнання рішення дій і бездіяльності в ході досудового розслідування належить вирішувати в порядку кримінального судочинства.

Заявляючи вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на положення ст. 1167, 1173, 1174, 1176 ЦК України, а тому зазначені вимоги мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Заявлене позивачем клопотання про звільнення його від сплати судового збору задоволенню не підлягає, оскільки ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 23 грудня 2016 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 р. було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліку - сплати судового збору.

Позивачем було сплачено судовий збір та заявлено клопотання про звільнення його від сплати судового збору. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Звільнення від сплати судового збору після його фактичної сплати законом не передбачено. Клопотання про звільнення від сплати судового збору із наданням доказів майнового стану до відкриття апеляційного провадження у справі апелянтом подано не було.

Таким чином, апеляційна скаргу підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції про закриття провадження - скасуванню із направленням питання на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 05 грудня 2016 р. скасувати та направити питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відмовити в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді

№ справи: 761/30480/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1752/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.