КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/26/17
Провадження №2/319/111/2017
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 лютого 2017 року смт Більмак
Куйбишевський районний суд Запорізької області у складі
головуючого судді Валігурського Г.Ю.,
при секретарі судового засідання Шипко А.В.,
за відсутності осіб, які беруть участь у справі,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Куйбишевського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Правекс-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 190965 грн. 15 коп., -
В подальшому подав клопотання від 10.02.2107 про стягнення з відповідача 420 грн. витрат повязаних з наданням оголошення у газеті «Урядовий курєр» про виклик в судове засідання відповідача.
Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву від 18.01.2017, якою просить суд розглянути справу за відсутності представника позивача, вказуючи, що позивач підтримує заявлені вимоги у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Виходячи з наведеного, а також положень ч. 2 ст. 158 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.
Відповідач в судове засідання також не з'явився, про час і місце його проведення повідомлялись належним чином згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України, що підтверджується копією газети «Урядовий курєр» від 02.02.2017 №20. Про причини своєї неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявляв, заперечень проти позову не надав, тому на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює заочне рішення.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Між позивачем та відповідачем 13.02.2014 укладений кредитний договір №540RNCP140440001 (далі за текстом Договір), відповідно до якого, з метою своєчасної оплати вартості транспортного засобу, позивач мав право надати відповідачу кредит у сумі 126540 грн. на строк з 13.02.2014 до 13.02.2019, а відповідач повернути отриману суму коштів до 13.02.2014 зі сплатою 25 процентів річних.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Відповідач уклав кредитний договір з позивачем, чим взяв на себе грошове зобовязання, яке належним чином не виконав та прострочив зобовязання, а тому повинен нести відповідальність, встановлену законом.
Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Положеннями ч.ч. 1, 3 ст. ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі.
В пункті 7.1.5. Договору сторони встановили право банку за порушення строків погашення заборгованості за кредитом або внесення процентів за користування коштами стягнути пеню за кожний день прострочення в розмірі 0,1% від суми неоплаченої заборгованості за строк невиконання зобовязання.
Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення пені суд виходить з таких обставин.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.
Судом встановлено, що відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією його паспорту серії ВК №509625 виданого Сніжнянським МВ ГУМВС України в Донецькій області 17 липня 2008 року.
Згідно Розпоряджень КМУ від 30 жовтня 2014 р. № 1053-р та від 2 грудня 2015 р. № 1275-р, м. Сніжне Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.
Таким чином, аналізуючи викладені обставини справи та беручи до уваги вимоги ст.ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», суд приходить до висновку, що пеня за несвоєчасне повернення кредиту та сплати процентів стягненню не підлягає, оскільки нарахована банком до сплати за прострочення виконання зобовязань у період після 14.04.2014, в зазначеній частині позову слід відмовити.
На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати позивача по сплаті судового збору та витрати повязані з наданням оголошення у газеті «Урядовий курєр» про виклик в судове засідання відповідача мають бути відшкодовані за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», ст.ст. 526, 530, 546, 549, 554, 610, 612, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 79, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції Куйбишевський районний суд Запорізької області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-денного строку з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив Куйбишевським районним судом Запорізької області, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Г.Ю.Валігурський