Справа № 364/898/17
Провадження № 2/364/335/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 р. Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Макаренко Л.А.,

при секретарі Кулинич Г.І.,

за участю:

сторони не зявилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарського районного суду Київської області в смт Володарка Київської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до Володарської селищної ради Київської області

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

До Володарського районного суду Київської області 09.08.2017 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якій Позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно, що складається із житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по вул. Миру, 122, в смт Володарка, Київська обл., що належав ОСОБА_2, яка померла 20.11.2008 р., на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.09.1979 р.

На обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 у позовній заяві зазначив, що 20.11.2008 р. померла його баба ОСОБА_2, після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло згадане нерухоме майно. Спадкоємцем за законом на дану спадщину є він, оскільки є онуком померлої, інших спадкоємців ані за законом, ані за заповітом немає. Позивач вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті спадкодавця, оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем до дня її смерті та протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не подавав заяву про відмову від прийняття спадщини. Оформити належним чином спадщину шляхом одержання свідоцтва про право на спадщину не може, оскільки оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно втрачений.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 10.08.2017 р. відкрито провадження в справі та призначено її до судового розгляду в судове засідання 06.09.2017 р., яке відкладалося на 08.09.2017 р. та на 25.09.2017 р. через неявку сторін і за клопотанням Позивача.

У судове засідання 25.09.2017 р. Позивач не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, 25.09.2017 р. до суду надійшла заява Позивача про розгляд справи без його участі.

Представник Відповідача у судове засідання також не зявився, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, до суду 16.08.2017 р. надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 26).

Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з частиною четвертою статі 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав; якщо ж визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

За розясненнями Верховного Суду України, викладеними у пункті 24 Постанови Пленуму від 12.06.2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», пункті 11 Постанови Пленуму від 18.12.2009 р. № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом; визнання відповідачем позову має бути безумовним, не суперечити закону й не порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), у такому разі суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, розглянувши позовну заяву і додані до неї документи, інші матеріали справи, оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України, далі ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1217, 1220 ЦК України).

Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: вул. Миру, 122, смт Володарка, Київської області, належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.1979 р., виданого після смерті її батька ОСОБА_3, який помер 17.08.1970 р. (а.с. 12), що також відображено у технічному паспорті на спірний житловий будинок (а.с. 13-16).

ОСОБА_2 померла 20.11.2008 р., що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, серія 1-ОК № 133896, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області 20.11.2008 р. (а.с. 10).

За життя ОСОБА_2 залишила заповіт, яким заповіла усе своє майно, зокрема й спірний будинок, що знаходиться за адресою: вул. Миру, 122, смт Володарка, Київська обл., ОСОБА_4, що підтверджується надісланою на запит суду копією спадкової справи ОСОБА_2 № 106/2009 (а.с. 28-39) та копією наявного в цій справі заповіту (а.с. 31). При цьому ОСОБА_4 зазначену спадщину прийняла, подавши 24.04.2009 р. про це відповідну заяву до Володарської державної нотаріальної контори Київської області (а.с. 29). Проте оформити правовстановлюючі документи, зокрема свідоцтво про прийняття спадщини, вона не встигла, оскільки 07.11.2012 р. померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серія 1-ОК № 259346, виданого 07.11.2012 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області (а.с 11).

Згідно з довідкою Володарської селищної ради Київської області від 31.07.2017 р. № 3007 Позивач проживав без реєстрації разом з бабою ОСОБА_2 до дня її смерті 20.11.2008 р. у спірному житловому будинку по вул. Миру, 122, смт Володарка, Київська обл. (а.с. 17), також Позивач є сином ОСОБА_2 (після одруження ОСОБА_1) ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про його народження, серія 1-ОК № 349782, виданого повторно 11.04.2017 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 109 (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_6 Позивачеві від 01.08.2017 р. (а.с. 18), він є спадкоємцем спірного житлового будинку, але оформити спадщину шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину не може через втрату правовстановлюючого документа на спадкове майно (згаданого вище свідоцтва ОСОБА_2 про право на спадщину за законом від 21.09.1979 р.). У звязку з цим приватним нотаріусом ОСОБА_6 листом від 01.08.2017 р.

№ 240/01-16 відмовлено Позивачу у вчиненні відповідної нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину від 21.09.1979 р. із розясненням про можливість вирішення питання в судовому порядку (а.с. 18). Копію оголошення в газеті про недійсність втраченого свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.1979 р.додано до позовної заяви (а.с. 19).

За частинами першою, третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину; відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України).

У матеріалах цивільної справи, а так само в Спадковому реєстрі, інформаційна довідка з якого надана на запит суду державним нотаріусом (а.с. 49-50), відсутні дані про наявність спадкоємців ОСОБА_4 ані за законом, ані за заповітом, спадкова справа після її смерті 07.11.2012 р. не заводилась. Відтак, усі права та обовязки, що належали померлій ОСОБА_4, у тому числі права на успадковане нею після смерті ОСОБА_2 майно, включно із спірним житловим будинком, переходять до її спадкоємців за законом, яким є Позивач з огляду на таке.

За приписами статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Судом встановлено, що Позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_7 та ОСОБА_8, що підтверджено копією свідоцтва про народження, серія 1-ОК № 349782, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції у Київській області 11.04.2017 р. (а.с. 7). Згідно з даними витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 08.08.2017 р. № 4, дошлюбне прізвище ОСОБА_8 «Захожай» (а.с. 9).

З огляду на це, суд дійшов висновку, що єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 за законом першої черги є її син ОСОБА_1 (Позивач у справі), який відповідно має право на спадкування її майна, у тому числі на житловий будинок, що знаходиться на вул. Миру, 122, смт Володарка, Київська обл.

За таких встановлених обставин суд вважає, що Позивач правомірно звернувся до суду за захистом своїх прав та має право на зазначене спадкове майно, а саме: нажитловий будинок, що знаходиться по вул. Миру, 122, смт Володарка, Київська обл., що належав ОСОБА_2 на праві приватної власності, а після її смерті ОСОБА_4, яка прийняла цей житловий будинок у порядку спадкування за заповітом, але за життя не оформила свідоцтва про право на спадщину, що не позбавляє ані її, ані її спадкоємців права на спадщину.

Таким чином, визнання Відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вимоги Позивача є обґрунтованими і відповідають закону, а відтак суд має законні підстави для прийняття визнання Відповідачем позову та ухвалення рішення про задоволення позову.

На підставі усього наведеного та керуючись статтями 16, 316, 328, 380, 1216-1218, 1220-1223, 1258, 1261, 1268, 1296 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 60, 174, 197, 208, 209, 212-215, 222, 223, 291, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Володарської селищної ради Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованою за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності в порядку спадкування за законом після ОСОБА_4, яка померла 07.11.2012 р., на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться на вул. Миру, 122, в смт Володарка, Київської області, право власності на який було посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданого на імя ОСОБА_2 21.09.1979 р. державним нотаріусом Володарської державної нотаріальної контри ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 1121.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Володарський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку оскарження або після перегляду в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя Л.А. Макаренко