Справа № 569/9300/17
Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,
з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,
pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвне
справу за позовом ОСОБА_2 до комунального закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку та зобовязання вчинити дії щодо приватизації, -
ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду з позовом до комунального закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради (далі Рівненський облмуздрамтеатр) про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку та зобовязання вчинити дії щодо приватизації, в якому просить суд визнати за нею право на приватизацію кімнати № 19, загальною площею 7,0 кв.м., у гуртожитку по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне та зобовязати Рівненський облмуздрамтеатр надати їй дозвіл на приватизацію кімнати № 19, у гуртожитку по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3 подала суду письмову заяву, в якій позов ОСОБА_2 підтримала та просить його задовольнити у повному обсязі. Розгляд справи просить провести у її відсутність та у відсутність позивача. У разі неявки у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.
Представник Рівненського облмуздрамтеатру в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином. Заперечення проти позову відповідач не подав. Повідомлення про причини неявки представника від відповідача не надійшло.
Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними.
Судом встановлено, що 20 квітня 1988 року ОСОБА_2 як мати-одиночка разом із дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, адміністрацією Рівненської обласної філармонії була поселена в кімнату № 19 у гуртожиток по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне. В Рівненській обласній філармонії позивач працювала з 26 вересня 1985 року. Дочка позивача у 2011 році змінила місце проживання, була знята з реєстраційного обліку місця проживання у гуртожитку, та зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач проживає у кімнаті № 19 гуртожитку з моменту вселення, здійснює оплату за житлово-комунальні послуги, в тому числі плату за користування житлом, його утримання.
Станом на теперішній час гуртожиток по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне є спільною власністю територіальних громад області, обліковується на балансі комунального закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради.
Рішенням Рівненської обласної ради № 374 від 22 липня 2011 року «Про надання згоди на приватизацію кімнат у гуртожитку, що є спільною власністю територіальних громад області, обліковується на балансі комунального закладу «Обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради та розташований за адресою: вул.Сагайдачного,2А, м.Рівне» надано згоду на приватизацію кімнат у вказаному гуртожитку. Пунктом 3 зазначеного рішення визначено, що комунальний заклад «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради є органом приватизації та зобовязаний забезпечити проведення приватизації кімнат і оформлення необхідних документів у встановленому законом порядку.

Як зазначає позивач, у відповідь на її заяву про надання дозволу на приватизацію кімнати № 19 у гуртожитку по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне, директор Рівненського облмуздрамтеатру в усній формі їй відмовив, пославшись на те, що оскільки театр не надавали їй дозволу на вселення у спірну кімнату, тому і підстав надавати дозвіл на приватизацію немає.

Відмову у наданні дозволу позивачу на приватизацію займаної нею кімнати суд визнає безпідставною та неправомірною, оскільки, як слідує із наданих позивачем та досліджених судом доказів, позивач ОСОБА_2 має право на приватизацію кімнати № 19 по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне.

Так, як слідує із довідки № 15 від 14 жовтня 1988 року, виданої відділом обліку та розподілу житлової площі виконавчого комітету Рівненської міської ради народних депутатів, позивач перебуває на квартирному обліку при міськвиконкому в пільговій черзі з 15 серпня 1988 року під № 1279. Згідно відмітки у паспорті позивача, вона з 20 квітня 1988 року зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки № 68 від 29 березня 1996 року, виданої Рівненською обласною філармонією управління культури Рівненської обласної державної адміністрації, позивач та її дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно проживають з 20 квітня 1988 року у відомчому гуртожитку обласної філармонії за адресою: кімната № 19, вулиця Сагайдачного,2А в місті Рівне.

Довідка комунального закладу «Рівненська обласна філармонія» Рівненської обласної ради № 146/01-08/15 від 17 червня 2015 року та записи у трудовій книжці позивача підтверджують той факт, що позивач дійсно працювала у Рівненській обласній філармонії з 26 вересня 1985 року по 11 червня 1992 року. Цей факт підтверджується і довідкою про заробітну плату для обчислення пенсії № 47/01-08/15 від 18 лютого 2015 року, виданою позивачу ОСОБА_5 обласною філармонією.

Як слідує із довідки № 146/01-08/15 від 17 червня 2015 року, Рівненська обласна філармонія перейменована у Комунальний заклад «Рівненська обласна філармонія» Рівненської обласної ради згідно Рішення Рівненської обласної ради № 838 від 23 травня 2008 року.

Факт реєстрації та фактичного місця проживання позивача у гуртожитку Рівненського облмуздрамтеатру з дочкою ОСОБА_4 за адресою: місто Рівне, вулиця Сагайдачного,2А, кімната № 19, підтверджується і довідкою №181/01-05 від 04 жовтня 2007 року, виданою Рівненьким обласним академічним українським музично-драматичним театром.

Як слідує з довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги № 152 від 17 квітня 2011 року, позивач разом із дочкою проживає у кімнаті № 19, вулиця Сагайдачного,2А в місті Рівне. Вказаною довідкою, крім іншого, визначається розмір плати за житлово-комунальні послуги за кімнату та розмір квартплати позивача та внесення їх на відповідний рахунок Рівненського обласного академічного українського музично-драматичного театру.

Карточка прописки підтверджує реєстрацію місця проживання позивача з 20 квітня 1988 року за адресою: вулиця Сагайдачного,2А в місті Рівне, а також зняття з реєстраційного обліку її дочки ОСОБА_4

Як слідує з довідки з місця проживання, про склад сімї і прописку, виданої позивачу за підписом заступника директора театру ОСОБА_6, позивач проживає постійно за адресою: місто Рівне, вулиця Сагайдачного,2А, кімната № 19, на першому поверсі двоповерхового гуртожитку, який належить комунальному закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради. В житловому приміщення позивач проживає одна.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання № 2476 від 12 червня 2015 року, за відомостями Рівненського МВ УДМС України в Рівненській області місце проживання позивача зареєстровано з 20 квітня 1988 року в місті Рівне, вулиця Сагайдачного, буд.2А.

Підтвердженням факту законності проживання позивача у гуртожитку є її регулярна оплата за користування кімнатою № 19 в гуртожитку, що стверджується відповідними квитанції до прибуткового касового ордера. З наданих позивачем квитанцій слідує, що за період з 1996 року по березень 1998 року квартплата (плата за користування кімнатою) здійснювалась нею на користь Рівненської обласної філармонії, а з 1998 року по теперішній час на користь комунального закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради, що підтверджується відтиском печатки відповідача, який міститься на усіх квитанціях.

Судом також встановлено, що позивач не має на праві приватній власності жодного іншого обєкту нерухомого майна, що підтверджується Інформаційною довідкою із Державного реєстру речового права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта № 89378798 від 13 червня 2017 року.

Статтею 47 Конституції України, серед основних прав і свобод людини і громадянина, проголошено право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно частини першої статті 328 та частини першої статті 345 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Фізична особа або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна, що є в комунальній власності.

Статтею 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» встановлено, що приватизація державного житлового фонду це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Законом України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» від 04 вересня 2008 року внесено зміни до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року, що полягали у наданні дозволу на приватизацію житла в гуртожитках, що перебуває у власності територіальних громад.

Право громадян на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, закріплено і у статті 9 ЖК України.

Згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» сфера дії цього закону поширюється на громадян та членів їхніх сімей, одиноких громадян, які не мають власного житла, не використали право на безоплатну приватизацію державного житлового фонду, та фактично проживають у гуртожитку протягом тривалого часу пять і більше років.

Таким чином, підставами для забезпечення реалізації прав осіб на підставі вищезазначених законів є наявність чотирьох обовязкових умов: 1) відсутність у особи житла, 2) правомірність її проживання у гуртожитку та користування гуртожитком, 3) реєстрація за місцем проживання в гуртожитку більше пяти років на законних підставах, 4) фактичне місце проживання протягом пяти років за місцем реєстрації в гуртожитку.

Відповідні умови визначені і у абзаці 3 пункту 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, згідно якого громадяни, які проживають у гуртожитках, що перебувають у власності підприємств, установ, організацій, утворених в процесі корпоратизації чи приватизації, набувають право на приватизацію займаних житлових приміщень після передачі таких гуртожитків у комунальну власність та за умови, що вони фактично проживають у таких гуртожитках правомірно і тривалий час (не менше пяти років).

Згідно частини десятої статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

З наданих позивачем та досліджених судом доказів слідує, що позивач зареєстрована в кімнаті № 19 по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне майже 30 років з 20 квітня 1988 року, де і проживає на законних підставах по теперішній час; сплачує за житлово-комунальні послуги; право власності на інші обєкти нерухомого майна за нею не зареєстроване; передбачене частиною пятою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право приватизації займаного нею житла безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або частково з доплатою один раз позивачем не використане. Кімната № 19 по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне не належить до переліку обєктів державного житлового фонду, які не підлягають приватизації, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Враховуючи встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позивач набула право на безоплатну передачу їй у власність займаної кімнати гуртожитку згідно положень та у порядку, передбаченому законодавством України, із урахуванням положень рішення Рівненської обласної ради від 22 липня 2011 року № 374.

Таким чином, у відповідності до рішення Рівненської обласної ради № 374 від 22 липня 2011 року, вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, з огляду на відсутність у позивач іншого житла для проживання, позовні вимоги щодо реалізації її законодавчо закріпленого права на приватизацію наданої на законних підставах кімнати № 19 у гуртожитку по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне, суд визнає законними, обґрунтованими та доведеними.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,223,224,225,226,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до комунального закладу «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради про визнання права на приватизацію кімнати в гуртожитку та зобовязання вчинити дії щодо приватизації задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 право на приватизацію кімнати № 19, загальною площею 7,0 кв.м., у гуртожитку по вулиці Сагайдачного,2А в місті Рівне.

Зобовязати комунальний заклад «Рівненський обласний академічний український музично-драматичний театр» Рівненської обласної ради надати ОСОБА_2 дозвіл на приватизацію кімнати № 19, в гуртожитку по вул. Сагайдачного, 2А в м. Рівне.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Ю.П.Куцоконь