АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/670/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19,27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики, -

в с т а н о в и л а :

В жовтні 2016 року ОСОБА_8 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики. Зазначав, що у 2001 році ним було надано у борг відповідачу позику в розмірі 2 000 доларів США для придбання будинку по вул. Наконечного, 35 в м. Христинівка. Умовою повернення боргу було залишення у спадок придбаного будинку. Про що відповідачем 01 січня 2008 року було складено розписку про отримання коштів.

Позивач зазначає, що в 2016 році йому стало відомо, що в 2010 році відповідач відчужив будинок, подарувавши його старшому синові. Тому він звернувся до відповідача з вимогою про повернення коштів, яка була залишена без задоволення.

З таких підстав просив суд стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму боргу за договором позики 51 823 грн. 76 коп.

Рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 суму боргу за договором позики 51 823 грн. 76 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 ОСОБА_9 просить рішення суду скасувати як незаконне, ухвалене на основі недоведених обставин, що мають значення для справи, а по справі постановити нове рішення, яким в позові відмовити повністю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про задоволення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засідання.

Але таким вимогам рішення суду не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції виходив із того, що відповідач отримав 2 000 доларів США за договором позики і тому зобовязаний повернути кошти.

Проте такі висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також обставинам по справі.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обовязки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

Отже дослідуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобовязаний повернути суму позики у строк та в порядок, що передбачені договором.

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобовязання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобовязанням її повернення та дати отримання коштів.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року по справі № 6-1967цс15.

Судом встановлено, що в 2001 році відповідач ОСОБА_6 видав письмовий документ із якого вбачається, що відповідач отримав 2 000 доларів США на покупку будинку.

Отже, розписка про отримання грошових коштів не містить зобовязання про їх повернення.

Таким чином, суд не встановив справжньої правової природи укладеного між сторонами договору та дійшов помилкового висновку про те, що між сторонами укладено договір позики.

Отже судом неправильно застосовано ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України та зроблено помилковий висновок проте, що між сторонами укладено договір позики.

Таким чином, постановлене судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7, що діяв за дорученням ОСОБА_6 задоволити.

Рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 18 листопада 2016 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :