Справа № 352/1633/16-ц
Провадження № 2/352/227/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Хоминець М.М.

з участю секретаря Пилипів М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачка 10.11.2016 р. звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання права власності на автомобіль марки Chevrolet Aveo, номер кузова НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, 2007 року випуску.

Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що 20 червня 2010 р. відповідачка одержала у неї грошові кошти в сумі 3200 доларів США за продаж автомобіля, про що надано відповідну розписку, договір купівлі-продажу та довіреність на право експлуатації, термін якої був до 20.06.2013 р. та яка втрачена. 10.04.2010 р. вона звернулась до відповідачки з проханням надати нову довіреність, однак остання повідомила, що у неї скрутне матеріальне становище і просила позичити їй ще 500 доларів на два місяці під 18% місячних. У зв'язку з такою позикою відповідачка надала їй як гарантію на виконання своїх зобов'язань договір застави автомобіля НОМЕР_3, зазначивши, що у випадку неповернення коштів у сумі 3700 доларів США, позивачка набуває право власності на автомобіль. Однак, до цього часу відповідачка не повернула їй грошові кошти та не надала нову довіреність. 01.06.2016 р. нею направлено на адресу відповідачки вимогу, яка залишена без реагування. Згідно 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Внаслідок укладення між сторонами договору позики та договору застави транспортного засобу, вважає, що в силу ст.336 ЦК України позивачка набула права власності на спірний автомобіль, який з 20.06.2010 р. фактично знаходиться у її володінні.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, у поданій суду заяві просила справу розглянути в її відсутності, позов підтримала і просила його задовольнити, не заперечувала щодо заочного розгляду справи.

Відповідачка, зареєстроване місце проживання якої невідоме, викликалася у судове засідання через оголошення в газеті «Галичина» № 101(5250) від 29.12.2016 р., у судове засідання не з'явилась, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Встановлено, що 10.04.2010 р. відповідачка ОСОБА_2 отримала у позивачки ОСОБА_1 500 доларів США на термін два місяці під 18% місячних та зобов'язалась повернути дані кошти до 10.06.2010 р., про що свідчить копія письмової розписки (а.с.3).

20.06.2010 р. відповідачка отримала у позивачки 3200 доларів США за продаж автомобіля Chevrolet Aveo, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, 2007 року випуску, надавши позивачці письмову розписку, копія якої міститься на а.с.4, договір купівлі-продажу автомобіля від 20.06.2010 р., копія якого міститься на а.с.6, та довіреність на право експлуатації автомобіля на строк до 20.06.2013 р., яка втрачена.

Згідно копії розписки від 10.04.2010 р. (а.с.3) відповідачка як гарантію виконання зобов'язань підписала договір застави. Договір застави транспортного засобу, копія якого міститься на а.с.5, на який посилалась позивачка на підтвердження своїх вимог, датований 28.08.2014 р., тому незрозуміло, яке він має відношення до передачі у 2010 р. грошових коштів та автомобіля.

З огляду на викладене, з урахуванням відсутності належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилалась позивачка (суду надані копії розписок та договорів), сумнівності договору застави, підпис відповідачки у якому візуально відрізняється від її підпису в копіях розписок, суд вважає необґрунтованим посилання позивачки на ст.589 ЦК України, яка визначає правові наслідки невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, та ст.336 ЦК України, яка передбачає набуття права власності на рухому річ, від якої власник відмовився.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 11.07.2008 р. (а.с.7) власником спірного автомобіля є відповідачка ОСОБА_2

Щодо твердження позивачки про укладення між сторонами договору купівлі-продажу автомобіля від 20.06.2010 р. суд зазначає наступне.

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України. До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. № 1200, та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371),які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгоспінспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорту).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст.237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Враховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає і в якому порядку це право захисту.

Вказана правовапозиція міститься у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 р. у справі № 6-688цс15, яка згідно з вимогою ч.1 ст.360-7 ЦПК України має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З урахуванням цієї правової позиції Верховного Суду України та встановлених у судовому засіданні обставин, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з облікув уповноваженому органі МВС та зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2, - суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачкою права власності на спірний автомобіль.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 237, 244, 328, 655 ЦК України, Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2009 р. № 1200, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 р. № 1388 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23.12.2009 р. № 1371), керуючись ст.ст. 213-215, 226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Відмовити у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча М.М.Хоминець