Справа № 127/1544/17
Провадження № 2/127/1967/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2017

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Вінниці до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулось з позовом Публічне акціонерне товариство «Державний експортно імпортний банк України» в особі філії АТ «Укрексімбанк» у м. Вінниці до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовну заяву мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 74108 С40 від 29.09.2008 року Публічним акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України» в особі філії в м. Вінниці ОСОБА_3 був наданий кредит 30 000 доларів США зі сплатою щомісяця процентів в розмірі 17,5 % річних, комісії та інших платежів відповідно до умов договору, строком користування кредитними коштами до 28.09.2015 року.

21.01.2013 року між банком та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору на предмет скасування з 01.02.2013 року комісій за управління кредитом.

Згідно з п.2.4.1. кредитного договору позичальник прийняв на себе зобовязання погасити кредит у валюті кредиту згідно з графіком погашення кредиту. Строки передбачені графіком надання та погашення кредиту є обовязковими.

Пунктами 2.2.1, 2.5.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний сплачувати банку проценти в розмірі 17,5 % річних за користування кредитом у валюті кредиту щомісячно з 1 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.2.4.2. кредитного договору, у разі невиконання зобовязань, визначених договором (зокрема, щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту згідно графіку), позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів.

Відповідно до положень п.5.1 кредитного договору - за не виконання зобовязань за договором позичальник несе відповідальність перед банком усім належним йому майном.

29.11.2013 року у звязку із допущенням з боку позичальника систематичних порушень умов кредитного договору щодо погашення основного боргу згідно графіку, на підставі п.2.6.2, 4.2 кредитного договору, на адресу відповідача банком була направлена вимога (№074-16/3608) про дострокове погашення боргу по кредиту в повному обсязі протягом 60 календарних днів (15204, 90 доларів США основний борг; пеня в розмірі на момент сплати). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вимогу банку 04.12.2013 року, проте вона виконана не була.

Враховуючи вищевикладене, 25.02.2014 року банком був поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2014року по справі №128/935/14-ц позов був задоволений повністю, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 15 343, 85 доларів США з яких: 14844,90 доларів США- основний борг; 498, 95 доларів США проценти, нараховані за період: 01.12.13 31.01.2014 року та 8667, 60 грн. пеня, нарахована за період прострочки: 26.02.2013 р. 25.02.2014р., 21.11.2014 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист.

В подальшому, в ході примусового виконання рішення суду Замостянським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції (виконавче провадження № 45689969) за рахунок коштів, стягнутих ДВС з відповідача, заборгованість, визначена в рішенні суду була частково погашена, а саме: повністю погашений борг по процентам в сумі 498, 95 доларів США, частково борг по кредиту.

Після подання вказаного позову в лютому 2014 року,відповідно до умов кредитного договору та положень закону, банком були нараховані проценти та пеня, розмір яких станом на 24.01.2017 року (включно по 24.01.2017 року) складає 8 483, 42 долара США та 207 280, 85 грн., з яких 8483, 42 долара США проценти, нараховані за період: 01.02.2014- 31.12.2016 р., 207 280, 85 грн. пеня за порушення умов кредитного договору(загальний період прострочення зобовязань: 25.01.2016р. 24.01.2017 р.), а саме щодо: погашення кредиту 138 291, 36 грн., сплати процентів 68 989, 49 грн.

Просили суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 74108С40 від 29.09.2008 року в сумі 8483, 42 долара США та 207 280, 85 грн., а також судовий збір в розмірі 6587, 31 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, за обставин викладених в позові, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав,заперечував щодо задоволення позову.

Вислухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно кредитного договору № 74108 С40 від 29.09.2008 року Публічним акціонерним товариством «Державний експортно - імпортний банк України» в особі філії в м. Вінниці ОСОБА_3 був наданий кредит 30 000 доларів США зі сплатою щомісяця процентів в розмірі 17,5 % річних, комісії та інших платежів відповідно до умов договору, строком користування кредитними коштами до 28.09.2015 року (а.с.5-8).

Згідно з п.2.4.1. кредитного договору позичальник прийняв на себе зобовязання погасити кредит у валюті кредиту згідно з графіком погашення кредиту. Строки передбачені графіком надання та погашення кредиту, є обовязковими.

Пунктами 2.2.1, 2.5.1 кредитного договору визначено, що позичальник зобовязаний сплачувати банку проценти в розмірі 17,5 % річних за користування кредитом у валюті кредиту щомісячно з 1 по 15 число місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.2.4.2. кредитного договору, у разі невиконання зобовязань, визначених договором (зокрема, щодо своєчасної сплати процентів та погашення кредиту згідно графіку), позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів.

Відповідно до положень п.5.1 кредитного договору - за не виконання зобовязань за договором позичальник несе відповідальність перед банком усім належним йому майном (а.с.5-8).

21.01.2013 року між банком та відповідачем була укладена додаткова угода до кредитного договору на предмет скасування з 01.02.2013 року комісій за управління кредитом (а.с.11).

29.11.2013 року у звязку із допущенням з боку позичальника систематичних порушень умов кредитного договору щодо погашення основного боргу згідно графіку, на підставі п.2.6.2, 4.2 кредитного договору, на адресу відповідача банком була направлена вимога (№074-16/3608) про дострокове погашення боргу по кредиту в повному обсязі протягом 60 календарних днів (15204, 90 доларів США основний борг; пеня в розмірі на момент сплати). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав вимогу банку 04.12.2013 року, проте вона виконана не була (а.с.12-13).

Враховуючи вищевикладене, 25.02.2014 року банком був поданий позов про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с.14-16)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2014 року по справі №128/935/14-ц позов був задоволений повністю, стягнуто з відповідача на користь банку заборгованість в сумі 15 343, 85 доларів США з яких: 14844,90 доларів США- основний борг; 498, 95 доларів США проценти, нараховані за період: 01.12.13 31.01.2014 року та 8667, 60 грн. пеня, нарахована за період прострочки: 26.02.2013 р. 25.02.2014р., 21.11.2014 року на виконання рішення суду був виданий виконавчий лист (а.с.17-19).

В подальшому, в ході примусового виконання рішення суду Замостянським відділом ДВС Вінницького міського управління юстиції (зведене виконавче провадження № 45689969) за рахунок коштів, стягнутих ДВС з відповідача, заборгованість, визначена в рішенні суду була частково погашена, а саме: повністю погашений борг по процентам в сумі 498, 95 доларів США, частково борг по кредиту.

Після подання вказаного позову в лютому 2014 року,відповідно до умов кредитного договору та положень закону, банком були нараховані проценти та пеня, розмір яких станом на 24.01.2017 року (включно по 24.01.2017 року) складає 8 483, 42 долара США та 207 280, 85 грн., з яких 8483, 42 долара США проценти, нараховані за період: 01.02.2014- 31.12.2016 р., 207 280, 85 грн. пеня за порушення умов кредитного договору(загальний період прострочення зобовязань: 25.01.2016р. 24.01.2017 р.), а саме щодо: погашення кредиту 138 291, 36 грн., сплати процентів 68 989, 49 грн. (а.с.21-22).

Норми ст.ст. 509, 623-625 ЦК України зазначають, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, і він не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Також ст.ст. 526, 530, 629 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику (ст.1054 ЦК України).

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що процентна ставка, передбачена кредитним договором № 74108С40 від 29.09.2008 року (17,5% річних, п.2.2.1 договору)не відповідає ставці, по якій були нараховані проценти, предявлені банком до стягнення 19,5% річних.

Однак, при укладенні кредитного договору його сторонами була обумовлена ставка за користування кредитними коштами на рівні 17,5 % річних. Проте, з 01.04.2011 року процентна ставка за користування кредитом була збільшена на 2% до 19,5% річних на підставі п. п. 2.2.1 кредитного договору та у звязку з невиконанням відповідачем зобовязань, закріплених в п.п.2.8.3 2.8.4 кредитного договору (щодо забезпечення страхування предмета іпотеки та особистого страхування працездатності протягом всього періоду дії договору(а.с.199-201).

Слід також зазначити, що за вказаною підвищеною ставкою відповідач в добровільному порядку відповідно до умов кредитного договору сплачував проценти протягом періоду квітень 2011 року листопад 2013 року, не висловлюючи при цьому жодних заперечень.

Крім того, правомірність та законність нарахування банком процентів за ставкою 19,5% річних підтверджена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2014 року.

Також, представник відповідача заперечував, щодо нарахування відсотків після стягнення заборгованості по кредиту, однак відповідно до п.6.1 кредитного договору він діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань по договору.

Сторонами кредитного договору за взаємною згодою чітко визначена така його умова, як строк дії. При цьому, дата 05.02.2014 року жодним чином не повязана з строком його дії та є датою дострокового виконання позичальником зобовязань щодо повного погашення боргу.

Правомірність даного висновку підтверджується правовою позицією Верховного суду України, викладеною в Постановах від 19.03.2014 року, 01.07.2015 року, 02.12.2015 року, згідно з якою «строк дії договору» та «строк (термін) виконання зобовязання» є різними юридичними поняттями. При цьому суд не знайшов невідповідності вимогам законодавства положень кредитного договору, згідно з якими строк його дії визначений до повного виконання сторонами зобовязань за ним.

Відповідно до ст.599 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 5256 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст. 926 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Отже, враховуючи вищенаведене та з огляду на існування простроченої заборгованості, кредитний договір продовжує діяти та відповідно продовжують діяти взаємні зобовязання сторін, зокрема зобовязання відповідача щодо сплати процентів за фактичне користування кредитними коштами.

Відповідно до п.2.1.1 кредитного договору - кредит надається на умовах забезпеченості, повернення, строковості і платності. Принцип платності означає, що за користування кредитом позичальник повинен сплачувати проценти.

Пунктом 2.2.1 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом позичальник має сплачувати щомісячно у валюті кредиту.

Згідно п. 2.5.1. кредитного договору позичальник сплачуватиме банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п.2.2.1 договору у валюті кредиту. Такі проценти нараховуються на фактичну суму заборгованості за кредитом, із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів на основі банківського року і підлягають сплаті з 1 по 15 число кожного місяця на рахунок № 44934, відкритого у ВАТ «Укрексімбанк» м. Вінниці, МФО 302429. Протягом цього періоду проценти сплачуються за попередній місяць. У разі, коли 15 число припадає на вихідний день, проценти підлягають сплаті у перший наступний робочий банківський день. Позичальник зобовязаний в останній день погашення кредиту погасити проценти за користування кредитом та інші платежі за договором.

Всупереч твердженню представника відповідача, кредитний договір не містить умов, які б обмежували право банку на нарахування процентів після настання передбаченого договором строку погашення основного боргу (за умов фактичного невиконання позичальником цього зобовязання) та відповідно звільняли б позичальника від обовязку щодо їх сплати.

При цьому, п.2.5.4 кредитного договору - передбачає лише окремий випадок, коли позичальник не згодний з розміром зміненої процентної ставки та має право достроково погасити заборгованість за договором, і в цьому випадку проценти нараховуються до дати фактичного дострокового погашення основного боргу. Мова йдеться про фактичне погашення боргу (повне виконання зобовязання) та повязане з цим припинення нарахування процентів, але не про припинення нарахування процентів після спливу дати для дострокового погашення боргу за умови, коли дане погашення не відбулось.

Згідно з ч.1 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлене договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Ствердження представника позивача про те, що дана норма (зокрема, в частині встановлення обовязку сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами) не може бути застосована до спірних правовідносин та застосовується виключно до договорів між фізичними особами є безпідставною та необґрунтованою.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором, якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Також право банку на нарахування процентів за весь період користування позичальником кредитними коштами підтверджується п.2.2.1.2. Положення про бухгалтерський облік доходів і витрат ВАТ «Державний експортно імпортний банк України», затвердженого наказом № 654 від 17.11.2003 року, згідно з яким права на процентні доходи або зобовязання по процентних витратах виникають при наданні або залучені відповідних активів у користування згідно умов укладеного договору та існують протягом всього строку користування відповідним активом, якщо інше не передбачене договором. Тому процентні доходи і витрати визнаються в бухгалтерському обліку постійно протягом строку користування відповідним активом, шляхом їх періодичного нарахування пропорційно сумі активу чи зобовязання та часу, за який здійснюється нарахування.

Пунктом 6.11 Положення про кредитування АТ «Укрексімбак», затвердженого та введеного в дію Наказом № 515 від 01.09.2005 року, банк припиняє нарахування процентів за користування кредитом у випадку виконання зобовязань позичальником або у відповідності до чинного законодавства України у випадку, зокрема, смерті позичальника (а.с.225-237). Сплив строку виконання зобовязання при його фактичному невиконанні не є підставою для припинення банком нарахування процентів за кредитним договором.

Згідно п.6.13 кредитного договору, позичальником було підтверджено, що перед його укладенням йому повідомлено банком усю необхідну інформацію щодо реквізитів банку та умов кредитування, а також те, що він отримав один примірник (оригінал)кредитного договору, а також, що умови договору, в тому числі щодо правил встановлення та зміни процентної ставки, не є дискримінаційними стосовно нього.

У пункті 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р зазначено, що наявність судового рішення виконавчого напису, яке винесено, вчинено за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором.

Постанова Верховного суду України від 02.12.2015року по справі №6-249цс15, вказує на те, що за змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

У Постанові Верховного суду України від 02.09.2015року по справі №6-369цс15вказано, що у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Крім того, представник відповідача вказував на те, що розмір боргу погашений за кредитним договором по виконавчому провадженню щодо виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10.07.2014 року є більшим ніж вказано позивачем.

Однак, після ухвалення рішення суду від 10.07.2014 року погашення боргу здійснювалось наступними платежами:

22 727, 28 грн. (меморіальний ордер № 3687 від 12.07.2016 року), що були спрямовані в першу чергу на погашення залишку боргу ОСОБА_3 в сумі 78, 29 доларів США залишок основного боргу, 11384,21грн. пеня, 1 125, 85 грн. судові витрати, залишок був спрямований на часткове погашення процентів в сумі 333,72 долара США(а.с.214,216).

5545,55 грн. та 18 181,82 грн. (меморіальні ордери № 4663 та № 4642 від 01.09.2016 року) за рахунок яких був повністю погашений залишок боргу по процентам в сумі 165, 23 долара США та частково погашений основний борг в сумі 720, 86 доларів США (а.с.218-219).

14 090,91 грн. (меморіальний ордер № 5686 від 10.10.2016 року) за рахунок яких був частково погашений основний борг в сумі 546, 36 доларів США (а.с.220).

9090,91 грн. (меморіальний ордер № 6274 від 11.11.2016 року) за рахунок яких був частково погашений основний борг в сумі 349, 49 доларів США (а.с.221).

5000,00 грн., 7272,73 грн. та 5000,00 грн. (меморіальні ордери № 6830, 6829 від 13.12.2016 року та № 6889 від 15.12.2016 року)за рахунок яких був частково погашений основний борг в сумі 656,79 доларів США (а.с.222-223).

Отже, з моменту ухвалення рішення суду від 10.07.2014 року до моменту подання банком даного позову, за рахунок коштів, що надійшли від ДВС, було погашено повністю борг за кредитним договором по процентам в сумі 498,95 доларів США та частково основний борг в сумі 2 273,50 доларів США. Окрім вище наведених документів зазначене підтверджується розрахунком боргу та виписками по рахункам обліку заборгованості за кредитним договором (а.с.20-21, 122-151).

Судом встановлено, що право позивача порушено невиконанням відповідачами взятих на себе зобов'язань, тому підлягає захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 8 483, 42 доларів США та 207 280, 85 грн.

Згідно вимог ст.88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір 6587, 31грн.

На підставі викладеного , керуючись ст.ст. 60, 81,88, 209, 215- 219, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 525-526, 530 , 525, 526, 536, 546, 553,554, 1049 , 1054 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно імпортний банк України» заборгованість за кредитним договором № 74108С40 від 29.09.2008 року в сумі 8 483, 42 доларів США та 207 280, 85 грн., а також судовий збір в розмірі 6587, 31грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: