Справа № 740/2021/17
Провадження № 2/740/1038/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Пантелієнко В.Г.,

при секретарі Філоненко О.В.,

з участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи яка не заявляє самостійних вимог

на предмет спору ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ніжина справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області, третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - директор Ніжинської ЗОШ № 4 ОСОБА_4, про скасування наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ № 97 від 21.06.2016 року та поновити строк на оскарження вказаного наказу; визнати незаконним та скасувати наказ № 24-К від 11.04.2017 року про звільнення з займаної посади, поновити його на посаді сторожа Ніжинської ЗОШ №4 та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 11.04.2017 року. Вимоги обґрунтовує тим, що з 01.12.2014 року перебував з відповідачем в трудових відносинах, працюючи на посаді сторожа Ніжинської ЗОШ №4. 11.04.2017 року його було звільнено з займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України. Вважає, що працедавець порушив вимоги чинного законодавства, так як наказ про оголошення догани винесений незаконно, бо на робочому місці він був відсутній в звязку з поганим самопочуттям і відлучився до аптеки з поважної причини. З оскаржуваним наказом про накладення дисциплінарного стягнення від 21.06.2016 року він ознайомлений в кабінеті директора школи лише 11.04.2017 року, а тому просить суд поновити строк на його оскарження . Звільнення його з займаної посади відповідно до наказу від 11.04.2017 року, також є незаконним в звязку з тим, що акт про відсутність його на робочому місці складений неправомірно зважаючи на те, що він перебував на території школи.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити з підстав викладених в позові пояснивши, що йому незаконно оголошено догану та незаконно звільнено з займаної посади. До нього прискіпливо відноситься керівництво школи. Пояснення він писав власноручно, графік виходу на роботу йому доводили усно, чергував через дві доби, про що вівся журнал чергувань. Вважає допущені ним порушення незначними, ніяких негативних наслідків від них не наступило, тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача просив задовольнити позов, так як позивач не був ознайомлений з графіком виходу на роботу. Крім того, особи які приймали участь у складанні актів про відсутність позивача на робочому місці не є уповноваженими на те, оскільки до їх посадових обовязків такі функції не входять.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем займаючи посаду сторожа Ніжинської ЗОШ № 4. 21.06.2016 року позивачу оголошено догану за відсутність на робочому місці, вказаний наказ ОСОБА_1 отримано в той же день 21.06.2016 року про що складено акт наданий суду, а твердження останнього про отримання вказаного наказу 11.04.2017 року не відповідають дійсності, отже підстави для поновлення строку на оскарження вказаного наказу відсутні. Що стосується оскаржуваного наказу про звільнення позивача з займаної посади, то він прийнятий роботодавцем правомірно зважаючи на те, що ОСОБА_1 29.03.2017 року під час перевірки адміністрацією був відсутній на робочому місці з 20.15 години по 21.15 годину, до виклику на робоче місце в телефонному режимі. В поясненнях ОСОБА_1 вказав, що був відсутній на робочому місці так як був в магазині. Враховуючи, що позивачем систематично не виконувалися трудові обовязки просив відмовити в задоволенні всіх заявлених позивачем вимог. Після звільнення з позивачем було проведено повний розрахунок

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні всіх заявлених позивачем позовних вимог зважаючи на те, що роботодавцем в повній мірі дотримані норми трудового законодавства при оголошенні позивачу догани та звільненні останнього з займаної посади зважаючи на те, що ОСОБА_1 без поважних причин неодноразово покидав робоче місце сторожа, ігноруючи посадову інструкцію, а його заперечення щодо відсутності негативних наслідків не є прийнятними, зважаючи на важливість охоронюваного обєкту.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, третьої особи, врахувавши заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Ніжинською загальноосвітньою школою № 4 з 01.12.2014 року, займаючи посаду сторожа.

Пунктом 3 ч.1 ст.40 КЗпП встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Частиною 2 ст.147 КЗпП України встановлено, що за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. Заходами стягнення є догана і звільнення (ч.1 ст.147 КЗпП України).

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться в п.22 постанови від 6 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору.

Зокрема, у справі про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України суд повинен з'ясовувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.23 зазначеної постанови, за передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок, вчинений після застосування до нього дисциплінарного чи громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках ураховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення не минуло більше одного року.

Так, згідно наказу №97 від 21.06.2016 року ОСОБА_1 оголошено догану, що є одним із видів дисциплінарного стягнення згідно ч.1ст.147 КЗпП України (а.с.10). Догана оголошена у зв'язку з порушенням трудової дисципліни та робочої інструкції сторожа. Підставами для оголошення догани позивачу стали акти від 16.04.2016 року та 18.06.2016 року.

Актом № 3 від 16.04.2016 року (а.с. 8) зафіксовано, що сторож ОСОБА_1 безвідповідально поставився до виконання функціональних обовязків, а саме: не здійснив огляд приміщення школи під час чергування, не обійшов будівлю школи з метою перевірки непошкодженості замків, оскільки двері центрального входу виявилися не замкнутими.

З акту № 4 від 18.06.2016 року вбачається, що 18 червня 2016 року сторож ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці під час перевірки адміністрацією з 19.30 години по 20.30 годину, тобто до виклику його на робоче місце в телефонному режимі. Про наявність поважних причин, що пояснюють відсутність на роботі ОСОБА_1 завчасно не повідомив (а.с. 9).

В пояснювальній записці від 21.06.2016 року ОСОБА_1 вказав, що 18.06.2016 року приїхав на роботу о 19-й годині, через півгодини о 19.30 годин йому стало зле і він поїхав в магазин і аптеку щоб купити ліків. В 20.30 годин йому зателефонував директор школи і він повернувся на роботу (а.с. 29). Отже позивач сам визнав факт порушення трудової дисципліни, а саме відсутність без поважної причини на робочому місці в робочий для нього час, та те що на роботу він зявився лише після дзвінка директора школи.

Строки, встановлені ст. 233 КЗпП України, можуть бути поновлені лише при наявності поважних причин. При цьому, поважність причин означає, що працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, але його зверненню за захистом перешкоджали такі причини, які можна вважати поважними.

В оскаржуваному наказі про оголошення догани стоїть підпис позивача в графі «ознайомлений» (а.с. 10), крім того факт ознайомлення ОСОБА_1 з вказаним наказом 21.06.2016 року, а не 11.04.2017 року, як стверджує позивач, підтверджується актом від 21.06.2016 року (а.с. 26). Враховуючи, що позивач звернувся до суду 23.05.2017 року, ним не наведено причин поважності пропуску звернення до суду на оскарження вказаного наказу, суд не вбачає підстав для поновлення вказаного строку.

З огляду на викладене суд не знаходить підстав для скасування наказу від 21.06.2016 року № 97 про оголошення догани позивачу.

Наказом від 11.04.2017 року № 24-К сторожа Ніжинської ЗОШ № 4 ОСОБА_1 11.04.2017 року звільнено за систематичне невиконання обовязків покладених трудовим договором на підставі п.3 ст. 40 КзпП України. При винесенні вказаного наказу роботодавцем враховано наказ від 21.06.2016 року «Про оголошення догани сторожу школи ОСОБА_1І.», а також акт від 29.03.2017 року.

З акту № 1 від 29.03.2017 року (а.с. 11) вбачається, що 29 березня 2017 року сторож ОСОБА_1 був відсутній на своєму робочому місці під час перевірки адміністрацією з 20.15 по 21.15, тобто до виклику його на робоче місце в телефонному режимі. Про наявність поважних причин, що пояснюють відсутність на роботі ОСОБА_1 завчасно не повідомляв. В поясненнях директору школи від 29.03.2017 року (а.с. 30) позивач вказав, що заступив на зміну 29.03.2017 року о 19-й годині перевірив щоб все було закрито, потім о 20.40 годин він закривши школу поїхав до магазину і був відсутній на робочому місці приблизно 40 хвилин, просив суворо не карати. Тобто в поясненнях поданих роботодавцю позивач визнав факт порушення ним трудової дисципліни та самовільне залишення робочого місця в робочий для нього час.

Протоколом № 2 від 10.04.2017 року засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ніжинської ЗОШ № 4 дана згоду на розірвання трудового договору із сторожем школи ОСОБА_1 за систематичне невиконання посадових обовязків (а.с. 32) При цьому на засіданні профкому ОСОБА_1 пояснив свої вчинки тим, що виконував свої обовязки, а ті випадки які трапилися він вважає разовими, пояснювальні записки писав під впливом емоцій.

Враховуючи, що позивач звертався до суду з вимогами про поновлення на роботі в квітні 2017 року, але позов було залишено без руху, а потім повернуто позивачу, ОСОБА_1 в розумінні ст. 233 КЗпП України не пропустив строк звернення до суду з вимогами про поновлення на роботі.

Відповідно до п.3. ст.40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу проводиться у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За приписали даної статті, працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП України), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Згідно ч.1 ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана, звільнення.

Відповідно до ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник чи уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення власник чи уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно графіку роботи сторожів Ніжинської ЗОШ № 4 (а.с. 25) робоча зміна ОСОБА_1 з 19-ї години по 07-му годину.

Відповідно до п.2, 3 Робочої інструкції сторожа Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 4 головне призначення сторожа охорона будівлі школи і шкільного майна у нічний час. Сторож о 20-й годині закриває вхідні двері. Сторож не має права залишати приміщення школи без нагляду під час чергування.

Отже позивач допустив неодноразові порушення трудової дисципліни, що зафіксовані в наказі про оголошення догани від 21.06.2016 року (актах від 16.04.2016 року та 18.06.2016 року) та акті від 29.03.2017 року.

Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. Вказані норми законодавства дотримані що вбачається з матеріалів справи, зокрема акту про отримання трудової книжки та копії наказу про звільнення ОСОБА_1 від 11.04.2017 року (а.с. 28), факт проведення повного розрахунку з заробітної плати та інших належних виплат при звільненні не заперечувався позивачем.

За наведених обставин суд приходить до висновку про те, що звільнення позивача за п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотриманням вимог ст.ст.40,147-149 Кодексу законів про працю України і підстави для задоволення позову про поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу відсутні, оскільки в порушення норм КЗпП України ОСОБА_1 систематично порушував покладені на нього трудові обов'язки.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

За приписами ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Системний аналіз чинного трудового законодавства, а також документи надані позивачем та відповідачем і проаналізовані судом у мотивувальній частині рішення дають змогу прийти до висновку, що відповідачем в повній мірі дотримано вимог законодавства при накладенні дисциплінарного стягнення у виді догани на позивача та звільнення з займаної посади сторожа Ніжинської ЗОШ № 4, тому наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню відповідачем не підлягають.

Керуючись ст.ст. 40, 147, 233, 235 КЗпП України, ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Управління освіти Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани та поновлення строку на його оскарження, визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк апеляційної скарги.

Суддя Ніжинського

міськрайонного суду ОСОБА_5

Повний текст рішення виготовлено 25.09.2017 року