Єдиний унікальний номер (справа №) 216/5087/16-ц
Номер провадження у суді 2/216/543/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року місто ОСОБА_1 Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Кузнецова Р.О.

за участю:

секретаря судового засідання Павленко О.О.,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно, -

встановив:

20 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 11 грудня 2014 року помер її батько ОСОБА_4. Фактом підтвердження родинного звязку між нею та померлим є свідоцтво про народження, де в графі батько записано ОСОБА_4. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з будинку №6 по вулиці Тельмана в Центрально-Міському районі міста ОСОБА_1, який належав померлому на підставі договору довічного утримання від 29.12.2004 року за реєстровим номером 21815, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5. 18.04.2015 року вона звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу №201-2015. В процесі видачі свідоцтва про право на спадщину було виявлено арешт на спадкове майно спадкодавця, накладений державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції з метою погашення заборгованості по виконавчим провадженням, які нібито знаходилися на виконанні. При зверненні до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції щодо зняття арешту з майна, яке належало померлому 11.12.2014 року ОСОБА_4, 02.11.2015 року їй було надано відповідь до 3618/-В/8, з якої неможна зрозуміти, яка сума заборгованості була по виконавчому листу №2-426 від 08.11.2005 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення 1/4 частини аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6, коли вона утворилася і в якій сумі. 08.02.2013 року їй виповнилось 18 років, і з цієї дати мати позивача ОСОБА_6 на її утримання аліментів не отримувала. При розмові з матірю, вона пояснила, що вважає, що заборгованості по аліментам не має. Також державний виконавець Сігай А.О. посилається на нібито існуючу заборгованість за померлим ОСОБА_6 Леонідовичем перед ПАТ «Криворіжгаз»: судові накази №2н-1463 від 18.06.2009 року на суму 5029 грн. 77 коп., та № 444/2160/12 від 22.03.2012 року про стягнення заборгованості на суму 5453 грн. 60 коп., видані Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу. Нею було ці заборгованості погашено, про що вона повідомила державного виконавця Сігай А.О., та надала для підтвердження довідки від 26.10.2015 року ПАТ «Криворіжгаз» та ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», з яких видано, що станом на 01.10.2015 року за абонентом ОСОБА_4, який мешкав за адресою вул. Тельмана, буд.6 у м. Кривому Розі, заборгованість за користування природнім газом відсутня. ОСОБА_7 відмовилась зняти арешт з майна, та мотивуючи це тим, що довідки не дійсні, хоча було також надано квитанцію № 38 від 26.10.2015 року про сплату залишку боргу. 03.11.2015 року нею було направлено письмову заяву на імя начальника Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, в якій просила зняти арешт з майна померлого, так як сума заборгованості була нею сплачена, про що свідчили вищезгадані довідки, які було долучено до заяви. 16 листопада 2015 року їй було надано відповідь за №18054, в якій було зазначено, що в процесі виконання державним виконавцем 22.08.2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно належне боржникові ОСОБА_4, та що надати копію зазначеної постанови в них немає можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження мають право одержувати лише сторони виконавчого провадження або їх представники. Також було зазначено, що на теперішній час відкритих виконавчих проваджень на виконанні в Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції немає, тому для вирішення питання зняття арешту з майна, належного ОСОБА_4, порадили звернутися до суду. Вважає, що дії державного виконавця Сігай А.О. є незаконними та такими, що порушують її охоронювані законом інтереси. Тому, на підставі вищевикладеного просила знати арешт з будинку №6 по вулиці Тельмана у місті Кривому Розі.

Ухвалою від 14.12.2016 року замінено первісного відповідача Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції на належного відповідача - публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», а також залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи за її відсутності, а також зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала щодо зняття арешту з будинку №6 по вулиці Тельмана (нині - Галахівська) в місті ОСОБА_1, накладеного згідно постанови державного виконавця Центрально-Міського ВДВС м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.08.2012 року, який належить померлому ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання від 29.12.2004 року за реєстровим номером 21815, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5, що також зазначено у письмових поясненнях до позову (а.с.52-54).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання 25.01.2017 року не зявилась, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заперечення в яких зазначила, що заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. На виконанні в Центрально-Міському ВДВС Криворізького МУЮ перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н-1463 від 18.06.2009, що виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, характером стягнення в якому було стягнення заборгованості в розмірі 5092,77 грн. з боржника ОСОБА_4 на користь ВАТ «Криворіжгаз». У 2010 році на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н-1463 від 18.06.2009, виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, характером стягнення в якому було стягнення судового збору у розмірі 25,50 грн. з ОСОБА_4 на користь держави. У 2011 році на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з виконання постанови № 1/378 від 17.09.2009, що видана Адміністративною комісією Центрально-Міської районної у місті ради про стягнення штрафу у сумі 85,00 грн. з ОСОБА_4 на користь держави. У 2012 році на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу № 444/2160/12 від 22.03.2012, що виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення боргу у розмірі 5453,60 грн. з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Криворіжгаз». В рамках даного провадження державним виконавцем 22.08.2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. У 2012 році на виконанні у відділі ДВС перебувало виконавче провадження з виконання судового наказу №444/2160/12 від 22.03.2012, що виданий Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення судового збору 107,30 грн. з ОСОБА_4 на користь держави. Вищевказані виконавчі провадження були завершені державним виконавцем на підставі вимог п. 10 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» та передані на зберігання до архіву. Відповідно до п. 9.9 «Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби», строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень становлять 3 (три) роки, після чого вони підлягають знищенню. Також, у відділі ДВС на виконанні перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-426 від 08.11.2005, що виданий Центрально-Міським судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частина з усіх видів доходу з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6. У 2015 році дане виконавче провадження було завершено на підставі вимог п. 3 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження». Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області заперечує проти звільнення майна, належного боржникові ОСОБА_4, з-під арешту, оскільки у державного виконавця немає детальної інформації щодо виконання боржником згадуваних вище рішень суду, сплати виконавчого збору на користь держави та витрат на проведення виконавчих дій. На момент завершення виконавчих проваджень у державного виконавця були відсутні правові підстави для звільнення майна боржника з-під арешту, оскільки ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачалось, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші виті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Як було зазначено вище, державному виконавцеві, у звязку із знищенням виконавчих проваджень, невідомо чи сплачено боржником ОСОБА_4 заборгованість на користь різних стягувачів, виконавчого збору на користь держави, та витрати на проведення виконавчих дій. Отже, на підставі вищевикладеного просили в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в повному обсязі (а.с.37-39).

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.

Так, матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок №6 по вулиці Тельмана у місті Кривому Розі належить ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання від 29 грудня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстровано в реєстрі за № 21815 (а.с.8), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40175781 від 18.04.2015 року (а.с.9).

З свідоцтва про народження серії І-КИ № 305738 від 14 квітня 1995 року вбачається, що ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 (а.с.7).

Однак, 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 помер, актовий запис № 1414, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії І-КИ № 596686, виданого 19 грудня 2014 року (а.с.6).

Після смерті батька, ОСОБА_4, позивач 18 квітня 2015 року звернулась до Першої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с.23) та в процесі отримання свідоцтва про право на спадщину було виявлено арешт на спадкове майно спадкодавця, накладений державним виконавцем Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції.

В подальшому, ОСОБА_3 звернулась до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області з заявою про зняття арешту з майна, яке належало її батьку, ОСОБА_4, та отримала письмову відповідь від 02.11.2015 за вих.. № 3618/-В/8, з якої вбачається наступне. На виконанні у Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції перебували виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих документів: виконавчого листа № 2-426 від 08.11.2005 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення 1/4 частини аліментів з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6; судового наказу № 2н-1463 від 18.06.2009 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_4 25,50 грн. судового збору на користь держави; судового наказу № 2н-1463 від 18.06.2009 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_4 5092,77 грн. на користь ВАТ «Криворіжгаз»; постанови № 1/378 від 17.09.2009 року, виданої Адміністративною комісією Центрально-Міської районної у місті ради, про стягнення з ОСОБА_4 85,00 грн. штрафу на користь держави; судового наказу № 444/2160/12 від 22.03.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_4 107,30 грн. судового збору на користь держави; судового наказу № 444/2160/12 від 22.03.2012 року, виданого Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу, про стягнення з ОСОБА_4 5453,60 грн. боргу на користь ПАТ «Криворіжгаз». Оскільки заборгованість по зазначеним вище виконавчим документам боржником сплачено не було, у державного виконавця не має правових підстав зняти арешт з майна боржника, оскільки ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» цього не передбачає. Водночас повідомили, що майно, належне на праві власності боржнику, може бути звільнено з-під арешту на підставі окремої ухвали суду (а.с.11).

03 листопада 2015 року ОСОБА_3 звернулась з письмовою заявою до начальника Центрально-Міського ВДВС Криворізького МУЮ Дніпропетровської області ОСОБА_8 про надання їй копії постанови про накладення арешту та про його зняття в звязку з погашенням нею заборгованості (а.с.12).

Так, у листі Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 16.11.2015 за вих. № 18054 зазначено наступне. В процесі виконання державним виконавцем 22.08.2012 року було винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все нерухоме майно, належне боржникові ОСОБА_4. Надати копію зазначеної постанови немає можливості, оскільки матеріали виконавчого провадження мають право одержувати сторони виконавчого провадження, або їх представники. На теперішній час відкритих виконавчих проваджень на виконанні в Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції немає, тому для вирішення питання зняття арешту з майна, належного ОСОБА_4, було пораджено звернутись до суду (а.с.13).

Однак, з наданих суду довідок ПАТ «Криворіжгаз» вбачається, що заборгованість за судовими наказами № 444/2160/12 від 22.03.2012 року та № 2н-1463 від 18.06.2009 року сплачена у повному обсязі (а.с.10, 56-57).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та обєктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому згідно розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач звернулась до суду у звязку з накладенням арешту на належне її померлому батьку майно, в ході примусового виконання судового рішення, тому до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, що регулюють питання звільнення майна з-під арешту, та Цивільного кодексу України, що регулюють питання визначення способів захисту права власності.

Частинами 1-3 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Частиною 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно абз. 1 п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

Абзацом 1 та 2 п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» передбачено, що згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі обєднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, повязаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна. При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна.

Частиною 4 статті 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 16 ЦК України та нормами глави 23 ЦК України визначені основні способи захисту порушених прав, в тому числі права власності. Так, відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути вимоги про припинення дії, яка порушує право.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та зняття арешту з будинку № 6 по вулиці Тельмана у місті Кривому Розі, який було накладено на підставі постанови державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, оскільки позивач набула право власності на домоволодіння у порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_4, а також погасила наявну заборгованість померлого, через яку було накладено арешт на вказаний будинок, про що свідчать довідки, наявні в матеріалах справи.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 60, 209, 213, 215-218 ЦПК України, ст.ст. 57, 60 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», суд

ухвалив:

ОСОБА_9 Владиславівни до публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту, накладеного на нерухоме майно - задовольнити.

Зняти арешт з будинку №6 по вулиці Тельмана у місті Кривому Розі, накладений згідно постанови державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 22 серпня 2012 року, який належав померлому 11 грудня 2014 року ОСОБА_4 на підставі договору довічного утримання від 29 грудня 2004 року за реєстровим номером 21815, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а у разі відсутності особи яка має право на апеляційне оскарження, протягом 10-ти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано, а у разі її подання - після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано судом апеляційної інстанції.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О. Кузнецов