Справа № 635/4607/17
Провадження № 2/635/2794/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

Головуючого судді - Караченцева І.В.,

за участю секретаря - Ус Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики .

До суду надійшла письмова заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на магазин № 34, літ. «А», загальною площею 158,6 кв.м. за адресою: Херсонська область, м. Херсон, смт. Комишани, вул. Нижня (стара назва вул. Нижня смт. Комишани), буд. 91, з забороною розпорядження, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 06.12.2013 р. номер 2022 та накладення арешту на транспортні засоби, а саме: Mazda CX-5 2016 р. обєм двигуна 2488, а також Fiat Doblo 2010 р., обєм двигуна 1538 з забороною розпорядження, що зареєстровані за ОСОБА_2.

Позивач обґрунтовує свої вимоги ти, що 13.12.2013 р. між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики № 1/13.

01.12.2014 р. між ним та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір поруки №1А. Станом на день подання заяви, ОСОБА_2 заборгованість перед позивачем за договором позики не сплачено. З моменту настання строку повернення коштів минуло вже 2 роки. Відповідач ОСОБА_2 не бажає повертати кошти, про що повідомила позивачу при усній розмові. Ціна позову складає 4124670 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_2 у приватній власності має обєкт нерухомості, а саме: магазин № 34, літ. «А», загальною площею 158,6 кв.м. за адресою: Херсонська область, м. Херсон, смт. Комишани, вул. Нижня (стара назва вул. Нижня смт. Комишани), буд. 91, середня вартість якого складає 800000 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_2 має у своїй власності транспортні засоби, а саме: Mazda CX-5 2016 р. обєм двигуна 2488, середня вартість якого складає 650000 грн. 00 коп., а також Fiat Doblo 2010 р., обєм двигуна 1538, середня вартість якого становить 220000 грн. 00 коп.

Таким чином, сукупна вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт становить 1670000 грн. 00 коп.

Таким чином, позивач вважає, що необхідно вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищевказане майно із забороною ним розпоряджатися.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, перевіривши та оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 р. № 9 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 р.), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати

особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Так, в заяві про забезпечення позову, всупереч вимогам ст. 151 ч. 2 п. 2), п. 3), ч. 3 ЦПК України не обґрунтована необхідність забезпечення позову та в заяві ОСОБА_1 не вказано та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім цього, до заяви про забезпечення позову не додано документ, що посвідчує право власності відповідача ОСОБА_2 на транспортні засоби, на які позивач просить накласти арешт із забороною розпорядження, їх реєстрацію за відповідачем.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.20006 р. № 9 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 р.), суд,-

У Х В А Л И В:

У забезпеченні позову ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В.Караченцев