Справа № 305/1762/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючої - судді Кожух О.А.,

суддів - Кондора Р.Ю., Собослоя Г.Г.,

за участі секретаря - Терпай С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 16 травня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство «Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та оплату за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з 2000 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала на різних посадах, та 01.08.2016 переведена на посаду вартового КПП №2 Середньоріцького лісництва. Є членом первинної профспілкової організації ДП «Великобичківське лісомисливське господарство».

Вказувала, що згідно наказу ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» № 245/к від 08.09.2016 її звільнено з посади вартового КПП №2 Середньоріцького лісництва на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довір'я.

Таке звільнення вважає незаконним, оскільки здійснювала чергування на зміні добросовісно, винних дій не вчиняла, звільнення здійснено у період її тимчасової непрацездатності.

Указувала, що протягом одного місяця з дня вручення їй копії наказу про звільнення вона подала до суду позовну заяву про поновлення на роботі в порядку адміністративного судочинства, однак в ході розгляду справи встановлено, що спір має розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки вона не являється держслужбовцем. 17.10.2016 її адміністративний позов залишено без розгляду.

Посилаючись на дані обставини, просила визнати причини пропуску строку для звернення до суду поважними та поновити даний строк; визнати незаконним та скасувати наказ №245/к від 08.09.2016 про її звільнення; поновити її на посаді вартового КПП №2 Середньоріцького лісництва Державного підприємства «Великобичківське лісомисливське господарство» Закарпатського обласного управління лісового та мисливського господарства; стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на посаді.

Рішенням Рахівського районного суду від 16.05.2017 у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування рішення місцевого суду та ухвалення нового рішення про задоволення її позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просив рішення суду залишити без змін.

Особи, якіеруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. а.с.99-102).

Зважаючи на те, що доводи апелянта викладені у позовній заяві та у апеляційній скарзі, представником відповідача подано заперечення на апеляційну скаргу, а отже, позиція сторін апеляційному суд відома, судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. 197, ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено та вбачається з матеріалів справи, що з 2000 року ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у трудових відносинах та працювала на різних посадах, зокрема 01.08.2016 переведена на посаду вартового КПП №2 Середньоріцького лісництва (а.с.7).

ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» видано наказ №119 від 27.07.2016 "Про проведення службового розстеження". За результатами останнього комісією в складі голови Р.В. Ясінчак, членів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 02.08.2016 складено акт службового розстеження факту скоєння незаконного вивезення 23.07.2016 через КПП №2 в смт. Кобилецька Поляна лісовозною машиною "Урал" лісопродукції з державного лісового фонду (а.с.31-32).

З указаного наказу №119 від 27.07.2016 та Акту від 02.08.2016 вбачається, що за обставинами, викладеними у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 27.07.2016, остання у період з 04 год.00 хв. по 06 год.00 хв. навмисно відкрила ворота для безперешкодного проїзду лісовоза і самовільно, без попередження керівництва, відлучилася з робочого місця. Своє відлучення ОСОБА_1 пояснює тим, що у її сина різко підвищилася температура тіла і вона змушена була надати йому медичну допомогу, хоча на підтвердження даного факту жодного документу не надала.

Згідно даних з камер відеоспостереження ОСОБА_1 виїхала з КПП №2 квадроциклом о 21 год.53 хв. 22.07.2016 та повернулася на КПП №2 о 07 год.40 хв. 23.07.2016. У своїх поясненнях від 29.07.2016 року водій лісовозного автомобіля "Урал" ОСОБА_8 пояснив,що 23.07.2016 у період з 04 год.00 хв. по 06 год.00 хв. він перебував за кермом службового автомобіля та фактично здійснював незаконне вивезення лісопродукції з кв.АДРЕСА_1. Зазначену лісопродукцію 22 липня 2016 року водій ОСОБА_8 звіз із естакади в ур. Росолово (кв.20 виділ 33), яка заготовлена з лісосіки головного користування кв.18 виділ 46 Середньоріцького лісництва. На вказаній ділянці ФОСПД ОСОБА_9 здійснює суцільну вузьколісосічну рубку на підставі договору №105 від 23.03.2016. Разом з ним у автомобілі знаходився лісоруб ФОСПД ОСОБА_9 ОСОБА_10 З пояснень ОСОБА_8 було встановлено, що вище згадане незаконне вивезення було організовано його знайомим ОСОБА_11. Останній близько місяця тому запропонував ОСОБА_8 1000 гривень та 40 літрів дизельного пального за виконання вказаної роботи. Через скрутне матеріальне становище та запевнення ОСОБА_11 про те, що існує відповідна домовленість, ОСОБА_8 фактично погодився виконати незаконне вивезення лісопродукції. ОСОБА_8 вину свою у скоєному визнав.

Начальником відділу лісового господарства ОСОБА_5 02.08.2016 було складено протокол про адміністративне правопорушення №050/0 та винесено відповідну постанову про накладення на ОСОБА_8 адміністративного стягнення у виглядів штрафу. Розмір збитків нанесених підприємству вказаним лісопорушенням становить 26813,97 гривень. Таким чином, встановлено, що вартовий Кобилецько-Полянського лісництва ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11, ОСОБА_10, та ОСОБА_8 у порушення своїх посадових обов'язків умисно сприяла незаконному вивезенню лісопродукції об'ємом 21,65 куб.м та своїми незаконними діями допустила нанесення збитків підприємству, а також самовільно залишила місце роботи, чим фактично сприяла скоєнню незаконного вивезення лісопродукції.

Наказом №138 від 29.08.2016 затверджено результати проведення службового розтеження за фактом незафіксованого вивезення лісопродукції через КПП №2, при якому позивача ОСОБА_1 визнано такою, що втратила довіру (а.с.28-30).

Згідно з частиною першою статті 43 КЗпП звільнення на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП потребує попередньої згоди виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, окрім випадків, якщо працівник не є членом професійної спілки, що діє в організації, або профспілкової організації в організації немає.

Оскільки ОСОБА_1 являлася членом профспілки ДП "Великобичківське ЛМГ", протоколом засідання профспілкового комітету №9 від 05.09.2016 надано згоду на звільнення із займаної посади вартового КПП №2 Середньоріцького лісництва ОСОБА_1 за п.2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з втратою довіри (а.с.33, 39-40)

Наказом №245/к від 08.09.2016 ОСОБА_1 звільнено з посади вартового КПП у Середньоріцькому лісництві ДП «Великобичківське ЛМГ» на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України, у зв'язку з втратою довір'я (а.с.5).

Також установлено, що ОСОБА_1 у період з 30 серпня по 9 вересня 2016 року включно перебувала на лікарняному, про що Великобичківською міською лікарнею 30.08.2016 видано листок непрацездатності серії ВГЮ №388805 (а.с.9).

Згідно акту ДП «Великобичківське ЛМГ» від 19.09.2016 зазначений листок непрацездатності надійшов на адресу підприємства тільки 19.09.2016 (а.с. 38).

У подальшому ДП "Великобичківське ЛМГ" було видано наказ №47/к від 28.02.2017 "Про внесення змін до наказу №245/к від 08.09.2016", яким змінено дату звільнення ОСОБА_1 із 08.09.2016 на 12.09.2016 (а.с. 64).

Враховуючи те, що з позовом про поновлення на роботі ОСОБА_1 спочатку звернулася своєчасно в порядку адміністративного судочинства, де виявивши необхідність звернення до суду загальної юрисдикції, без зволікань пред'явила позов до Рахівського районного суду, строк установлений статтею 233 КЗпП пропущено з поважних причин, а тому такий вірно поновлено місцевим судом.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Правові позиції щодо розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року (справа № 6-104цс14), від 23 грудня 2015року (справа № 6-1093цс15), від 20 квітня 2016 (справа N 6-100цс16).

Відповідно до цих висновків розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з'ясувати: чи становить виконання операцій, пов'язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей

Між ДП «Великобичківське лісомисливське господарство» та ОСОБА_1 01.09.2015 було укладено договір №91 про майнову та дисциплінарну відповідальність матеріально-відповідальної особи, згідно якого остання прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за всі передані їй ДП «Великобичківське ЛМГ» в установленому порядку матеріальні цінності по інвентаризаційному опису та грошові кошти, що надходили в підзвіт протягом всього часу дії даного договору, а пунктом 8 цього договору передбачено, що окрім матеріальної відповідальності за порушення своїх обов'язків Працівник карається дисциплінарним стягненням у виді догани або звільнення. (а.с. 34).

Оцінюючи у сукупності обставини справи, факти, що стали підставою для висловлення недовіри позивачу, судова колегія вважає, що такі мали безпосереднє відношення до трудових обов'язків позивача, пов'язані з обслуговуванням працівником товарних цінностей, спричинені винним діянням працівника, і давали підстави для втрати довір'я до нього з боку власника.

Посилання ОСОБА_1 на відлучення з роботи у зв'язку із захворюванням дитини є необґрунтованим, не підтверджено належними й допустимими доказами, не може слугувати виправданням залишення місця роботи без письмового дозволу безпосереднього керівника служби, що призвів до викрадання лісопродукції та спричинення збитків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 є правильним.

Суд вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, дотримався процедури розгляду справи та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до приписів ст. 308 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Рахівського районного суду від 16 травня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча

Судді