АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №623/2953/16-ц Головуючий суддя І інстанції Гуренко М. О.
Провадження № 22-ц/790/1854/17 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів найму (оренди)
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.17 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Малінської С.М.,

суддів: Бровченка І.О., Карімової Л.В.,

за участю секретаря - Кучер Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Хлібопродукт» про розірвання договору оренди землі, -

у с т а н о в и л а:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт" про розірвання договору оренди землі, посилаючись на те, що згідно із Державним актом на право власності на землю НОМЕР_1 від 20 березня 2002 року, зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 282 позивач є власником земельної ділянки загальною площею 3,8827 га, яка розташована на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно з договором оренди землі без номера і дати, зареєстрованим в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель 19 грудня 2011 року вчинено запис № 00499.

Земельна ділянка контур № 25+44 була передана позивачем в оренду відповідачу по акту приймання-передачі без дати.

18 жовтня 2016 року позивач відправив рекомендований поштовий лист на ім'я орендаря з повідомленням про розірвання вищезазначеного договору в односторонньому порядку, що підтверджується відповідною квитанцією, який отриманий відповідачем 21 жовтня 2016 року.

Оскільки на його звернення щодо розірвання договору оренди землі Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт" відповідь не надано про непогодження на розірвання договору, він звернувся до суду з вказаним позовом і просив суд розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, постановити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апелянт зазначає, що досліджуючи в судовому засіданні обставини справи суд вийшов за межі пред'явленого позову, судом проігноровано той факт, що заявлені вимоги базуються не на пунктах 37 та 38 договору.

Посилаючись на ст. ст. 651, 654 ЦК України, вказує на те, що повідомив орендаря -відповідача про розірвання договору в строк 10 січня 2017 року більше ніж за два місяці до початку польових робіт, вважає, що виконав 39 пункт договору, а тому має законні підстави для розірвання договору оренди землі.

Зазначає, що судом проігноровано норми матеріального права, зокрема ст. ст. 24, 25, ч. 4 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України.

Висновок суду про те, що доводи позивача щодо можливості розірвання договору оренди землі з підстав, передбачених пунктом 39 договору, не можуть буди прийняті до уваги, оскільки в даному пункті сторони погодили процедуру, за умови дотримання якої договір оренди може бути розірвано в односторонньому порядку, і яка не є тотожною підставам припинення користування земельною ділянко, апелянт вважає помилковим.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що звертаючись з позовом, позивач послався на пункт 39 договору оренди землі, укладеного з ТОВ «Хлібопродукт», згідно з яким розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. При цьому, підстав, передбачених законом або договором, для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не навела.

З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки немає. Понесені позивачем судові витрати в сумі 551,20 грн. не компенсуються у зв'язку із відмовою в задоволенні позову.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як встановлено судовим розглядом та вбачається з матеріалів справи, що позивачу на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 20.03.2002 року НОМЕР_1, зареєстрованого в Ізюмському міськрайонному відділі реєстрації Харківської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель 19 грудня 2011 року вчинено запис за № 00499, належить земельна ділянка № 365, контур № 25+44 розміром 3.8827 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. (а.с.6-7) та між ОСОБА_1 та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібопродукт" було укладено договір оренди земельної ділянки без номера і дати кадастровий номер НОМЕР_2, загальною площею 3,8827 га, в тому числі ріллі 3,8827 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області ААП «Світанок», технічної документації зі складання державних актів на право приватної власності на землю, державна реєстрація земельної ділянки 19.12.2011 року в Міськрайонному управлінні Держкомзему у місті Ізюм і Ізюмському районі Харківської області, строком на 25 років.

Пунктами 37, 38 договору передбачено, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

ОСОБА_1 та СГ ТОВ "Хлібопродукт" в особі директора ОСОБА_3 підписали акт визначення меж земельної ділянки в натурі та акт приймання-передачі земельної ділянки. (а.с.11).

Згідно з частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Це пов'язано з тим, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються нормами Земельного кодексу України (далі ЗК України), Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спеціальним Законом України «Про оренду землі» від 06.10.1998р. № 161-ХІV із змінами (далі по тексту Закон України «Про оренду землі»), тощо.

Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, одним з правових наслідків порушення зобов'язання може бути розірвання договору.

В договорі оренди землі сторони погодили, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно зі статтею 13 Закону № 161-Х1У договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

На вимогу однієї із сторін договорі оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону № 161-Х1У).

Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є:

а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою;

б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом;

в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій;

г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам;

г) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням;

д) систематична несплата земельного податку або орендної плати;

е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;

є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», та ст. 93 ЗК України оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (стаття 25 Закону України «Про оренду землі»).

Частиною 3 статі 31 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України

За правилами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути розірваний або змінений за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Так, пункт 37 зазначеного договору оренди викладено в наступній редакції: «Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом».

Згідно пункту 38 дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішення суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з пунктом 39 розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається лише за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за 2 місці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року.

Звертаючись із позовом, позивач послався на пункт 39 договору оренди землі, укладеного з СТОВ «Хлібопродукт», згідно з яким розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. При цьому підстав, передбачених законом або договором, для розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку позивачем не наведено.

П. 39 договору не містить підстав розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, а містить тільки умови розірвання, а тому п. 39 не може застосовуватись без врахування п. п. 37, 38 договору.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо можливості розірвання договору оренди землі з підстав, передбачених пунктом 39 договору оренди, не можуть бути прийняті до уваги. В даному пункті сторони погодили процедуру, за умови дотримання якої договір оренди може бути розірвано в односторонньому порядку, і яка не є тотожною підставам припинення права користування земельною ділянкою.

З огляду на вищевикладене, підстав для розірвання укладеного між сторонами договору оренди земельної ділянки площею 3,8827 га, розташованої на території Левківської сільської ради Ізюмського району Харківської області, немає.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, рішення суду є законним і обґрунтованим, судом повно та всебічно досліджені надані докази, їм надана належна оцінка і, згідно встановленого, ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, підстав для його скасування не вбачається, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 11 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий -

Судді :