Справа № 362/6311/16-ц Головуючий у І інстанції Корнієнко С. В.
Провадження № 22-ц/780/3192/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 57 18.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого Лівінського С.В.

суддів: Березовенко Р.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря судового засідання Вергелес О.А.

розглянувши справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Комунального підприємства "Центр розвитку інвестицій Васильківського району" про зняття арешту з нерухомого майна за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2016 року позивачі звернулися до суду із вимогами про скасування постанови слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області Гунька В.Ю. від 15 травня 2006 року про накладення арешту на обєкт злочинних дій, а саме земельну ділянку розташовану в с. Гвоздів, Васильківського району, Київської області загальною площею 22.5856 га, та покласти обовязок на державного реєстратора Васильківського міськрайонного управління юстиції внести відповідні зміни про зняття арешту до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Свої вимоги обґрунтовували, тим що вони є власниками вище зазначеного нерухомого майна, проте постановою слідчого СУ ГУ МВС України в Київській області від 15 травня 2006 року, в межах розслідування кримінальної справи, на земельну ділянку загальною площею 26.168 га ( з яких 22.5856 га належить позивачам) було накладено арешт. При цьому позивачі до даного кримінального провадження не мають жодного відношення.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року позов ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Знято арешт та заборону відчуження з земельної ділянки, загальною площею 22.5856 га, кадастровий № :01:039:0001, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Гвоздівської сільської ради Васильківського району Київської області, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5, та був накладений на підставі постанови слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ МВС України в Київській області в межах кримінальної справи № 27-866 від 15 травня 2006 року.

Товариство з обмеженою відповідальністю (далі також-ТОВ) «Агенція спортивних розваг» з вказаним рішенням не погодилось та подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати і через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, провадження у справі закрити.

Позивачі та відповідачі рішення суду не оскаржили.

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи сповіщені належним чином, що відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, але частково.

Відповідно до статті 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте рішення суду першої інстанції, на думку колегії суддів, зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що будь-яких правових підстав для подальшого арешту майна не має, а тому, з метою недопущення порушення майнових прав позивачів, прийшов до висновку, що заборона щодо нерухомості підлягає скасуванню.

Однак, погодитися з цим висновком районного суду не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 15 травня 2013 року (6-26цс13).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, наведені вище висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, мали бути враховані районним судом при застосуванні вказаних норм права. Суд мав право відступити від правових позицій, викладених у висновках Верховного Суду України, однак з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Тому доводи апеляційної скарги щодо необхідності скасування судового рішення через те, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та закриття провадження у справі у звязку зцим, не ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, згідно із ст. 3 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення, перелік яких передбачений ст. 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Забезпечуючи усім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

Тому, на думку колегії суддів, обраний позивачами спосіб захисту порушеного права, - скасування постанови слідчого про накладення арешту на земельну ділянку вимогами закону не відповідає.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протягом 2006-2017 років право власності на спірне майно, поряд з іншим, являється предметом спору в судах різних юрисдикцій, окрім позивачів, між Гвоздівською сільською радою, ТОВ «Гвоздів-Агро», ТОВ «Агенція спортивних розваг», а також ОСОБА_7, які до участі в розгляді справи залучені не були.

Окрім того, спірною постановою слідчого в особливо важливих справах СУ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_8 від 15 травня 2006 року було накладено арешт на земельну ділянку загальною площею 26,168 га, яка розташована в с. Гвоздів Васильківського району Київської області (кадастрові №№ :01:046:0013 та :01:039:0001).

Що ж до спірної земельної ділянки, розташованої за адресою вул. Леніна, 11, с. Гвоздів, Васильківського району, Київської області, кадастровий № :01:039:0001, то арешт на неї було накладено постановою слідчого б/н від 23 березня 2007 року.

Наведене міськрайонним судом залишено поза увагою, тому, судове рішення через порушення судом норм матеріального і процесуального права, на підставі п. 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволені позову.

Крім того, знявши арешт та заборону відчуження зі спірної земельної ділянки, міськрайонний суд, в порушення вказаних вимог, фактично вийшов за межі позовних вимог.

25 травня 2017 року до Апеляційного суду Київської області надійшла заява ТОВ «Агенція спортивних розваг» про повернення надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 3520 грн.

Відповідно до п. п. 1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що ТОВ «Агенція спортивних розваг» сплатило судовий збір двічі, сплачений заявником судовий збір підлягає поверненню.

Керуючись ч. 3 ст. 209, ст. ст. 218, 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4) ч.1 ст. 309 ст. ст. 313 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» про повернення судового збору - задовольнити.

Повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція спортивних розваг» надмірно сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги згідно з квитанцією № 0.0.760001408 від 07 травня 2017 року в розмірі 3520,00 грн на розрахунковий рахунок 0001, отримувач ГУ ДКСУ у Київській області, код отримувача - 37955989, код банку отримувача - 821018. Оригінал квитанції зберігається в матеріалах справи.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий С.В. Лівінський

судді: Р.В. Березовенко

ОСОБА_2