Справа № 323/3827/16-ц
Провадження № 2/323/115/17
УХВАЛА

Іменем України

31.01.2017 р. м.Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області в складі : головуючої судді Щербань Л.С., при секретарі Щербині Л.Г., за участю адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує, що він є батьком ОСОБА_3.

Позивач являється інвалідом ІІ групи по онкологічному захворюванню. За характером захворювання потребує постійної сторонньої допомоги і догляду. Крім того, він витрачає значні кошти для підтримання свого здоровя, а саме для придбання ліків, медичного приладдя, на що у нього не вистачає коштів.

На думку позивача відповідачка має змогу підтримувати його матеріально.

Раніше позивач звертався до Оріхівського районного суду Запорізької області про стягнення зі ОСОБА_4 (наразі ОСОБА_3) ? усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку. Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2009 року з ОСОБА_4 на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 02.02.2010 року рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 13 жовтня 2009 року змінено, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь позивача у розмірі 1/8 частки всіх видів доходу, починаючи з 08 липня 2009 року і довічно, решту рішення залишено без змін.

Наразі стан здоровя позивача погіршився, збільшилась кількість медичних препаратів, зносилися усі його речі та взуття, а на придбання нових у нього бракує коштів. Крім того, значно зросли ціни на оплату житлово-комунальних послуг та продукти харчування.

Відповідачка не допомагає позивачу матеріально, не виплачує аліменти, які були встановлені рішенням суду.

Просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача- Кріс-Білємскої (ОСОБА_4) ОСОБА_5 на його утримання та стягнути їх у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, щомісячно довічно.

В судовому засіданні сторони зробили спільну заяву і надали суду укладену та підписану мирову угоду з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок. За умовами мирової угоди:

1. ОСОБА_2 заявляє, що відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області на його користь з ОСОБА_3 стягнуто аліменти у розмірі 1/8 частки усіх видів доходу, починаючи з 08.07.2009 і довічно.

Наразі ОСОБА_3 має відповідно до довідки державного виконавця Оболонського районного ВДВС міста Київ перед ним заборгованість за несплачені аліменти у сумі 45670 гривень 49 копійки

2. ОСОБА_3 заявляє, що має у власності 1 -кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1, згідно Договору дарування від 02.12.2003 року.

На дану квартиру накладено обтяження 28.08.2012 року державним виконавцем винесено постанову про решт майна і заборону на його відчуження.

3. За цією мировою угодою право на аліменти для ОСОБА_2, встановлене рішенням Апеляційного суду Запорізької області, припиняється у звязку із передачею права власності на зазначену квартиру.

4. Борг ОСОБА_3 перед ОСОБА_2 по аліментах на утримання ОСОБА_2, який існує на час укладення цієї угоди, анулюється.

5. Право на аліменти на утримання ОСОБА_2 вважається припиненим.

6. Виконавче провадження у справі припиняється з моменту ухвалення судового рішення щодо визнання мирової угоди.

7. За ОСОБА_2 визнається право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

8. Сторони також домовилися про те, що передача ОСОБА_2 нерухомого майна, яке є предметом цієї угоди, здійснюється шляхом вручення набувачеві майна правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 02.12.2003 року. Знаходження цього документа на руках у ОСОБА_2, буде підтвердженням факту передачі нерухомого майна з метою припинення права на аліменти.

9. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стверджують один одному та повідомляють усім зацікавленим у тому особам, що: при укладанні цього договору вони усвідомлювали (і усвідомлюють) значення своїх дій і могли (можуть) керувати ними і не страждають на захворювання, які перешкоджали б цьому; не обмежені у праві укладати правочини; не визнані у встановленому порядку недієздатними (обмежено дієздатними); розуміють природу цього правочину, свої права та обов'язки за договором; при укладенні договору відсутній будь-який обман чи інше приховування фактів, які б мали істотне значення та були свідомо приховані ними; договір укладається ними згідно зі справжньою їхньою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску; договір укладається на вигідних для них умовах і не є результатом впливу тяжких обставин.

10. При визнанні судом мирової угоди, відповідно до ч. 7 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», Сторони вважають за доцільне визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

11. При визнанні судом мирової угоди, відповідно до ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», Сторони вважають за доцільне зняти арешт з майна квартири за адресою: АДРЕСА_3.

Просять визнати мирову угоду та провадження по справі закрити.

Зазначена спільна заява та мирова угода, укладена сторонами, приєднані до справи.

Суд, вивчивши мирову угоду, зясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3ст. 31 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до статті 175 ЦПК України передбачено, що мирова угода є договором, який укладається для врегулювання спору шляхом взаємних поступок. Мирова угода укладається сторонами (позивачем і відповідачем) і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову. Мирова угода не може створювати прав та обов'язків у інших осіб, а також обмежувати ці права. Предметом мирової угоди є врегулювання спору, який розглядається в суді. Тому домовленість сторін не повинна виходити за межі предмету позову. В мировій угоді не допускається врегулювання питань, які не пов'язані зі предметом спору.

Суд зобов'язаний перевірити, чи не суперечить мирова угода закону, а також, чи не порушує вони прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Предмет мирової угоди обмежується предметом спору у конкретній цивільній справі.

Предметом спору по даній цивільній справі є вимоги позивача про зміну розміру аліментів, стягнутих на його користь з відповідачки.

Проте, як вбачається з тексту мирової угоди поданої на затвердження суду, спірні правовідносини стосувалися не лише справи про стягнення аліментів, оскільки в мировій угоді ставиться питання про зняття арешту з квартири за адресою: АДРЕСА_3, а відтак умови укладеної мирової угоди знаходяться поза межами предмету спору. Крім того сторонами не надані докази того, що дана квартира належить відповідачці, а умови мирової угоди стосуються лише прав та обовязків сторін та не обмежують прав третіх осіб.

Отже, мирова угода містить умови, які суперечать ст. 175 ЦПК України. Суд з власної ініціативи не може вносити корективи та виправляти положення мирової угоди.

За положеннями ч. 5ст. 175 ЦПК України якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди.

Оскільки умови мирової угоди суперечать закону, суд постановляє ухвалу про відмову у визнанні мирової угоди і продовжує судовий розгляд.

Керуючись ст..ст. 175, 372 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У визнанні мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, відмовити.

Розгляд цивільної справи продовжити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.С.Щербань