Провадження № 2/638/316/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
20 січня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право на реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 та за яким залишається право власності на квартиру.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач являється її сином. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1994 року реєстраційний № НОМЕР_1 , їй та її сину відповідачу у справі ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . 21.07.2015 року відповідач виїхав в м. Нижній Новгород РФ, де працює і проживає до теперішнього часу 09.08.2016 року відповідач надав їй довіреність, якою він уповноважив її бути його представником у всіх організаціях та закладах міста Харкова з питання зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 , для постійного місця проживання на території Російської Федерації, для чого надає їй право отримувати та подавати від його імені заяви, клопотання, довідки, паспорт, посвідчення та інші документи, сплачувати збори, мита, проставити штампи в паспорті та інших документах про зняття з реєстраційного обліку та реєстрації, з право отримання листка вибуття та інших необхідних документів. Але на підставі довіреності зняти з реєстрації осіб не вбачається можливим, а приїхати в Україну відповідач не має можливості. Реєстрація в квартирі відповідача обмежує її права, як власника квартири та перешкоджає розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача, якій в квартирі не проживає. У зв`язку з чим вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить задовольнити, справу розглядати без її участі, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки не надав, представника, який би діяв від його імені до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Харківської міської ради, в судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судовим розглядом справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється сином позивача ОСОБА_1 .
На підставі свідоцтва про право власності на житло від 28.11.1994 року реєстраційний № НОМЕР_1 , позивачу ОСОБА_1 та її сину відповідачу у справі ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .
21.07.2015 року відповідач виїхав в м. Нижній Новгород РФ, де працює і проживає до теперішнього часу.
09.08.2016 року відповідач надав на ім`я позивача довіреність, якою він уповноважив ОСОБА_1 бути його представником у всіх організаціях та закладах міста Харкова з питання зняття його з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2 , для постійного місця проживання на території Російської Федерації, для чого надає їй право отримувати та подавати від його імені заяви, клопотання, довідки, паспорт, посвідчення та інші документи, сплачувати збори, мита, проставити штампи в паспорті та інших документах про зняття з реєстраційного обліку та реєстрації, з право отримання листка вибуття та інших необхідних документів.
Але на підставі довіреності зняти з реєстрації осіб не вбачається можливим, а приїхати в Україну відповідач не має можливості.
Реєстрація в квартирі відповідача обмежує права позивача, як власника квартири та перешкоджає розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача, якій в квартирі не проживає.
Згідно даних довідки з місця проживання АДРЕСА_3 , в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_2 з 30.08.1996 року.
Відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі з 2015 року, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до РФ.
Згідно даних довідки Шевченківського районного комісаріату Міністерства оборони України, від 18.08.2016 року № 4/151, рядовий запасу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з військового обліку у Шевченківському РВК м. Харкова 18.08.2016 року, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання до Росії
Реєстрація в квартирі відповідача обмежує права позивача, як власника квартири та перешкоджає позивачу розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача.
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність будь-яких інших умов між сторонами щодо проживання відповідача у спірній квартирі не встановлено.
Вимогами п. 39 роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що, оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Таким чином, реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача, щодо подальшого володіння, користування та розпорядженню нею.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010р.), суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право на реєстрацію в квартирі АДРЕСА_1 та за яким залишається право власності на квартиру.
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко