АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/7234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою КобецьОлени Анатоліївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

№ апеляційного провадження №22-ц/796/1164/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016року задоволено позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі по тексту - ПАТ «Укргазвидобування») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Визнано незаконним та скасовано наказ директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 10 травня 2016 року № 70-к про звільнення ОСОБА_2 з посади помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» з 10 травня 2016 року у зв'язку з скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_2 на роботі з 11 травня 2016 року на посаді помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування».

Стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2016 року по 02 листопада 2016 року у сумі 80 613,94 грн. без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі на посаді помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування».

Стягнуто з ПАТ «Укргазвидобування» судовий збір у розмірі 1 908,53 грн. в дохід держави.

Не погодившись із таким рішенням суду Кобець О.А. в інтересах ПАТ «Укргазвидобування» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позову в повному обсязі. Зазначає, що звільнення ОСОБА_2 з займаної посади відбулося у встановленому законодавством порядку, з дотримання усіх вимог законодавства про працю. Керівництвом ПАТ «Укргазвидобування» було прийнято рішення про скорочення посади помічника керівника «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута», позивача було повідомлено про звільнення у строки, встановлені законом, запропоновані усі вакантні посади. ОСОБА_2 погодилася на переведення на деякі вакантні посади, однак за своєю освітою, стажем роботи не відповідала кваліфікаційним вимогам, визначеним у посадових інструкціях. Суд першої інстанції в порушення вимог ст. ст. 213 та 214 ЩІК України належним чином не перевірив доводи відповідача про те, що позивачка виявила бажання перевестися на посаду заступника начальника відділу маркетингу, що є роботою вищого рівня, ніж ту яку вона виконувала, працюючи у відповідача; про відсутність у позивача стажу роботи за спеціальністю, який необхідний для виконання роботи на посаді заступника начальника відділу маркетингу, припустивши в якості наявності досвіду для зайняття посади заступника начальника відділу маркетингу наявності досвіду для зайняття посади заступника начальника відділу маркетингу, загальний стаж роботи позивача у філії та дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог, чим порушив ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України та ст.ст. 10,11,60 ЦПК України. Також, ухвалюючи рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд безпідставно зазначив про стягнення сум без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі, у зв'язку з чим неправильно застосував положення ПК України та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13.

В суді апеляційної інстанції Шляхетський А.Л. в інтересах ПАТ «Укргазвидобування» апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважала, що спір вирішений судом правильно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до наказу директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ДК «Укргазвидобування» НАК «Нафтогаз України» від 17 жовтня 2011 року № 144-к ОСОБА_2 була призначена на посаду заступника керуючого пансіонатом «Донець» філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» (т. 1, а.с. 60).

Згідно з наказом директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 20 березня 2013 року № 24-к ОСОБА_2 була переведена за її згодою з 21 березня 2013 року постійно на посаду помічника директора апарату управління філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» (т. 1, а.с. 62).

Відповідно до наказу в.о. голови правління ПАТ «Укргазвидобування» від 26 лютого 2016 року № 111 затверджено організаційну структуру УОК «Червона Рута», виключено зі штатного розкладу керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців УОК «Червона Рута» наступні посади: заступник директора та помічник директора, внесені відповідні зміни до штатного розкладу філії (т. 1, а.с. 69-70).

09 березня 2016 року позивачка отримала попередження про наступне вивільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України та для ознайомлення перелік вакантних посад у ПАТ «Укргазвидобування» (т. 1, а.с. 73-77).

10 травня 2016 року ОСОБА_2 була звільнена з роботи з посади помічника директора апарату при керівництві та функціональним виконавцям філії «УОК «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку з скороченням штату працівників та відмовою від переведення на іншу роботу на підставі наказу директора філії від 10 травня 2016 року № 70-к. Позивачці виплачено вихідну допомогу в розмірі середнього місячного заробітку та компенсацію за невикористану відпустку (т. 1, а.с. 9).

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка зазначила, що її було звільнено із займаної посади з порушенням вимог законодавства про працю. За декілька місяців до повідомлення про майбутнє вивільнення до штатного розпису введено нову посаду головного фахівця з ефективності підприємництва та міжнародного співробітництва, якому в подальшому були передані практично усі її функціональні обов'язки. Також вона неодноразово надавала свою згоду на переведення на іншу посаду (заступника начальника відділу маркетингу, менеджера з кадрових питань), після чого їй надавався час приблизно півгодини на надання документів для участі у конкурсному відборі. Оскільки вона не була повідомлена про кваліфікаційні вимоги обраних посад завчасно, вона була позбавлена можливості надати витребувані документи у повному обсязі. З урахуванням викладеного позивачка просила визнати незаконним та скасувати наказ директора філії «Учбово-оздоровчий комплекс «Червона Рута» ПАТ «Укргазвидобування» від 10 травня 2016 року № 70-к про її звільнення на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на роботі та стягнути з ПАТ «Укргазвидобування» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою статті 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно з частинами першою та третьою статті 49-2 КЗпП про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» містяться роз'яснення, згідно з якими при розгляді спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Як було встановлено, протягом двох місяців з моменту отримання ОСОБА_2 повідомлення про майбутнє вивільнення їй пропонувалися вакантні посади на ПАТ «Укргазвидобування». ОСОБА_2 надала свою згоду на переведення на посади провідного фахівця з підбору персоналу апарату управління філії УОК «Червона Рута», головного фахівця відділу забезпечення матеріалами управління закупівель матеріально-технічних ресурсів, головного фахівця відділу організації закупівель, заступника начальника відділу маркетингу.

Зокрема, 25 квітня 2016 року позивач надала свою згоду на переведення на вакантну посаду заступника начальника відділу маркетингу.

Проте, ПАТ «Укргазвидобування» було відмовлено у переведенні позивачки на вказану посаду, з посиланням на те, що вона не надала документів щодо наявності у неї стажу роботи за професією на посадах відповідного професійного спрямування на менше 3 років, пов'язаних з розробкою стратегії і управління продажами в готельному бізнесі, організацією пошуку і залучення до співробітництва нових клієнтів, а також досвід не менше 3 років роботи менеджером з туризму.

Разом з тим, виходячи з нормативного тлумачення частини першої статті 40, частин першої та третьої статті 49-2 КЗпП можна дійти висновку, що власник або уповноважений ним орган одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці зобов'язаний запропонувати працівникові всі наявні вакантні посади, які він може обіймати відповідно до своєї кваліфікації (постанова Верховного Суду України від 01 жовтня 2013 року у справі №21-319а13).

Відповідно до повідомлення про наявні вакантні посади ПАТ «Укргазвидобування» запропонувало ОСОБА_2 для переведення посаду заступника начальника відділу маркетингу, що свідчить про те, що вказана посада відповідає її кваліфікації (т. 1, а. с. 92).

При цьому, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України закріплює обов'язок роботодавця працевлаштувати працівника, посаду якого скорочено, за наявності його згоди, на посаду, що відповідає його професії чи спеціальності. У вказаній нормі відсутні посилання на можливість роботодавцем визначення при цьому умов щодо наявності у працівника певного стажу роботи за спеціальністю.

Під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_2 має відповідну спеціалізацію для зайняття пропонованої їй посади заступника начальника відділу маркетингу. ПАТ «Укргазвидобування» не довело того, що позивачка не може виконувати роботу, визначену для вказаної посади.

Не переведення ПАТ «Укргазвидобування» позивачки на запропоновану ним же посаду з посиланням на відсутність певного стажу роботи за спеціальністю є порушенням гарантій, визначених ст. 5-1 КЗпП України щодо забезпечення права на працю.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про незаконність ПАТ «Укргазвидобування» звільнення ОСОБА_2 із займаної посади та поновив її на роботі, стягнувши середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Посилання представника ПАТ «Укргазвидобування» на порушення судом положень ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України та ст.ст. 10,11,60 ЦПК України є безпідставними.

В оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначив про те, що ПАТ «Укргазвидобування» не було доведено що у філії УОК «Червона Рута» були відсутні зміни в організації виробництва і праці, пов'язані із скороченням штату працівників.

Вказані висновки не відповідають матеріалам справи, проте, колегія суддів не бере вказані обставини до уваги, оскільки вони не впливають на рішення суду по суті.

Установивши факт порушення вимог трудового законодавства при звільненні ОСОБА_2, суд дійшов правильного висновку про захист її трудових прав, поновивши її на роботі.

Частиною 2 ст. 308 ЦПК України визначено, що не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Разом з тим, вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в резолютивній частині суд зазначив про стягнення відповідних сум без виключення сум відрахування на податки, збори та інші обов'язкові платежі.

При цьому, суд першої інстанції неправильно застосував положення ст .ст. 162, 163, 164, 168, 171 ПК України, п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці».

Відповідно до вказаних норм та роз'яснень справляння і сплата прибуткового податку з громадян, військового збору та інших обов'язкових платежів є обов'язком роботодавця та працівника, відповідальність за перерахування відповідних зборів до бюджету несе роботодавець. Відтак, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Ураховуючи викладене, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року підлягає зміні шляхом викладення абзацу четвертого резолютивної частини рішення в новій редакції, зазначивши, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначена без відрахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Кобець Олени Анатоліївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2016 року змінити.

Абзац четвертий резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», , на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 травня 2016 року по 02 листопада 2016 року в сумі 80 613,94 (вісімдесят тисяч шістсот тринадцять) грн. (сума визначена без відрахування податків, зборів та інших обов'язкових платежів).

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль