Справа № 366/1729/17 Головуючий у І інстанції Корчков А. А.
Провадження № 22-ц/780/4204/17 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 19.09.2017
УХВАЛА

Іменем України

19 вересня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

суддів Кашперської Т.Ц., Лівінського С.В.,

за участю секретаря Марченка Д.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність головного державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чалого Віталія Петровича, заінтересована особа - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою та просила визнати неправомірною бездіяльність головного державного виконавця Іванківського міжрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Чалого Віталія Петровича щодо невинесення постанови про стягнення з грошового забезпечення (доходу) ОСОБА_4 за період з жовтня по листопад 2016 року включно, аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі № 366/1780/15-ц від 02 вересня 2015 року; зобов'язати державного виконавця винести постанову про стягнення аліментів у розмірі, визначеному у виконавчому листі № 366/1780/15-ц від 02 вересня 2015 року, з грошового забезпечення (доходу), яке ОСОБА_4 отримав за період з жовтня по листопад 2016 року включно у загальній сумі 72 995 грн. 15 коп. та направити дану постанову на виконання до Головного управління Національної поліції у Київській області.

Скарга обґрунтована тим, що на виконанні у Іванківському міжрайонному відділу ДВС перебуває виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Боржник проходив службу в органах внутрішніх справ та 02 лютого 2016 року був звільнений зі служби в поліції. Однак, постановою суду від 08 вересня 2016 року ОСОБА_4 було поновлено на роботі та стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу. Боржнику було виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 55 618 грн. 99 коп., а також грошове забезпечення за період з 29 по 30 вересня 2016 року, за жовтень 2016 року, з 01 по 29 листопада 2016 року, надбавку за роботу з зоні ЧАЕС за січень 2016 року у загальній сумі 17 376 грн. 19 коп. Державний виконавець не направив відповідний запит до Головного управління Національної поліції у Київській області про нараховане грошове забезпечення боржника та не виніс постанову про стягнення з доходу ОСОБА_4 аліментів у розмірі, зазначеному у виконавчому листі.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через неповне з'ясування обставин справи та задовольнити скаргу. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд не витребував в управління Національної поліції довідку про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_4, не дослідив довідку від 03 квітня 2017 року. Суд не звернув увагу, що боржнику було виплачено грошове забезпечення за період з 29 по 30 вересня 2016 року, за жовтень 2016 року, з 01 по 29 листопада 2016 року, надбавку за роботу з зоні ЧАЕС за січень 2016 року у загальній сумі 17 376 грн. 19 коп. та не надав належної правової оцінки.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що за час вимушеного прогулу ОСОБА_4 сплачував аліменти, а компенсація за час вимушеного прогулу не відноситься до тих видів заробітку, з яких може бути стягнуто аліменти.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що Іванківським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 366/1780/15-ц від 02 вересня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів), на час її навчання на юридичному факультеті денної форми навчання Інституту кримінально-виконавчої служби, але не довше, ніж до досягнення нею 23-річного віку, починаючи з 08 липня 2015 року (а.с.31).

25 травня 2016 року на підставі вказаного виконавчого листа Іванківським міжрайонним ВДВС відкрито виконавче провадження (а.с.30).

02 лютого 2016 року ОСОБА_4 був звільнений з місця роботи в Головному управлінні Національної поліції в Київській області.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 вересня 2016 року ОСОБА_4 поновлено на посаді заступника начальника відділу - начальника слідчого відділу поліції зони Чорнобильської АЕС Головного управління Національної поліції в Київській області з 02 лютого 2016 року та вирішено стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02 лютого 2016 року по день винесення постанови (а.с.10).

Згідно листа Головного управління Національної поліції в Київській області від 03 квітня 2017 року № 232/109/29/1-2017 у жовтні 2017 року ОСОБА_4 було виплачено грошове забезпечення за час вимушеного прогулу на суму 55 618 грн. 99 коп. (а.с.7).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла на момент пред'явлення виконавчого листа до виконання) виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не здійснюється з вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом.

У пунктах 8, 12 постанови КМУ «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» № 146 від 26 лютого 1996 року зазначено, що з військовослужбовців Збройних Сил України, інших військ, Держспецзв'язку, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, що надається щомісячно (оклад за штатною посадою, оклад за військове або спеціальне звання, відсоткова надбавка за вислугу років, вчене звання і науковий ступінь, кваліфікацію та умови служби). Утримання аліментів не провадиться з вихідної допомоги при звільненні з військової служби і з органів внутрішніх справ, ДСНС та Державної кримінально-виконавчої служби, а також інших видів грошового забезпечення, що не має постійного характеру.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дячук Л.В. вказує на те, що платник аліментів був звільнений з роботи, а згодом на підставі судового рішення поновлений на посаді та на його користь стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 55 618 грн. 99 коп. ОСОБА_4 отримав також грошове забезпечення за період з 29 по 30 вересня 2016 року, за жовтень 2016 року, з 01 по 29 листопада 2016 року, надбавку за роботу з зоні ЧАЕС за січень 2016 року у загальній сумі 17 376 грн. 19 коп.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що компенсація за час вимушеного прогулу не відноситься до тих видів заробітку, з яких стягуються аліменти, а тому державний виконавець діяв у межах наданих повноважень і підстави для визнання його дій неправомірними відсутні.

Перевіривши судове рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Так, суд не звернув увагу на те, що виплачені ОСОБА_4 кошти за час вимушеного прогулу є фактично його заробітком, який не був ним отриманий у зв'язку з незаконним звільненням, а отже, є грошовим забезпеченням яке виплачується щомісячно на що обґрунтовано посилається позивач в своїй апеляційній скарзі.

Також суд, взагалі не дав оцінку доводам скаржника щодо стягнення аліментів з грошового забезпечення у сумі 17 376 грн. 19 коп. чим фактично порушив порядок розгляду питання щодо оскарження дій державного виконавця.

Відповідно до вимог п. 3 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню через порушення норм процесуального права з передачею скарги на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 304, 307, 312, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Іванківського районного суду Київської області від 19 червня 2017 року скасувати та передати скаргу ОСОБА_2 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Кашперська Т.Ц.

Лівінський С.В.