Справа №263/3230/17
Провадження №2/263/1115/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

18 вересня 2017 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя у складі:

головуючого судді Музики О.М.,

при секретарі Рудь Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Гумбай», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного 17 березня 2003 року договору № 006А-03 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «Приватбанк» (далі ЗАТ КБ «Приватбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк»), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фірма «Гумбай» (далі ТОВ «Фірма «Гумбай») останнє отримало овердрафтовий кредит, кредитний ліміт якого визначений в розмірі 11 000 грн з диференційованою відсотковою ставкою за користування кредитом, зокрема, у випадку порушення клієнтом зобовязань відсотки за користування кредитом складають 54 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості, з кінцевим терміном повернення до 30 грудня 2999 року. Зобовязання за указаним договором забезпечено договором поруки без номеру від 16 січня 2004 року, укладеним з поручителем ОСОБА_1 Банк узяті на себе зобовязання щодо надання кредиту виконав у повному обсязі, однак ТОВ «Фірма «Гумбай» умови договору належним чином не виконало, у звязку із чим утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 25 січня 2017 року становить 63 786 грн 64 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 783 грн 83 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 24 818 грн 16 коп., заборгованості за пенею 30 184 грн 65 коп.

Представник позивача надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, у разі відсутності у судовому засіданні відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач повторно у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку.

ТОВ «Фірма «Гумбай» свого представника у судове засідання не направило, причин неявки такого не повідомило, хоча про день та час розгляду справи повідомлено у встановленому законом порядку.

Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим, зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України.

Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого.

Судом установлено, що відповідно до укладеного договору від 17 березня 2003 року № 006А-03 та додаткових угод до нього від 16 січня 2004 року № № 1, 2 ТОВ «Фірма «Гумбай» отримало від ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», овердрафтовий кредит, кредитний ліміт якого визначений у розмірі 11 000 грн з диференційованою відсотковою ставкою за користування кредитом, зокрема, у випадку порушення клієнтом зобовязань відсотки за користування кредитом складають 54 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Пунктом 6.1 кредитного договору визначено, що договір вступає у силу з моменту підписання цього договору обома сторонами і діє в обємі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором.

Відповідно до п. 2.2.3 кредитного договору позичальник зобовязується провести погашення кредиту, отриманого у межах установленого ліміту, не пізніше строку закінчення періоду непереривного користування кредитом, установленого пунктом 1.5 цього договору.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору овердрафтове кредитування клієнта здійснюється банком у межах ліміту і строку, передбачених п. п. 1.3, 1.4 цього договору, з періодом непереривного користування кредитом не більше 30 днів.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що проведення платежів клієнта у порядку, передбаченим цим договором, проводиться банком у строк по 16 березня 2004 року.

Отже, умовами кредитного договору встановлено строк його дії до 16 березня 2004 року, а не до 30 грудня 2999 року, як зазначено банком у позовній заяві.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у установлені договором строки. Одностороння відмова від зобовязань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 612 ЦК України).

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що на порушення зазначених норм закону та умов договору ТОВ «Фірма «Гумбай» зобовязання за указаним договором належним чином не виконало.

У звязку із указаними порушеннями зобовязань за кредитним договором, заборгованість ТОВ «Фірма «Гумбай» відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 25 січня 2017 року становить 63 786 грн 64 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 8 783 грн 83 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом 24 818 грн 16 коп., заборгованості за пенею 3 0184 грн 65 коп.

Згідно із указаним розрахунком заборгованості, останній платіж на погашення заборгованості позичальником вчинений 11 червня 2004 року у розмірі 265 грн.

На забезпечення виконання позичальником ТОВ «Фірма «Гумбай» умов кредитного договору, між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_1 16 січня 2004 року укладений договір поруки без номеру, відповідно до умов якого його предметом є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Фірма «Гумбай» своїх обовязків за договором про надання овердрафтового кредиту від 17 січня 2003 року № 006А-03.

Відповідно до п. 2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором у тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагороди, штрафів пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Згідно з п. 10 договору поруки цей договір вступає у силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязання за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

За змістом наведених норм права, банк як кредитор, має право предявити позов до боржника та поручителя як солідарних боржників, а також до кожного з них окремо.

У той же час, виконуючи вимоги, передбачені ст. 559 ЦК України, за змістом якої суд у будь-якому випадку зобовязаний перевірити обставини, з якими закон повязує підстави для припинення поруки, суд виходить з такого.

Згідно із частиною четвертою статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга стаття 251 та частина друга стаття 252 ЦК України).

З пункту 10 договору поруки вбачається, що порука діє до повного виконання зобовязань за кредитним договором.

Таким чином, у договорі поруки не встановлено строк її дії відповідно до статті 252 ЦК України, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

У кредитному договорі строк виконання основного зобовязання чітко визначений 16 березня 2004 року.

За таких обставин у банку виникло право предявити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобовязання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 17 березня 2004 року протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобовязання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обовязок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобовязання має бути предявлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, встановленого сторонами в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була предявлена претензія і поручитель не виконав указані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Отже, у справі, де предметом розгляду є вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, банк звернувся до ОСОБА_1 як до поручителя з позовом про стягнення заборгованості за договором овердрафтного кредитування після спливу шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобовязання, тому слід дійти висновку, що зобовязання за договором поруки припинилися.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За змістом ст. 88 ЦПК України у разі відмови у задоволенні позову понесені позивачем судові витрати поверненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 553, 554, 559, 610, 612, 1049, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 197 ч. 2, 212215, 224226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фірма «Гумбай», про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Позивач, який брав участь у справі, але не був присутнім у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Музика