Провадження № 2-др/779/15/17
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л.В.
Суддя-доповідач Максюта
У Х В А Л А

20 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Максюти І.О.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.

секретаря Турів О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", Дніпровський відділ державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського районного управління юстиції про визнання незаконними дій та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження,

в с т а н о в и л а :

18 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо повернення судового збору, посилаючись на те, що ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2016 року його скаргу на дії державного виконавця Дніпровського ВДВС ОСОБА_2 МУЮ задоволено, тому в силу ст.ст.79,88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 МУЮ необхідно стягнути на його користь судові витрати, понесені ним за подання апеляційної скарги.

У судове засідання особи, які беруть участь у справі не з»явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, тому колегія суддів розглянула справу за їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Із матеріалів справи встановлено, що 31 серпня 2015 року ОСОБА_1 подав скаргу на дії державного виконавця, у якій просив визнати незаконними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС ОСОБА_2 МУЮ у виконавчому провадженні №47480642 по примусовому виконанню виконавчого документа про стягнення з нього боргу в користь ПАТ КБ «ПриватБанк», які полягають у винесенні постанови від 19.05.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та скасувати зазначену постанову (а.с.1)

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2015 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено (а.с.76-77).

На вказану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21 січня 2016 року залишалася без руху та надавався строк для усунення недоліків, а саме подання доказу про сплату судового збору відповідно до п.п.9 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», яким встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної скарги на ухвалу суду фізичною особою - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн) (а.с.86, 88).

На виконання ухвали апеляційного суду від 21 січня 2016 року ОСОБА_1 надав квитанцію №0.0.502301409.1 від 09.02.2016 року про сплату судового збору в розмірі 243,60 грн. (а.с.96)

Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 березня 2016 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2015 року скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконними дії державного виконавця Дніпровського ВДВС ОСОБА_2 МУЮ, які полягають у винесенні постанови від 19.05.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у виконавчому провадженні №47480642 по примусовому виконанню виконавчого листа №0907/2-227/2011, виданого 23.04.2014 року Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ "ПриватБанк" боргу в розмірі 452715,72 грн. та скасовано вищезазначену постанову (а.с.127-129)

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Вказана стаття визначає порядок ухвалення додаткового рішення у справі позовного провадження, в якій спір судом вирішено по суті.

В даному випадку апеляційним судом у процедурі судового контролю за виконанням судових рішень переглядалась ухвала суду, яка стосувалась дій державного виконавця на стадії виконання судового рішення. Постановлення додаткового рішення до ухвали суду на стадії виконання судового рішення положеннями ст. 220 ЦПК України не передбачено, як і не передбачена положеннями ст.ст.88-89 ЦПК України можливість відшкодування судових витрат за наслідками перегляду такої ухвали суду.

Таким чином, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

Однак, згідно із частинами 1, 2 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтями 3 і 4 Закону України «Про судовий збір» визначено об'єкти справляння судового збору, його розмір та перелік позовних заяв чи інших заяв, передбачених процесуальним законодавством, за подання яких судовий збір не справляється.

У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз»яснено, що провадження з виконання судових рішень є завершальною і невід'ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, в якій провадження за скаргою не відкривається, а за подання позовної заяви сплачено відповідний судовий збір, ні розділом VII ЦПК, ні Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» (частина перша статті 3) не передбачено необхідність сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то за подання скарги судовий збір не сплачується.

Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» наведений у пунктах 1, 4 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI перелік позовних заяв (заяв, скарг, дій), за подання яких до суду або за вчинення яких судом встановлено ставки судового збору, за своїм змістом є вичерпним. Отже, справляння судового збору з інших позовних заяв (заяв, скарг), що подаються до суду, не зазначених у частині другій статті 4 Закону 3674-VI, не передбачено, наприклад, за подання скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про наявність правових підстав для повернення судового збору, зайво сплаченого апелянтом за подання апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 17 грудня 2015 року, оскільки по суті у спосіб ухвалення додаткового рішення (помилковий спосіб) заявник вимагає повернення на його користь цих коштів.

На підставі викладеного, ч.2 ст.79 ЦПК України, п.п.1 п.1 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», керуючись ст.315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк", Дніпровський відділ державної виконавчої служби ОСОБА_2 міського районного управління юстиції про визнання незаконними дій та скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відмовити.

Зобов'язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 243, 60 грн. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок), що внесено згідно з квитанцією від 09 лютого 2016 року № 0.0.502301409.1 у Івано-Франківській філії ПАТ КБ "ПриватБанк" на розрахунковий рахунок Головного управління Державної казначейської служби України у м.Івано-Франківську Івано-Франківської області № 0002, (МФО) 836014.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: І.О. Максюта

ОСОБА_3

ОСОБА_4