Справа № 639/8797/16-ц
Провадження № 2/639/539/17
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2017 року Жовтневий районний суд м. Харкова

в складі : головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, а саме просить визнати за ним право особистої власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Удянська, буд. 41.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 10.12.1993 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачем ОСОБА_2 Даний шлюб було розірвано на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року.

Від шлюбу сторони мають двох дітей, одна з яких неповнолітня.

В період шлюбу, до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, 05 липня 2006 року за кошти, які були отриманні позивачем від продажу нерухомого майна, яке належало йому на праві приватної власності, подружжям на підставі договору купівлі-продажу від 05.07.2006 року набуто спірне майно житловий будинок літ. «А-1», житловою площею 39,8 кв.м, з надвірними будівлями, вартість якого становила 73 339,00 грн., що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Удянська, буд. 41.

За договором купівлі-продажу житлового будинку від імені покупця виступала відповідач ОСОБА_2

Також, у 2004 році подружжям було придбано автомобіль марки ВАЗ 21093, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

24.03.2016 року за взаємною згодою та діючи за довіреністю від імені дружини ОСОБА_2, даний автомобіль було продано іншій особі, а кошти від продажу були повністю перераховані відповідачці, в обмін на її частку у вищезазначеному житловому будинку.

Оскільки відповідач не має можливості зявитись до нотаріальної контори для оформлення договору про розділ майна подружжя через її зайнятість, досі не врегульоване питання щодо поділу майна набутого під час шлюбу, через що позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлялась. Від її представника ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 13.01.2016 року, надійшла нотаріально посвідчена заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі і вважає, що є підстави для його задоволення. ( а.с.64-66)

Суд вважає можливим справу розглянути у відсутності відповідача та на підставі вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Оцінюючи докази, суд виходить з положень ст. 60 ЦПК України.

Так, у судовому засіданні встановлено, що 10 грудня 1993 року між сторонами було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14.04.2016 року. (а.с. 7)

Під час шлюбу, а саме 05.07.2006 року на імя ОСОБА_2 було придбано житловий будинок №41 з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Удянська.

Право власності на житловий будинок зареєстровано у встановленому законом порядку. (а.с. 16-19)

Частиною 3 ст. 368 Цивільного кодексу України передбачено, що майно, придбане подружжям під час шлюбу, являється їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, яке придбало подружжя під час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав по уважній причині самостійного заробітку (доходу).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що спірний будинок було придбано подружжям за кошти, які були отримані від продажу квартири АДРЕСА_1, яка належала позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та від реалізації житлового будинку №10 по пров. Оршанському в м. Харкові.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи рішенням виконавчого комітету Фрунзенської районної ради в м. Харкові від 20.06.2006 року №111/7, дозволену ОСОБА_1 та ОСОБА_2 оформити договір купівлі-продажу ? частини житлового будинку №10 по пров. Оршанському в м. Харкові, який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 01 жовтня 2001 року. (а.с. 8)

Згідно договору купівлі-продажу від 03.07.2006 року ОСОБА_1 продав належну йому на праві приватної власності ? частину житлового будинку №10 з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться по пров. Оршанському в м. Харкові.

Продаж зазначеної частини будинку провадиться за 97 500 грн. (а.с. 13)

Згідно заповіту від 20.06.1998 року ОСОБА_4 заповідала належну їй на праві особистої власності квартиру в АДРЕСА_2 ОСОБА_1 (а.с. 11)

Згідно договору купівлі-продажу від 16.06.2006 року ОСОБА_1 продав квартиру №37 у будинку №3, розташовану по вул. Харківських Дивізій в м. Харкові.

Продаж зазначеної квартири провадиться за 95 950 грн. (а.с. 12)

Суд зазначає, що норми СК України у статтях 57,60 встановлюють загальні принципи нормативно- правового регулювання відносин подружжя з приводу належного їм майна, згідно з якими:майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної власності; майно, набуте кожним із подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

З метою збереження балансу інтересів подружжя, дотримуючись принципів добросовісності, розумності і справедливості СК України містить винятки із загального правила.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй/йому особисто.

Підстави набуття права спільної сумісної власності подружжя (тобто перелік юридичних фактів, які є підставами виникнення права спільної власності на майно подружжя) визначені у статті 60 СК України.

За змістом цієї норми належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його за час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна.

Виходячи з наведеного для правильного застосування статті 60 СК України та визнання майна спільною сумісною власністю суд повинен установити не тільки факт набуття цього майна за час шлюбу, а й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Отже судом було достовірно встановлено що спірний будинок був придбаний подружжям, у тому числі і за особисті кошти позивача в сумі 95 950 грн., які він отримав від реалізації квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3.

Крім того, ОСОБА_1 в своєму позові зазначає, що у 2004 році подружжям було придбано автомобіль марки ВАЗ 21093, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який 24.03.2016 року за взаємною згодою подружжя було продано іншій особі, а кошти від продажу були повністю перераховані відповідачці, в обмін на її частку у вищезазначеному житловому будинку.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль НОМЕР_2 зареєстрований на праві власності на імя ОСОБА_2 (а.с. 49)

Відповідно до довіреності від 24.03.2016 року, ОСОБА_1, який діє від імені ОСОБА_2, уповноважує ОСОБА_5 експлуатувати з правом керування, а також розпоряджатися (продати, здати в оренду, надати в позичку) належний ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ЯНВ №379525, виданого МРЕВ-2 м. Харкова, 30.11.2004 року, автомобілем марки і моделі ВАЗ 21093, 2004 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 50-51)

Згідно розписки від 02.02.2016 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 200 доларів США в рахунок погашення її частини від сумісного майна. Інші кошти, які буд отримувати через банк, також вважає погашенням. (а.с. 52)

31.03.2016 року ОСОБА_1 на імя ОСОБА_2 було перераховану 572 долара США, що є еквівалентом 14 996,73 грн. (а.с. 54-55)

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 70 СК України у випадку поділу майна, яке являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка являються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

До суду представник позивача ОСОБА_3, яка діє на підставі довіреності від 30.01.2016 року, надала нотаріально посвідчену заяву від 15.12.2016 року, в якій зазначила, що позовні вимоги та їх обґрунтування їй добрі відомі, позов підтримує у повному обсязі і вважає що є підстави для його задоволення. Заявляє, що вона повністю розуміє викладене нею. Правові наслідки розяснені. Цю заяву написано нею добровільно. (а.с.65)

Згідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1

У звязку з тим, що позивачем не заявлено вимог щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України вони не розподіляються.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 15, 57-60, 61, 84, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 69, 70, 71 СК України, ст. 365, 368 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право особистої власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вул. Удянській, будинок №41 (сорок один) в м. Харкові.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , що його ухвалив за письмовою заявою відповідачів, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з дня отримання його копії.

Суддя В.В. Труханович