Провадження № 22-ц/773/289/17 Категорія: 81 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Матвійчук Л.В., Осіпука В.В.,

з участю: секретаря - Губарик К.А.,

представників стягувача - Бандури В.І., Клян А.Ф.,

представника боржника - Ковбасюка Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за клопотанням стягувача акціонерного товариства "Мах Друбєж" про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду за апеляційною скаргою стягувача на ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 12.12.2016 року в задоволенні клопотання стягувача акціонерного товариства (далі - АТ) "Мах Друбєж" про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду відмовлено.

В апеляційній скарзі стягувач АТ "Мах Друбєж", покликаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив оскаржувану ухвалу суду скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалене Крайовим судом міста Градець Кралове - філії Пардубіце Чеської Республіки від 05.06.2013 року рішення у справі щодо спору, який виник між АТ "Мах Друбєж" та ТзОВ «Агідель» з приводу виконання укладеного між цими товариствами 06.12.2010 року договору купівлі-продажу, не підлягає визнанню та зверненню до виконання на території України, оскільки розгляд такої справи компетентним був вирішувати той орган юстиції тієї договірної сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач - ТзОВ «Агідель» (юридична адреса товариства: м. Луцьк, вул. Єршова, 11, офіс 711), в даному випадку на території України.

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Крайового суду міста Градець Кралове - філії Пардубіце Чеської Республіки від 05.06.2013 року стягнуто з ТзОВ «Агідель» на користь АТ «Мах Друбєж» суму в розмірі 544 320,00 євро та відсотки за несвоєчасну виплату в розмірі 7,75% річних від цієї суми, починаючи з 21.08.2012 року до моменту виплати; а також компенсацію витрат за надання юридичних послуг адвокаткою дипломованою юристкою Шаркою Лійковою у розмірі 797 534 чеських крон (а.с.23-30).

У відповідності до ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Статтею ст. 81 Закону України "Про міжнародне приватне право" передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних справах у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Міжнародним договором, який регулює порядок визнання та виконання рішень Чеської Республіки на території України, є Договір між Україною та Чеською Республікою про правовому допомогу в цивільних справах від 28.05.2001 року, ратифікований Законом України від 10.01.2002 року.

Відповідно до п. а) ч 1 ст. 1 вказаного договору про правову допомогу цивільними вважаються такі справи, які виникають із цивільних, трудових, сімейних і комерційних правовідносин.

Статтею 52 міжнародного договору визначено, що договірні сторони за умов, установлених цим договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої договірної сторони: рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті.

Пунктом 5 ст. 48 «договірні зобов'язання» міжнародного договору чітко визначено, що справи з вирішення спорів, що виникають з договірних відносин, є компетентним вирішувати орган юстиції тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання, перебування чи знаходження відповідач або знаходиться спірне нерухоме майно.

Із змісту судового доручення про надання правової допомоги, оформленого постановою названого іноземного суду (а.с.33), вбачається, що на час прийняття цього судового рішення місцем знаходження боржника було місто Торчин (так вказано в постанові) Луцького району Волинської області. Вищенаведені положення міжнародного договору, які в даному випадку є імперативними, та наведені обставини справи, свідчать про те, що компетентним судом (органом юстиції), який би мав вирішувати справу між вказаними сторонами спору, є відповідний суд держави Україна, оскільки на її території має місцезнаходження відповідача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 396 ЦПК України у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України.

Згадані норми передбачені також і в пункті «b» ст. 54 згаданого міжнародного договору.

На підставі викладених обставин, колегія суддів, проаналізувавши матеріали справи та виходячи з предмета заявленого клопотання, приходить до висновку, що постановлена місцевим судом ухвала про відмову в задоволенні клопотання стягувача акціонерного товариства "Мах Друбєж" про визнання та надання дозволу на примусове виконання в Україні рішення іноземного суду відповідає вимогам закону.

Докази та обставини, на які посилається стягувач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження місцевого суду та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Покликання стягувача в апеляційній скарзі на ту обставину, що сторони в договорі купівлі-продажу обумовили порядок вирішення спорів, що виникають з цього договору або пов'язані з ним, компетентними судами Чеської Республіки, є безпідставними, з огляду на те, що норма міжнародного договору (ч. 5 ст. 48) встановлює виключну підсудність розгляду справ у спорах, які виникають з договірних відносин, компетентним органом юстиції тієї сторони міжнародного договору, на території якого проживає, перебуває чи знаходиться відповідач, і не передбачає право сторін при укладенні між собою договору, самостійно визначати у ньому підсудність вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу стягувача акціонерного товариства "Мах Друбєж" відхилити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду від 12 грудня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: