Справа № 333/7714/13-ц
Провадження № 2/333/263/17
31 січня 2017 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запорожжя у складі головуючого судді Варнавської Л.О., при секретарі Некрашевич Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-
06.10.2006 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 236/пФ-06, відповідно до умов якого останній поручається перед банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.
В порушення вимог договору та ст. 1054 ЦК України відповідач ОСОБА_1 не повертає кредит та не сплачує проценти за договором.
Заочним рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2012 року позов було задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» (за договором відступлення прав вимоги право вимоги перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи») заборгованість у сумі 189 372 грн. 50 коп., судові витрати у сумі 1820 грн. Рішенням колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2014 року заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.07.2012 року скасовано в частині задоволення вимог ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки та стягнення судових витрат. В іншій частині заочне рішення суду від 11.07.2012 року залишено без змін.
30.09.2013 року до суду від ТОВ «Кредитні ініціативи» надійшла позовна заява про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в розмірі 189 489 грн. 49 коп. (станом на 30.07.2013 року).
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2013 року провадження у справі було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.
Ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 28.09.2016 року ухвалу суду від 10.12.2013 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду. Підставою для скасування ухвали суду є те, що позивач просив стягнути заборгованість з відповідачів за інший період, а саме з 27.04.2012 року по 30.07.2013 року.
08.12.2016 року позивач надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, у якій позовні вимоги збільшив, вказавши, що станом на 01.11.2016 року прострочена заборгованість складає 566 645 грн. 78 коп., з яких: 304 478 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками, 262 167 грн. 55 коп. пеня (за останній календарний рік).
Позивач просить суд стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на їх користь заборгованість за кредитним довго ром у сумі 566 645, 78 грн. та судові витрати.
У судове засідання представник позивача не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, до суду надав заяву, якою уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до судового засідання не з*явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, тому суд, керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів та, за згодою представника позивача, ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
За вимогами ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст.57, 58, 59 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 1048,1050,1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору.
Факт укладання кредитного договору сторонами не спростовується, рішення колегії суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області від 10.06.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 набуло законної сили.
Відповідно до Узагальнення Верховного Суду України судової практики розгляду цивільних справ, які виникають з кредитних правовідносин від 07.10.2010 року дострокове присудження до виконання основного зобовязання в натурі не тягне його припинення з набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення відсотків, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою до дня фактичного задоволення.
06.10.2006 року між банком, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 236/пФ-06, відповідно до умов якого останній поручається перед банком за виконання ОСОБА_1 зобовязань за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
З матеріалів справи встановлено, що договором про внесення змін № 1 до кредитного договору були збільшені відсотки за користування кредитом, а зі змісту договору про внесення змін № 1 та договору поруки не вбачається інформованість поручителя про збільшення його розміру відповідальності в контексті договору про внесення змін.
З урахуванням викладеного, можна дійти висновку, що договір поруки № 236/пФ-06 від 06.10.2006 року є припиненим, то відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 201/КФ-06.
При цьому, п. 1.4 кредитного договору № 201/КФ-06 від 06.10.2006 року відсотки за користування кредитом плата, яка встановлюється банком за користування кредитом, та сплачується позичальником у розмірі та у строки, передбачені договором.
З пункту 1.5 договору вбачається, що погашення кредиту та процентів за ним здійснюється позичальником щомісячно у відповідності до графіку (додаток № 1), який є невідємною частиною договору.
Відповідно до п. 3.3 кредитного договору № 201/КФ-06 від 06.10.2006 року нарахування банком процентів починається з дати отримання коштів з каси банку по дату повного повернення всіх отриманих коштів.
Боржник ОСОБА_1 не виконує свої зобовязання за кредитним договором № 201/КФ-06 від 06.10.2006 року, станом на 01.11.2016 року має прострочену заборгованість в розмірі 566 645 грн. 78 коп., з яких: 304 478 грн. 23 коп. заборгованість за відсотками, 262 167 грн. 55 коп. пеня (за останній календарний рік).
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави,якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини перша,друга статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частин першої, четвертої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення,яке мало місце під час дії договору.
За змістом статей 525,526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Встановлено, що кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та в разі порушення строків погашення кредиту або сплати процентів ? комісії за користування кредитними коштами та пені за кожен день прострочення платежу.
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до частин першої, третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками,у такій самій кількості,такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми,що позичалася, на його банківський рахунок.
За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє кредитодавця права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору ЦК України.
Таким чином, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи встановлено, що на підставі кредитного договору № 201/КФ-06 від 06.10.2006 року позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит. Однак, відповідач порушує вимоги зазначеного кредитного договору, а саме: не виконує в обумовлені строки зобовязання щодо сплати кредиту, відсотків та пені по ньому. Тому, є підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми заборгованості по відсотках та пені, відповідно до приведеного позивачем розрахунку, який суд визнає належним, достовірним та допустимим доказом по справі.
Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у сумі 1894 грн.89 коп.
Керуючись ст.ст. ст.ст. 629, 1050, 1054, 525, 526, 554, 610, 611 ЦК України, ст.ст. 212-214, 224 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
В іншій частині у задоволені позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська