Провадження № 2-о/127/716/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2017 Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про встановлення факту належності трудової книжки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановити факт, що трудова книжка, заповнена 25.01.1955 року на імя ОСОБА_2, належить його матері ОСОБА_3.

Заяву мотивував тим, що заявник ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Його мати ОСОБА_3, померла 19.04.2000 року. Заявник має ІІІ групу інвалідності загального захворювання, є непрацездатною особою та бажає отримувати пенсію у звязку з втратою годувальника.

Документом, який підтверджує страховий стаж його матері є її трудова книжка, що була заповнена 25.01.1955 року. Однак в ній зроблено помилку при написанні імені, зокрема «Меланья», замість правильного «Меланія». Крім того в трудовій книжці зазначено дівоче прізвище матері «Лавренюк», яке після одруження було змінено на прізвище «Сологуб».

В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав, просив встановити зазначений юридичний факт.

Представник заінтересованої особи УПФУ в м. Вінниці в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду.

Вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, в тому числі і факт належності правовстановлюючих документів особі.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати також факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0221904 ОСОБА_1, народився 13.12.1967 року, його батьками являються ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які одружилися 21.09.1959 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-УР № 107546 від 21.09.1959 року. Після реєстрації одруження присвоєно прізвища «Сологуб».

ОСОБА_3 померла 17.04.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 090131 від 19.04.2000 року.

Як вбачається з матеріалів справи трудова книжка ОСОБА_2, була заповнена 25.01.1955 року, тобто до одруження ОСОБА_2 та зміни прізвища на «Сологуб». Як зазначено вище ОСОБА_2 уклала шлюб з ОСОБА_4 21.09.1959 року.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З врахуванням наведеного, суд дійшов до переконання про наявні в справі доказів для задоволення вимог заяви. Так, аналізуючи докази, суд прийшов до висновку, що що трудова книжка, заповнена 25.01.1955 року на імя ОСОБА_2, належить матері ОСОБА_1 ОСОБА_3.

Таким чином, враховуючи зазначене, а також те, що в іншому порядку встановити юридичний факт не можливо, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка, заповнена 25.01.1955 року на імя ОСОБА_5, належить матері ОСОБА_3 ОСОБА_1 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 19.04.2000 року.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом десяти днів з дня його проголошення не була подана апеляційна скарга.

Суддя