Справа № 180/1394/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2017 р. м. Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Хомченко С.І.

за участю секретаря - Назаренко А.В.

за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернулась з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання правочину недійсним та стягнення грошової компенсації. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01 червня 1985 року вона перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 року було розірвано.

Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з якими на даний момент у неї погіршилися стосунки, оскільки вони підтримують батька і з нею не спілкуються.

За час шлюбу з ОСОБА_2 ними спільною працею та за рахунок сумісних коштів набуто у власність рухоме та нерухоме майно, зокрема:

- незавершений будівництвом житловий будинок по АДРЕСА_1, загальною площею 94,5 кв. м., житловою площею 33,0 кв.м., в якому вони проживали однією сім'єю до 2013 року. Ступінь готовності будинку становить близько 100%, його вартість - 348427 грн., що підтверджується копією технічного паспорта на житловий будинок від січня 2013 року. Даний будинок не являється самочинним будівництвом, він обладнаний всіма комунікаціями та придатний до фактичного проживання. Його будівництво було завершено у 2006-2008 роках. Після отримання техпаспорту будинку в січні 2013 року ніяких будівельних робіт більше не проводилося.

З травня 2013 року вони з ОСОБА_2 припинили сімейні відносини. Останній виселив її із будинку, замінив замки, навмисно не реєстрував за собою право власності на будинок, перешкоджаючи їй в реалізації її прав співвласника. Чи зареєстровано на даний час право власності на будинок за ОСОБА_2, їй не відомо.

Вказаний будинок побудований на підставі Договору на будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, який був укладений 06 грудня 1993 року між виконкомом міської ради народних депутатів міста Марганця та відповідачем ОСОБА_2, зареєстрований в Марганецькому міському БТІ 05.04.1994 року за № 5-162 05.

Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га належній відповідачу на праві власності на підставі Державного акта про право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року.

Також придбано - автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, орієнтовна ринкова вартість якого без ПДВ, згідно звіту суб єкта оціночної діяльності за № 311/14 від 11.06.2014 року, становить 116 204 грн. З відповіді ДАІ, наданої на запит суду, їй стало відомо про те, що відповідач ОСОБА_2 06 червня 2013 року зняв зазначений авто-мобіль з обліку для реалізації та на підставі довідки-рахунку ААВ № 235042 від 06.06.2013 року, останній був зареєстрований за їх дочкою - ОСОБА_3, відповідачкою по справі, яка взагалі не має во-дійських прав, а ОСОБА_2 продовжує користуватися даним автомобілем. Під час допиту відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні, остання підтвердила, що ніяких коштів за автомобіль ОСОБА_2 вона не передавала, це підтверджується звукозаписом та протоколом судового засідання, в якому зафіксована відповідь про те, що «машина була подарована у червні місяці, шляхом договору-продажу через біржу», «угода була купівля-продаж, гроші не сплатила, батько відмовився брати гроші». Однак при укладені угоди вона не була присутня і нотаріально посвідченої згоди на це не надавала.

Автомобіль є цінним майном та їх з ОСОБА_2 спільною сумісною власністю. Ні письмової, ні усної згоди на його відчуження вона не надавала. Крім того оскільки її шлюбні відносини з ОСОБА_2 на той момент вже припинись, то вона взагалі не знала про його відчуження. Таким чином відповідач ОСОБА_2 приховав від неї реалізацію вказаного автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю та відчуження якого потребує згоди іншого співвласника, ніяких коштів від його продажу, вона, як і ОСОБА_2, не отримували. Оскільки вказаний автомобіль був відчужений без її відома і згоди та без її заяви, як співвласника, такий правочин є недійсним.

Переоформлення вказаного автомобіля було здійснено за змовою відповідачів, з метою його виключення з маси спільно нажитого майна подружжя, а не з метою реальної передачі відповідачу ОСОБА_3, яка навіть не має водійських прав і фактично автомобілем не користується, остання сама визнала факт безгрошовості такого договору і те, що батько - ОСОБА_2, відчужуючи автомобіль, не взяв від неї ніяких грошей, отже такий правочин є ще і фіктивним.

Нею та ОСОБА_2, як подружжям було придбано і цінне рухоме майно, а саме: меблі та побутова техніка, вартість якої становить 99 800 грн.

Відповідач ОСОБА_2, виставивши її із будинку, залишив собі все спільно нажите ними майно, а після подачі нею 13.09.2013 року позову до суду про поділ майна, з його слів, у листопаді 2013 року вивіз більшу частину майна на ринок у м. Нікополь, де продав його. Вказані обставини встановлені в результаті допиту ОСОБА_2

Постановою Марганецького МВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області про закриття кримінального провадження від 30.05.2014 року встановлено перелік вивезеного майна, а саме: холодильник «LG» - 7000 грн.; пральна машина «Indesit»- 4000 грн.; витяжка «Венто» - 1500 грн.; пилосос «Електролюкс» - 1500 грн.; цифровий супутниковий приймач «Оптікум» - 1000 грн.; газонокосарка -1200 грн; телевізор «Філіпс» -11000 грн.; бензиновий генератор «Форте» -2000 грн.; мінітрактор «Крот» - 3000 грн.; мікрохвильова піч «Самсунг» - 300 грн.; м'який куток - 2000 грн.; стіл та стільці - 3000 грн.; кухонні меблі - 7000 грн.; набір меблів у ванну «Аквародос» - 4000 грн.; набір меблів спальний - 7000 грн.; набір м' яких меблів - 3000 грн.

В запереченні на позовну заяву ОСОБА_2 також визнав, що додатково до вищевказаного майна, продав наступне майно: 2 коврика - 600 грн.; оприскувач «Туман»- - 1000 грн.; конвектор електричний -600 грн.; вбудована духовка «Арістон» - 2500 грн.; варочна поверхня «Арістон»- 2500 грн.; комплект штор для вікна - 600 грн.; 1 коврик - 200 грн. Всього відповідачем ОСОБА_2, з його показів у кримінальному провадженні, було відчужено майна на суму - 58 500 грн., у зустрічному позові - на суму 78 400 грн. Про відчуження вказаного майна вона не знала і згоди на його відчуження не надавала, оскільки не має іншого побутового майна, необхідного для життя, коштів від його продажу, не отримувала.

У володінні та користуванні відповідача ОСОБА_2 залишилося наступне майно: кондиціонер «Chiko»- 800 грн.; котел опалювальний «SIME» 2009 року випуску - 5000 грн.; стабілізатор напруги «Forte» 2011 року випуску - 1500 грн.; змішувачі для води 2 шт. (800+600 грн.) -1400 грн.; телевізор «Sharp»- 2000 грн; унітаз і біде - ( 1500 грн.+1500 грн.)- 3000 грн; люстра «Чехія»- 3500 грн.; душова кабіна - 3000 грн.; фільтр для води - 1000 грн., всього на суму - 21 400 грн. Оскільки відповідач ОСОБА_2 замінив замки і не пускає її до будинку, то їй невідомо, чи є на даний час вказане майно у наявності та у якому воно стані.

Вважає, що відповідачами порушено її право власності на її частину в спільно нажитому майні подружжя. Ціна позову становить 282 215 грн. 50 коп., виходячи з розрахунку: 348427 грн.- вартість домоволодіння + 116204 грн. - орієнтована ринкова вартість автомобіля + 99800 грн. - вартість рухомого майна : 2 = 282 215 грн. 50 коп.

Просила задовольнити її позовні вимоги, а саме:

- визнати незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, житловою площею 33,0 кв.м., загальною площею 94,5 кв.м, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

- виділити їй та відповідачу ОСОБА_2 по ? частині незавер-шеного будівництвом житлового будинку загальною площею 94,5 кв.м, житловою площею 33,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

- поділити земельну ділянку, загальною площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виділивши їй та відповідачу ОСОБА_2 в натурі по ? її частки, визнавши за кожним із них право власності.

- визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, від 06.06.2013 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

- визнати автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

- визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, та стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 58 102,00 грн.

- визнати за ОСОБА_2 право власності на рухоме майно: кондиціонер «Chiko»; котел опалювальний «SIME»; стабілізатор напруги «Forte» ; два змішувачі для води; телевізор «Sharp; унітаз і біде: люстру «Чехія».; душову кабіну; фільтр для води.

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію вартості ? частини рухомого майна подружжя у сумі 49900,00 грн., а також понесені нею судові витрати, у тому числі за сплату судових експертиз.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та просив визнати об'єктом права спільної сумісної власності та поділити майно подружжя, а саме: телевізор Самсунг - 3200,00 грн.; комплект супутникового телебачення - 1200,00 грн.; пральну машину Ардо - 3500,00 грн.; швейну машину Чайка - 500,00 грн.; газову колонку Беретта - 1600,00 грн.; газовий котел Термо - 2400,00 грн.; кухонний комбайн Мулінекс - 1800,00 грн.; пароваруа Вітек - 600,00 грн.; холодильник Самсунг - 4400,00 грн.; плиту газову - 600,00 грн.; ваги кухонні електронні - 150,00 грн.; набір меблів кухонних (стіл + 4 стільця) - 900,00 грн.; пило-сос Самсунг - 700,00 грн.; кухонні меблі вбудовані вир. Чехія - 4000,00 грн.; стіл письмовий - 1200,00 грн.; крісло комп'ютерне - 350,00 грн.; на-бір корпусних меблів для зали - 700,00 грн.; набір м'якіх меблів (диван, 2 крісла) - 4500,00 грн.; ліжко з матрацем - 400,00 грн.; трильяж - 300,00 грн.; килим 2 шт. - 700,00 грн.; коврову доріжку 2 шт. - 400,00 грн.; штори з тисненням 2 комплекти - 1400,00 грн.; комплект штор для спальні 2 шт. - 1200,00 грн.; насос електричний для котла - 650,00 грн.; тюль 3 шт. - 600,00 грн.; набір для спальні (покривало 4 подушки) - 960,00 грн.; комплект постільної білизни 3 комплекти - 750,00 грн.; праску Браун - 400,00 грн.; фен Ровента - 280,00 грн.; люстру Чехія - 1400,00 грн.; світильник 2 шт. - 840,00 грн.; всього на суму: 42580,00грн.Залишити у власності ОСОБА_1: телевізор Самсунг-3200,00 грн.; комплект супутникового телебачення-1200,00 грн.; пральну машину Ардро- 3500,00 грн.; швейну машину Чайка - 500,00 грн.; газову колонку Беретта- 1600,00 грн.; газовий котел Термо - 2400,00 грн.; кухонний комбайн Мулінекс -1800,00 грн.; пароварку Вітек- 600,00 грн.; холодильник Самсунг - 4400,00 грн.; плиту газову - 600,00 грн.; ваги кухонні електронні - 150,00 грн.; набір меблів кухонних - 900,00 грн.; пилосос Самсунг-700,00 грн.; кухонні меблі вбудовані вир. Чехія - 4000,00 грн.; стіл письмовий - 1200,00 грн.; крісло комп'ютерне - 350,00 грн.; набір корпусних меблів для зали - 700,00 грн.; набір м'яких меблів - 4500,00 грн.; ліжко з матрацем - 400,00 грн.; трильяж -300,00 грн.; килим 2 шт.- 700,00 грн.; коврову доріжку 2 шт.- 400,00 грн.; штори з тисненнями 2 комплекти - 1400,00 грн.; комплект штор для спальні 2 шт.- 1200,00грн.; насос електричний для котла - 650,00 грн.; тюль 3 шт. -600,00 грн.; набір для спальні - 960,00 грн.; комплект постільної білизни 3 компл. - 750,00 грн.; праска Браун- 400,00 грн.; фен Ровента - 280,00 грн.; люстру Чехія - 1400,00 грн.; світильник 2 шт.- 840,00 грн., всього на суму - 42 580,00 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошову ком-пенсацію у сумі 42 580,00 грн. ( а.с. 128-129).

У судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали повністю та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві від 20.05.2015 року. Позовні вимоги відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні за безпідставністю.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 - ОСОБА_5 у судовому засіданні позов ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. Позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 щодо поділу автомобілю не визнав, оскільки продати автомобіль доньці було спільним рішенням, позивні вимоги про поділ будинку та земельної ділянки визнав, в задоволенні позову про поділ речей просив відмовити за необгрунтованістю.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Цивільно-процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 01 червня 1985 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 року, яке набрало чинності 15 травня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано.

За час перебування сторін у шлюбі, в подружжя народилося двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які на даний час є повнолітніми.

За час шлюбу подружжям набуто у власність рухоме та нерухоме майно, а саме: автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498 та незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. «А» з гаражем, житловою площею 33,0 кв.м., загальною площею 94,5 кв.м., з мансардою, літньою кухнею літ. «Б», погрібом літ. «В», сараєм літ. «Г», навісом літ. «Д», туалетом літ. «Ж», спорудами № 1-6, І, II, в якому подружжя проживало однією сім'єю до травня 2013 року.

Вказаний будинок побудований на підставі Договору на будівництво двоповерхового житлового будинку АДРЕСА_1, який був укладений 06 грудня 1993 року між виконкомом міської ради народних депутатів м. Марганця і відповідачем ОСОБА_2 та зареєстрований в Марганецькому міському БТІ 05.04.1994 року за № 5-162.

Будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,08 га належній відповідачу ОСОБА_2 на праві приватної власності, на підставі Державного акта про право приватної власності на землю від 01 лютого 1994 року.

Згідно копії технічного паспорта на вказаний житловий будинок від січня 2013 року, об'єкт незавершеного будівництва оцінено в 348427 грн.

Відповідно до ст. ст. 22,28 КпШс України, який діяв на момент прове-дення будівництва спірного домоволодіння, майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно навіть, якщо один із подружжя був зайнятим веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визначаються рівними.

Аналогічні норми містяться в ст. ст. 60,63,70, діючого на сьогодні СК України та у ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 372 ЦК України.

Майном, відповідно до ст. ст. 179, 190 ЦК України, є окремі речі, сукупність речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна в експлуатацію, право власності виникає з моменту його прийняття в експлуатацію. Якщо право власності підлягає державні реєстррац2іїї, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його в експлуатацію і з моменту його реєстрації.

Проте, не будучи житловим будинком з юридичної точки зору, об'єкт незавершеного будівництва, є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей, як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов'язки, відтак є майном, яке за умов, передбачених законом, може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил може підлягати поділу між ними.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного суду України від 18 листопада 2015 року № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року №6-159цс15 та від 16 грудня 2015 року № 6-2710цс15.

При вирішенні даного цивільно-правового спору по справі було проведено комплексну судову будівельно-технічну, земельно-технічну та авто товарознавчу експертизи.

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445-16 від 26 травня 2016 року, відсоток готовності житлового будинку по АДРЕСА_1 складає 90%. Та-кож існує технічна можливість, відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, довести до кінця будівництво житлового будинку АДРЕСА_1, у випадку його поділу між двома співвласниками по ? частині та довести до кінця будівництво окремих частин, що підлягають виділу, кожним із співвласників. Судовим експертом на розсуд суду пропонується два варіанти розподілу вказаного житлового будинку та два варіанти розподілу домоволодіння з незначним відступом від ідеальних часток та вимог ДБН із зазначенням їх ринкової вартості. У зв'язку з незадоволенням клопотання експерта від 21.03.2016 року, щодо надання додаткових матеріалів необхідних для виконання експертизи, визначити вартість фактично виконаних робіт, встановити кількість будівельних матеріалів і конструктивних елементів в даному житловому будинку на час проведення експертизи не пред-ставляється за можливе, а визначення вартості використаних будівельних матеріалів в житловому будинку, не входить до компетенції експерта за спеціальністю 10.6. З вказаної причини експерту також не представляється можливим розділити земельну ділянку та надати варіанти розподілу земельної ділянки, загальною площею 0,08 га, що по АДРЕСА_1, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарчих споруд, відповідно до часток співвласників: ОСОБА_1 .- 1/2 та ОСОБА_2 - 1/2 та вимог нормативно-правових актів, експерту не представляється можливим. Ринкова вартість вказаної земельної ділянки станом і в цінах на день проведення експертизи становить 10 063 грн.

Отже, аналізуючи вищенаведені висновки, суд приходить до висновку, що обґрунтованим та доведеним є той факт, що незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. «А» з гаражем, житловою площею 33,0 кв.м., загальною площею 94,5 кв.м., з мансардою, літньою кухнею літ. «Б», погрібом літ. «В», сараєм літ. «Г», навісом літ. «Д», туалетом літ. «Ж», спорудами № 1-6, І, II, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підлягає поділу між ними з визначенням часток.

В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року №16 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин,) зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. При цьому належить виходити з того, що відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним контрактом) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Водночас, відсутність у відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 свідоцтва про право власності, не позбавляє позивача ОСОБА_1 права власності на її частину, оскільки воно є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Згідно роз'яснень, які викладені в ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 лютого 2012 року у справі № 6-41138св11 юридичне оформлення права власності на новостворене майно або права власності на таке майно, не оформлене відповідно до вимог закону, не змінює статусу цього майна як набутого у шлюбі, в даному випадку - спільного майна подружжя.

Щодо позовних вимог позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в частині поділу земельної ділянки, загальною площею 0,08 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та визнання права власності на її частину, суд вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог, з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконавчого комітету Марганецької міської ради народних депутатів від 23 грудня 1993 року № 588/8 ОСОБА_6 на безоплатній основі була передана у власність земельна ділянка АДРЕСА_1 площею 0,08 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

На підставі вказаного рішення останньому 01 лютого 1994 року було видано Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку.

Відповідно до положень ст.ст. 6,17 ЗК України 1992 року. Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року №15 «Про приватизацію земельних ділянок», Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадян(затверджений наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 15 лютого 1993 року №10) земельна ділянка, одержана громадянином у період шлюбу в приватну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку й господарських будівель, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, дачного і гаражного будівництва, є його власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку у земель-ному фонді. Тобто в даному випадку земля набута в порядку реалізації права на приватизацію землі, і на її придбання не витрачалися спільні кошти подружжя.

Згідно із ч. ч. 1,2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання чинності відповідними актами; акт цивільного законодавства не має зворотної дії в часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Так, Законом України від 11 січня 2011 року №2913-УІ «Про внесення змін до ст. 61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя», що набрав чинності 08 лютого 2011 року, ст. 61 СК України доповнено ч. 5, якою передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному із подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Однак, до даних правовідносин ч. 5 ст. 61 СК України застосуванню не підлягає, у зв'язку з тим, що спірна земельна ділянка була набута до 08 лютого 2011 року і не може бути визнана об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Судом також встановлено, що подружжям в період шлюбу було придбано автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан -В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498.

У позовній заяві від 20.05.2015 року позивач ОСОБА_1 зазначає, що лише з відповіді ДАІ, наданої на запит суду, їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_2 06 червня 2013 року зняв зазначений автомобіль з обліку для реалізації та на підставі довідки-рахунку ААВ № 235042 від 06.06.2013 року і останній був зареєстрований за їх дочкою - ОСОБА_3, відповідачкою по справі, яка взагалі не має водійських прав, а даним автомобілем продовжує користуватися ОСОБА_2

Даний факт підтверджується звукозаписом та протоколом судового засідання від 30.01.2014 року, в якому зафіксована відповідь ОСОБА_3 у судовому засіданні під час її допиту в якості свідка, де вона зазначила, що «машина була подарована у червні місяці, шляхом договору-продажу через біржу», «мати нотаріальної згоди не давала».

Автомобіль є цінним майном подружжя та їх спільною сумісною власністю.

Позивач ОСОБА_1 ні письмової, ні усної згоди на його відчуження не надавала. Крім того оскільки на той момент їх шлюбні відносини з ОСОБА_2 припинись, вона взагалі не знала про його відчуження.

Таким чином відповідач ОСОБА_2 приховав від неї реалізацію вказаного автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю та відчуження якого потребує згоди іншого співвласника, ніяких коштів від його продажу, як і ОСОБА_2, вона не отримувала.

Оскільки вказаний автомобіль був відчужений без відома і згоди ОСОБА_1 та її заяви, як співвласника, чим порушено частину 1 статті 203 ЦК України, та ст. 369 ЦК України, суд вважає такий правочин недійсним.

З інформації Державтоінспекції Головного управління МВС України в Дніпропетровській області вбачається, що автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан -В 2007 року випуску, станом на 01.03.2013 року був зареєстрований за гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1. 06 червня 2013 року автомобіль ОСОБА_2 знято з обліку для реалізації. 06.06.2013 року даний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, проживаючої в АДРЕСА_2 на підставі довідки-рахунку ААВ № 235042 від 06.06.2013 року та видано свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_3.

Відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Автомобіль був цінним майном та спільною сумісною власністю сторін, право власності на нього передбачає державну реєстрацію. Однак Позивач не давала ні письмової, ні усної згоди на його відчуження, крім того оскільки її шлюбні відносини з відповідачем ОСОБА_2 на той момент вже припинились, вона взагалі не знала про його, відчуження. Цю інформацію було достовірно встановлено та підтверджено документами, які були надіслані ДАІ лише на запит суду.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 приховав від позивачки факт реалізації автомобіля, який є їх спільною сумісною власністю та відчуження якого потребує згоди іншого співвласника, ніяких коштів від його продажупПозивачка (як і відповідач ОСОБА_2) не отримували.

Відповідно до ч. 2 п. 30 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 (далі - Постанова №11) у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи

використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Таким чином, вартість проданого автомобіля, має бути враховано при поділі майна сторін.

Відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445-16 від 26 травня 2016 року ринкова вартість автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, седан -В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, який зареєстрований за ОСОБА_3 на час проведення експертизи, складає величину - 118 583,75 грн.

Згідно зі ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, покази відповідачів чи інших осіб як свідків не можуть доводити надання позивачкою згоди на відчуження автомобіля, яка відповідно до ст. 65 СК України, ч. 2 ст. 369 ЦК України, п. 40 Правил, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1338, повинна бути надана у письмовій формі.

У позовній заяві позивач за первісним позовом ОСОБА_1 також зазначає, що нею та відповідачем ОСОБА_2 у період шлюбу було придбано рухоме майно, а саме: меблі та побутову техніку, на загальну суму 99 800 грн., просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість ? частини рухомого майна подружжя у сумі 49 900,00 грн.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2, у своєму зустрічному позові просив поділити майно подружжя, залишивши їх спільне майно на загальну суму 42580,00 грн. у власності ОСОБА_1 та стягнути з останньої на його користь грошову компенсацію вартості майна у сумі 42580,00 грн.

Однак суд не знаходить правових підстав для задоволення даних позовних вимог.

Вирішуючи спір позивача за первісним позовом ОСОБА_1 в частині стягнення грошової компенсації вартості ? части рухомого майна та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 про поділ майна, суд не знаходить правових підстав для його задоволення, оскільки сторонами до суду не надано належних та допустимих доказів щодо часу придбання, вартості та обсягу майна, у зв'язку з чим неможливо визначити необхідність сплати грошової компенсації та її розмір, тому суд відмовляє в задоволені цих позовних вимог.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача за первісним позовом ОСОБА_1 слід задовольнити частково, визнавши незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2. Також суд прийшов до висновку про визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та виділення їй відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445- 16 від 26 травня 2016 року квартиру № 2 за варіантом № 1 з наступними приміщеннями в домоволодінні: 1-2 (20,7 кв.м) - житлова кімната, 1-3 (10,9 кв.м.), санвузол, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ «Д», 1/2 туалету літ. «Ж», 1/2 споруд № 1-6,1, II, 1/2 приміщення мансардного поверху; визнання права власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та виділення йому відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-тех-нічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445-16 від 26 травня 2016 року квартиру № 1 за варіантом № 1 з наступними примі-щеннями в домоволодінні: 1-1 (11,8 кв.м.) - вітальня, 1-4 (16,7 кв.м.) - кухня, 1-5 (15,5 кв.м) - гараж, 1-6 (6,6 кв.м) - сходи, 1-7 (12,3 кв.м) житлова кімната, 1/2 туалету літ. «Ж», 1/2 споруд № 1-6, I, II, 1/2 приміщення мансардного поверху.

До висновку про визначення саме таких варіантів поділу домоволодіння суд прийшов із врахуванням того, що позивачу залишається автомобіль, як то просить позивач, із стягненням на її користь грошової компенсації вартості 1/2 його частини, і для утримання та зберігання вказаного автомобіля необхідний гараж, який передбачений за експертним варіантом № 1 квартири № 1.

Також суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, від 06.06.2013 року, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнання автомобіля спільним майном подружжя та стягненню з ОСОБА_2 в порядку поділуна користь ОСОБА_1 грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 58102,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити за необгрунтованістю.

Відповідно до статті 88 ЦПК України стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 1795,84 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 5158,16 грн., а також судовий збір на користь держави в сумі 640,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя - повністю відмовити за необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 15, 30, 202, 217, 256 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати незавершене будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1, яке складається із житлового будинку літ. «А» з гаражем, житловою площею 33,0 кв.м., загальною площею 94,5 кв.м., з мансардою, літньою кухнею літ. «Б», погрібом літ. «В», сараєм літ. «Г», навісом літ. «Д», туалетом літ. «Ж», спорудами № 1-6, І, II, об'єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 та виділити їй відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445- 16 від 26 травня 2016 року квартиру № 2 за варіантом № 1 з наступними приміщеннями в домоволодінні: 1-2 (20,7 кв.м) - житлова кімната, 1-3 (10,9 кв.м.), санвузол, літня кухня літ. «Б», погріб літ. «В», сарай літ. «Г», навіс літ «Д»,1/2 туалету літ. «Ж», 1/2 споруд № 1-6,1, II, 1/2 приміщення мансардного поверху.

В порядку поділу спільного майна подружжя, визнати право власності на 1/2 частину незавершеного будівництвом домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 та виділити йому відповідно до висновку комплексної судової будівельно-технічної, земельно-технічної та авто товарознавчої експертизи № 1441/1442/1443/1444/1445-16 від 26 травня 2016 року квартиру № 1 за варіантом № 1 з наступними приміщеннями в домоволодінні : 1-1 (11,8 кв.м.) - вітальня, 1-4 (16,7 кв.м.) - кухня, 1-5 (15,5 кв.м) - гараж, 1-6 (6,6 кв.м.) - сходи, 1-7 (12,3 кв.м.) житлова кімната, 1/2 туалету літ. «Ж»,1/2 споруд № 1-6, I, II, 1/2 приміщення мансардного поверху.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, від 06.06.2013 року, укла-дений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року ви-пуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498 спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль CHEVROLET AVEO SF69Y, седан-В 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов НОМЕР_2, об'єм двигуна 1498, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля в розмірі 58102,00 грн.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 -від-мовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_8 сплачений нею судовий збір в розмірі 1795,84 грн. та витрати на проведення експертизи в сумі 5158,16 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити пов-ністю.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 640 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. І. Хомченко