№ провадження 2/521/1357/17
09 лютого 2017 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целух А.П.,
при секретарі Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення частини сараю та зобов`язання не чинити перешкоди у його користуванні, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення ? частину сараю та зобов`язання не чинити перешкоди у його користуванні. Свої вимоги позивач обґрунтовує обставинами викладеними у позові.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надавши до суду заяву від 17.11.2016 року, в якій вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила розгляд справи провести у її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Заяв та клопотань про порядок розгляду справи до суду не надходило.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України кожна особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ст. 169 ЦПК України, судом було ухвалено розгляд справи провести за відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній даних та доказів.
Дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи згоду позивача та відсутність відповідача, суд постановляє заочне рішення.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено судом , згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.2010року, реєстровий №1-4447, посвідченого державним 'нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори, Різой Н.В., зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майнсгвід 22.05.2012року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , які є рідними братами, належить на праві власності по 1/6 частині житлового будинку знадвірними спорудами розташованого під АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок складається в цілому з одного кам`яного житлового будинку під літ. «А», загальною житловою площею 51,4 кв.м. та надвірних споруд під літерами: «Б» - сарай, №1-3 - огородження, І - мостіння, розташованих на земельній ділянці площею 460 кв.м.
Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.10.2012року , реєстровий №2-1518, посвідченого державним нотаріусом Сьомої Одеської державної нотаріальної контори Мельник JI.B., зареєстрованого в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майне 02.11.2012року, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 належить на прав власності по 1/3 частині вказаного житлового будинку з надвірними спорудами.
Таким чином, сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частині кожному, належить домоволодіння за АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 10.14.2014 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл домоволодіння задоволені частково,проведено розподіл домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , з яких: виділено ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 в наступні приміщення:Т-4 - житлова кімната, площею 13,6 кв.м; 2-7 - житлова кімната, площею 12, 1 кв.м; 2-3 - кухня, площею 7,4 кв.м.; 2-4 - ванна, площею 3,1 кв.м, що в сумі складає загальну площу 36,2 кв.м, житлову площу 25,7 кв.м., виділено ОСОБА_2 з господарчих будівель ? сараю літ. «Б», ? огородження, ? частину мостіння.Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з яких: виділено ОСОБА_1 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 в наступні приміщення: 2-1 - веранда, площею 3,4 кв.м; 2-2 - веранда, площею 6,7 кв.м; 2-5 - житлова-кімната, площею 13,1 кв.м; 2-6 - житлова кімната, площею 12,6 кв.м, що в сумі складає загальну площу 35,8 кв.м, житлову площу 25,7 кв.м.виділено ОСОБА_1 з господарчих будівель ? сараю, літ. «Б», 1/2 огородження, 1/2 частину мостіння. Зобов`язано ОСОБА_1 переобладнати веранду поз. 2-2 в санвузол з підведенням усіх необхідних комунікацій та встановленням сантехнічного обладнання; житлову кімнату, площею 13,1 кв.м переобладнати у приміщення кухні та коридору; в приміщенні кухні встановити необхідне інженерне та сантехнічне обладнання з підведенням всіх необхідних інженерних мереж; виконати необхідні обробні роботи.Зобов`язано ОСОБА_2 обладнати дверний отвір з житлової кімнати поз. 2-7 в приміщення кухні поз. 2-3 та виконати необхідні обробні роботи. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, наданням правової допомоги та проведенням експертизи у загальному розмірі 5 382,82 (п`ять тисяч триста вісімдесят дві) гривні 82 копійки.
Зазначаємо, що відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
У звязку з чим, у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України, вищевикладені обставини додатковому доказуванню не підлягають.
У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У відповідності до положень Європейської конвенції з прав людини ч. 1 ст. 6, кожна людина має право при визначенні її цивільних прав та обов`язків або при розгляді будь-якого кримінального звинувачення, яке йому пред`явлено, на справедливий та публічний судовий розгляд справи в розумні строки незалежним та безпристрасним судом.
У відповідності до ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ст. 358 ЦК України, кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Відповідно до ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
За правилами ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Таким чином з урахуванням , вище викладеного позовні вимоги є законними та обґрунтованими та такими які підлягають задоволенню.
Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК України).
Згідност. 3 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно дост.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно дост. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідност. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтями27,46 ЦПК Українипередбачено, що обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставин при невизнані їх сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, що випливає зі змістуст. 27 ЦПК України.
Відповідно до п. 6постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті (ч. 1 ст. 212 ЦПК України).
Згідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.
У задоволенні заявлених ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення моральної шкоди, в розмірах 2000 грн. відповідно, - суд відмовляє у повному обсязі, оскільки позивачем жодна в ході розгляду справи не надано суду доказів спричинення моральної шкоди.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати,-
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення частини сараю та зобов`язання не чинити перешкоди у його користуванні задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 звільнити власне нежитлове приміщення ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частину сараю, яке складається загальною площею, 13.2 кв.м., розташоване на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 .
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власним нежитловим приміщенням, а саме: 1/2 частиною сараю, яке складається загальною площею, 13.2 кв.м., розташованого на прибудинкової території будинку АДРЕСА_1 .
У задоволені інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що постановив його за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області в загальному порядку на протязі десяти днів. В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до апеляційного суду Одеської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Головуючий: А.П.Целух