У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, Другої кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) відчуження нерухомого майна,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила зняти обтяження - заборону відчуження з житлового будинку АДРЕСА_1, накладену Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою, внесене в електронний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що зазначений будинок їй належить на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 22 вересня 1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., договору дарування, посвідченого 24 вересня 1999 року державним нотаріусом Другої кременчуцької державної нотаріальної контори Курочкіним О.О., рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 грудня 2007 року, із проведенням державної реєстрації правочинів, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим Кременчуцьким МБТІ від 20 лютого 2008 року № 17820047.

Проте, у 2016 році позивачу стало відомо, що в єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна внесено обтяження - заборону відчуження на належний їй будинок за повідомленням від 28 березня 1990 року Кременчуцького відділення «Ощадбанка», власником об'єкту зазначений ОСОБА_4

ОСОБА_4 фактично не був власником зазначеного житлового будинку. Заборону накладено Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою. Відомості в реєстр внесено Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою.

Позивач вважає, що Першою кременчуцькою державною нотаріальною конторою та Другою кременчуцькою державною нотаріальною конторою порушено її право власності на нерухоме майно, а тому вона просила задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги або справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_2 заявлені до неналежних відповідачів, і відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК роз'яснив позивачу право на заміну первісних відповідачів належними та роз'яснив наслідки не вчинення цих процесуальних дій.

Позивач передбаченим процесуальним законом правом не скористався, з клопотанням про заміну первісних відповідачів належними до суду не звернувся, а тому висновок судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні позовних вимог є законним та обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.

Судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 21 листопада 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 05 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори, Другої кременчуцької державної нотаріальної контори про зняття обтяження (заборони) відчуження нерухомого майна.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов