АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/914/17
Провадження № 22-ц-/790/5290/17 Головуючий І інстанції: Скляренко С.О.
Категорія: право власності Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Сащенко І.С.

суддів - Коваленко І.П., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 24 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_2 в особі представника Приватного підприємства «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив витребувати із чужого незаконного володіння транспортний засіб марки ВАЗ 2105; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключі від даного транспортного засобу.

В обґрунтування вимог посилався на те, що вищевказаний транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_3 24.07.2007 року ОСОБА_3 надав ОСОБА_2 довіреність, посвідчену держаним нотаріусом Восьмої ХДНК Кретовою О.В. та зареєстровану у реєстрі за №3-1628, якою уповноважив ОСОБА_2 розпоряджатися (у тому числі продати за суму та на умовах по його узгодженню, експлуатувати) належний ОСОБА_3 автомобіль марки ВАЗ 2105,1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1. Довіреність видана строком на 15 років і дійсна по 24.07.2022 року, з правом передоручення повноважень повністю чи частково іншим особам. 05.05.2008 року ОСОБА_2 в порядку передоручення оформив довіреність на свого брата - відповідача ОСОБА_1, посвідчену приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н.В. та зареєстровану в реєстрі за №1481, якою уповноважив ОСОБА_1 експлуатувати та проводити поточний ремонт належного ОСОБА_3 автомобіля. Довіреність видана строком до 15.05.2015 року. Після отримання вказаного автомобіля ОСОБА_1 став ухилятися від спілкування зі своїм братом ОСОБА_2, що в подальшому стало підставою для припинення дії довіреності 05.05.2008 року. Проте, після припинення дії довіреності відповідач відмовляється повернути ОСОБА_2 транспортний засіб, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключі від нього.

У судовому засіданні позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 до суду не з`явились.

Рішенням Ленінського районного суду міста Харкова від 24.07.2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Постановлено витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 транспортний засіб марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір - синій; оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та ключі від даного транспортного засобу. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволені позову відмовити. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що на теперішній час автомобіль, який позивач добровільно надав йому у користування, у нього відсутній та не може бути витребуваний. Крім того, ОСОБА_2 не довів своє право власності на автомобіль, а довіреність, яка була видана на його ім'я надає йому право лише на користування ним.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, знаходить скаргу такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_1 володіє автомобілем, наданим позивачем у користування, без відповідної правової підстави.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що власником транспортного засобу марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір - синій; є ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.7).

24.07.2007 року ОСОБА_3 було видано нотаріально посвідчену довіреність на ім`я ОСОБА_2, якою уповноважив останнього розпоряджатися (у тому числі продавати за суму та на умовах по його узгодженню, експлуатувати) транспортний засіб марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір - синій, для чого надає право представляти його інтереси в органах нотаріату, комісійних магазинах, відповідних органах, ДАІ або будь-яких інших установах, підприємствах, та організаціях незалежно від їх підпорядкування і форм власності з усіх питань, пов'язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміну типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку, інших деталей), ремонтом, проходженням технічного огляду; визначати на власний розсуд місце стоянки автомобіля; зняти автомобіль з обліку, якщо в тому буде потреба; одержати транзитні номери; подавати та одержувати необхідні довідки та документи; включаючи заяви (у тому числі заяви про належність йому цього автомобіля на праві особистої приватної власності), дублікат реєстраційного документа в разі його втрати, підписувати усі дозволені законом договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, одержати належні йому за результатами згаданих угод грошові суми та вчиняти всі інші юридично значимі дії, пов'язані з цією довіреністю (а.с.8).

05.05.2008 ОСОБА_2 надав довіреність своєму брату - ОСОБА_1 на право експлуатувати та провадити поточний ремонт належного ОСОБА_3 транспортного засобу марки ВАЗ 2105, 1987 року випуску, тип - легковий седан-В, шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2, колір - синій, строком до 05.05.2015 року (а.с.9).

На вимогу ОСОБА_2 ОСОБА_1 автомобіль йому не повернув, у зв'язку з чим на підставі заяви позивача від 26.03.2015 року дію довіреності від 05.05.2008 року було припинено (а.с.10).

Крім того, 22.02.2017 року ОСОБА_2 направив на адресу відповідача вимогу про повернення транспортного засобу, оригіналу свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього (а.с.27, 28).

Однак вимоги позивача ОСОБА_1 не виконав.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п.19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

За приписами статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Відтак, виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 року.

Із матеріалів справи вбачається, що право власності на спірний автомобіль з 24.07.2007 року зареєстровано за ОСОБА_3

Іншого позивач не довів.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За змістом ст.244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Отже ОСОБА_1 не набув право власності на спірний автомобіль.

Згідно п.8 Постанови КМУ №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів.

Видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 року у справі № 6-688цс15.

Таким чином, видача довіреності не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала, а відтак вважати право ОСОБА_2 порушеним не можна.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову.

З урахуванням викладеного та у відповідності до ст. 309 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні позову.

Питання про розподіл судових витрат судова колегія вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309 , 313, 316, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду міста Харкова від 24 липня 2017 року - скасувати.

В позові ОСОБА_2 в особі представника Приватного підприємства «Юридична компанія «ПРАВО ГРУП» до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 704 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді