Справа № 502/1359/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Масленикова О.А.

за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до

Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області

про

встановлення факту, що має юридичне значення

та визнання права власності за спадщиною

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернувся до Кілійського районного суду Одеської області 02.08.2017 року з позовною заявою до Десантненської сільської ради про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності за спадщиною. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивача ОСОБА_3. Мати позивача - ОСОБА_4, прийняла спадщину у вигляді земельної ділянки площею 2,20 га, яка розташована на території Десантненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства, яка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності, але належним чином на себе не переоформила з причини помилки у написанні у ОСОБА_3 ім'я та по-батькові, а саме: у державному акті власником земельної ділянки зазначений «ОСОБА_5», замість «ОСОБА_5», як це передбачено правилами правопису в український мові. Так, як ОСОБА_4 на час смерті ОСОБА_3 було 68 років, то вона не знала процедури виправлення помилки встановлену законом і до суду не звернулась. ІНФОРМАЦІЯ_5 року померла ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4, з приводу оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса та було заведено спадкову справу. 16.06.2017 року позивач отримав відмову від державного нотаріуса, де зазначені причини відмови у вчиненні нотаріальних дій. З метою виправлення помилки у державному акту, позивач звернувся до Десантненської сільської ради, де йому було вказано, що помилку виправити не можуть, оскільки вже сільрада немає повноважень та рекомендували звернутися до суду про встановлення факту належності землі батькові а потім матері. Крім позивача інших спадкоємців не має. Зважаючи на зазначене, представник позивача просив встановити юридичний факт належності ОСОБА_3 державного акту на право приватної власності на землю, який виписаний на ім'я «ОСОБА_5; встановити факт прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3 за дружиною - ОСОБА_4; визнати за позивачем право власності на земельну ділянку, після смерті ОСОБА_4, померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 р. за спадщиною.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача, Десантненської сільської ради, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, з позовними вимогами згоден у повному обсязі.

Зважаючи на те, всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за їх відсутності без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне:

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1, рос. «ОСОБА_3» та рос. «ОСОБА_4», зареєстрували шлюб 17 жовтня 1958 року у Десантненській р/раді Кілійського району Одеської області, про що зроблено актовий запис за № 12. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «ОСОБА_3».

Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2, виданого Десантненським р/бюро ЗАГС Кілійського району Одеської області, запис акта про народження № 34, - рос. «ОСОБА_3» та рос. «ОСОБА_4 є батьками рос. «ОСОБА_2» ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_3, виданого виконавчим комітетом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 06, ОСОБА_6, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 року.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії НОМЕР_4, виданого виконкомом Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області, актовий запис № 31, ОСОБА_3, помер ІНФОРМАЦІЯ_6 року.

Згідно довідки Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області від 26.06.2017 р., державний акт на право приватної власності на землю НОМЕР_5 для ведення селянського (фермерського) господарства виготовлено на ім'я ОСОБА_3, дійсно виданий Кілійською районною радою ОСОБА_3.

Відповідно довідки виконкому Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області № 272 від 11.07.2017 р., ОСОБА_6 дійсно проживала за адресою: АДРЕСА_1 з чоловіком ОСОБА_3 до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_6 р., вступила у права спадкування, але не встигла нотаріально оформити спадок.

З державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, виданого 5 грудня 2000 року на підставі рішення сесії ХХІІ скликання Кілійської районної ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 18 квітня 2001 року № 24-РР, вбачається, що «ОСОБА_5» передано у приватну власність земельну ділянку площею 2,20 гектарів, розташовану на території Десантненської сільської ради для ведення селянського (фермерського) господарства. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 369.

Згідно інформаційного листа нотаріус Білгород - Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області за вих. № 1236/02-14 від 16.06.2017 року, на підставі звернення ОСОБА_2 щодо оформлення спадщини після смерті ОСОБА_4 рекомендував спадкоємцю звернутись до суду для захисту прав.

При ухваленні рішення суд керувався наступними правовими нормами:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стосовно встановлення факту належності правовстановлюючого документу, суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, що містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.95 N 5, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, розглядаються в судовому порядку, коли чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх установлення.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виникнення права власності на нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності і видається, зокрема, фізичним чи юридичним особам у разі безоплатної передачі їм земельної ділянки із земель державної чи комунальної власності за рішеннями органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

На підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 9 вересня 2013 року № 537 втратила чинність Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затверджена наказом Державного комітету із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року № 325, якою було врегульовано, серед іншого, питання видачі нового державного акта взамін зіпсованого.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зважаючи на встановлені з досліджених доказів обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог представника позивача, беручи до уваги, що в позасудовому порядку неможливо встановити відповідний юридичний факт, задовольняє зазначену вимогу.

Стосовно визнання права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1216, 1217 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

На підставі роз'яснення Міністерства Юстиції України від 21.02.2005 року за №19-32/319 у разі смерті власника нерухомого майна, реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ на це майно відсутній, питання визначення належності цього майна померлим та наступного власника, якими є позивачі, повинно вирішуватися у судовому порядку України.

Судом також встановлено, що в зв'язку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв'язку з чим їх право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності за спадщиною - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3, державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_6, виданого 5 грудня 2000 року на підставі рішення сесії ХХІІ скликання Кілійської районної ради народних депутатів Кілійського району Одеської області від 18 квітня 2001 року № 24-РР, «ОСОБА_5».

Встановити факт прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 р. за дружиною - ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 р.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на земельну ділянку площею 2,20 гектарів, яку передано для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Десантненської сільської ради Кілійського району Одеської області на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії НОМЕР_6, виданого 5 грудня 2000 року, в порядку спадкування, після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников