Справа № 161/6918/17 Головуючий у 1 інстанції: Кирилюк В.А.
Провадження № 22-ц/773/1191/17 Категорія: 81 Доповідач: Здрилюк О. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Стрільчука В.А., Бовчалюк З.А.,

секретар - Галицька І.П.,

з участю пр-ка заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан Ольги Петрівни та зобов'язання вчинити дії за апеляційною скаргою Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И Л А :

27 квітня 2017 року (згідно відмітки поштового штампа) ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеною скаргою, посилаючись на те, що 24 березня 2017 року головним державним виконавцем Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан О.П. винесено повідомлення про повернення їй, як стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання у зв'язку із його невідповідністю вимогам п.3 ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

Вважає, що виконавчий документ відповідає вимогам, які до нього ставляться відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», а тому просила визнати це повідомлення незаконним та його скасувати і зобов'язати головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан О.П. відкрити примусове виконання виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області від 09 червня 2016 року по справі №161/16308/15-ц щодо стягнення з ОСОБА_4 на її користь 39031,90 грн., з яких 38695,65 грн. - заборгованість по щомісячних платежах і 396,25 грн. - судовий збір.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Мисан Ольги Петрівни щодо винесення повідомлення від 24.03.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов'язано Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа №161/16308/15-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом 28.12.2016 року.

В апеляційній скарзі Тернопільський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати цю ухвалу та постановити нову - про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_2.

Державний виконавець, будучи належним чином повідомлений про день та годину розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Представник заявника у судовому засіданні апеляційну скаргу заперечила та просить її відхилити.

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а ухвалу суду залишити без змін з таких підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Із матеріалів справи вбачається, що 20.02.2017 року до Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області надійшов на примусове виконання від стягувача ОСОБА_2 виконавчий лист №161/16308/15-ц, виданий Луцьким міськрайонним судом 28.12.2016 року за вихідним № 3405 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в частині стягнення коштів із боржника ОСОБА_4 (а.с.6, 7, 9).

24 березня 2017 року головним державним виконавцем Мисан О.П. винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання із посиланням на п.3 ч.1 та п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, державний виконавець зазначив, що виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, а саме: у виконавчому документі зазначається назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім'я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала (а.с.8).

Відповідно до п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції вірно скасовано зазначене повідомлення із таких підстав.

Виконавчий документ надійшов до відділу державної виконавчої служби 20 лютого 2017 року, а в порушення вимог п.6 ч.4 ст.4 Закону повідомлення про його повернення без виконання винесене не протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення, а більше ніж через місяць - 24 березня 2017 року.

Крім того, державний виконавець безпідставно зазначив, що цей виконавчий документ видав Тернопільський міськрайонний суд, хоча у виконавчому документі чітко зазначено, що його видав Луцький міськрайонний суд Волинської області, містяться підписи та прізвища з ініціалами судді і секретаря, які його видали, а також виконавчий лист скріплений печаткою Луцького міськрайонного суду як органу, який його видав.

Дата видачі виконавчого листа - 28.12.2016 року зазначена на його лицевій стороні разом із вихідним номером 3405.

Виконавчий лист не містить будь-яких порушень п.3 ч.1 ст.4 Закону, на який посилається у повідомленні державний виконавець.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов'язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об'єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження…

Виконавчий лист від стягувача надійшов для примусового виконання у межах зазначених у ньому строків, містить у собі резолютивну частину рішення, всі дані щодо боржника і стягувача, підписаний та скріплений печаткою, тобто у ньому відсутні будь-які дані, які б утруднювали чи робили неможливим обов'язковість виконання рішення суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскарженої ухвали, яка постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Тернопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області відхилити, а ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді