Справа № 703/819/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2017 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Опалинської О.П.

при секретарі судового засідання Литвин Г.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16 лютого 2006 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Під час подружнього життя ними була придбана двохкімнатна квартира АДРЕСА_1. Договір купівлі-продажу вищевказаної квартири був оформлений на імя відповідача. Рішенням Смілянського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. В квартирі, яка ними придбана під час шлюбу, проживає лише відповідач, її до квартири недопускає в звязку з чим вона змушена винаймати житло для проживання. Оскільки квартира придбана під час шлюбу, за час подружнього життя вони з відповідачем разом здійснювали її ремонт, відповідач добровільно не бажає визнати за нею право власності, звернулася до суду та просить визнати, що частки в квартирі АДРЕСА_2 є рівними та складають по 1/2 частині кожного та визнати за нею право власності на 1/2 частину вищевказаної квартири, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач до суду не зявився, надіслав заяву в якій розгляд справи просить проводити без його участі, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи вважає позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 57 ЦПК України визначено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: у тому числі визнання права.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що вказані у п. 22 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-71 СК України та 372 ЦК України.

Згідно абз. 2 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може

бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

З рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2006 року (а.с. 5).

З договору купівлі- продажу квартири від 14 травня 2007 року вбачається, що ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Як вбачається з листа Смілянського відділку КП «ЧОООБТІ» від 9 березня 2017 року №246-о станом на 1 січня 2013 року квартира АДРЕСА_1 зареєстрована в Смілянському відділку КП Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Смілянського виробничого підрозділу Черкаського обласного обєднаного бюро технічної інвентаризації від 15 травня 2007 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 (а.с. 7).

З рішення Смілянського міськрайонного суду від 18 липня 2016 року вбачається, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення суду набрало законної сили 29 липня 2016 року. (а.с. 5).

За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що спірна квартира АДРЕСА_1 придбана під час перебування сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

За таких обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 321, 325, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. ст. 60, 61, 63, 69-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 15,16, 57-61, 79, 88, 197, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», -

ухвалив:

Позовну заяву задовольнити повністю.

Визнати, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, частки кожного з яких складають по 1/2 частині.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 714 (сімсот чотирнадцять) гривень сплаченого нею судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення, особами, які не були присутніми під час проголошення рішення суду, протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Головуючий О.П.Опалинська