Справа № 461/551/17
Провадження №2/461/602/17
У Х В А Л А

"30" січня 2017 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Зубачик Н.Б., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державного підприємства «СЕТАМ» про накладення арешту на майно та припинення дій

В С Т А Н О В И В :

20.01.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державного підприємства «СЕТАМ» про накладення арешту на майно та зобовязання до вчинення дій.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 24.01.2017 року дана позовна заява залишена без руху у звязку з неповною сплатою позивачем судового збору, відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір». На виконання вказаної ухвали ОСОБА_1 через канцелярію суду долучила до матеріалів справи квитанцію про сплату судового збору, а також нову позовну заяву, де у п.2 прохальної частини просила припинити дії відповідачів по реалізації її квартири.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30.0.12017 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання на 14.02.2017 року.

Позивач одночасно з поданням позовної заяви подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру №3 на вул. Галицькій, 3 у м.Львові, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та заборонити відповідачам проводити дії по реалізації вищевказаної квартири.

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що 06.01.2017 року дізналася про те, що Шевченківський відділ ДВС м.Львова Головного ТУЮ у Львівській області виставляє на торги вищевказану квартиру. Зазначила, що квартира, на яку вона просить накласти арешт, належить ОСОБА_1 Оскільки нею подано позов про заборону відповідачам вчиняти відповідні дії по реалізації квартири, а судовий процес займе значний час, то у цей час квартира може бути продана, у звязку з чим буде порушено її право власності. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить захист прав та інтересів позивача та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат. Просить заяву задоволити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити, з наступних підстав.

Так, відповідно до положень ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч.3 ст.151 ЦПК України).

Частиною 2 статті 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Крім того, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ч.3 ст.151 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з роз'ясненням п.10 зазначеної вище постанови заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

При цьому, процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову. Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, судом встановлено, що позивач у своїй позовній заяві просить накласти арешт на квартиру №3 на вул. Галицькій, 3 у м.Львові, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та заборонити відповідачам проводити дії по реалізації вищевказаної квартири.

У свою чергу ОСОБА_1 у заяві про забезпечення даного позову просить накласти арешт на квартиру №3 на вул. Галицькій, 3 у м.Львові, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та припинити дії відповідачів по реалізації вказаної квартири.

Тобто, вимоги позовної заяви та вимоги заяви про забезпечення позову є ідентичними.

Так, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви належить відмовити, оскільки задоволення зазначеної заяви призвело б до вирішення спору по суті до початку судового розгляду, оскільки у разі задоволення заяви про забезпечення позову фактично будуть вирішені позовні вимоги.

Керуючись ст.ст. 60, 197, 151-153, 208-210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області, Державного підприємства «СЕТАМ» про накладення арешту на майно та припинення дій.

Ухвалу може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд м.Львова протягом пяти днів з моменту її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Зубачик Н.Б.