Єдиний унікальний номер 234/5736/15-ц Номер провадження 22-ц/775/423/2017
Головуючий у 1 інстанції: Переверзева Л.І. Єдиний унікальний номер 234/5736/15-ц
Суддя - доповідач: Краснощокова Н.С. Номер провадження 22-ц/775/423/2017
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2017 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Краснощокової Н.С.,

суддів: Новосьолової Г.Г., Новосядлої В.М.,

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними, визнання автомобіля сумісною власністю подружжя, поділ автомобіля,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 25 січня 2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля недійсними, визнання автомобіля сумісною власністю подружжя, поділ автомобіля відмовлено.

У апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду та задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі. Посилається на те, що рішення ухвалене з порушенням вимог закону, зокрема ст. 65 СК України, ст. ст. 203 ч. 1-3, 215, 218, 638 ЦК України, ст.ст. 27, 158, 159, 176 ч.6, 213 ЦПК України. Зазначає, що суд дав неправильну оцінку зібраним доказам. Так, вона пояснювала в суді, що для купівлі автомобіля вони з чоловіком ні у кого, крім банку, кошти не позичали, борг перед банком був погашений у повному обсязі із заробітку чоловіка, що підтверджено довідкою ПАТ «Кредобанк» про рух коштів, тому необхідності продавати автомобіль у них не було. Суд проігнорував вимоги ст. 65 СК України, якою передбачено наявність письмової згоди подружжя на продаж цінного майна. Від неї не було отримано не тільки письмової згоди, а навіть і усної, угоди щодо продажу автомобіля від неї приховувались і вона при їх укладанні присутня не була. Судом не прийнято до уваги, що згідно ст. 218 ЦК України заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Надана відповідачем через 2 роки після початку розгляду справи квитанція про начебто продаж автомобіля за 180 000 грн. не є належним доказом, оскільки належний документ мав би бути поданим на попередньому слуханні. Порушені вимоги ст. 638 ЦК України, оскільки не досягнута згода щодо суттєвої умови договору, а саме щодо її письмової згоди на продаж автомобіля. При укладанні договору грубо порушені її права, оскільки її право власності на ? частину автомобіля анульовано через укладання незаконної угоди. Показання відповідача ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_6 протирічить між собою та показанням відповідача ОСОБА_7. Разом з тим судом не прийнято до уваги та не надано оцінки показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які свідчили про дату розпаду сім'ї з 22 листопада 2014 року.

В засіданні апеляційного суду представник позивачки ОСОБА_2 підтримувала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні, відповідач ОСОБА_7 та його представник ОСОБА_10 заперечували проти скарги та просили її відхилити, а рішення залишити без зміни.

Позивачка та відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 в засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Зокрема, позивачка ОСОБА_1 повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом повідомлення її представника ОСОБА_2, що підтверджено отриманням останньою 10.03.2017 року телефонограми за телефоном, повідомленим у апеляційній скарзі.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд обґрунтовано виходив із встановлених у справі фактичних обставин та дотримався вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.05.1989 року.

Рішенням Краматорського міського суду від 16.03.2015 року шлюб між ними було розірвано. Вказаним рішення суду встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 19 січня 2015 року.

26.10.2011року ОСОБА_1 придбав автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 AMBIENTE, номерний знак НОМЕР_1 за 192 630, 00 грн., що підтверджено наявною у справі копією договору купівлі - продажу. Зазначений автомобіль був зареєстрований за ОСОБА_7 29.10.2011 року, згідно відомостей Центру НППВАЗ з обслуговування м. Краматорська та Дружківки при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області.

Оскільки автомобіль придбано відповідачем в період юридичного шлюбу з позивачкою, відповідно до ст. 60 СК України він став об'єктом спільної сумісної власності ОСОБА_7 та ОСОБА_1.

24 грудня 2014 року ОСОБА_7 продав автомобіль ОСОБА_4, при цьому письмової згоди позивачки на продаж цінного майна отримано не було.

09 жовтня 2015 року ОСОБА_4 продала автомобіль ОСОБА_5.

Посилаючись на продаж автомобіля без її згоди, в порушення вимог ст. 65 СК України та ст. 638 ЦК України, позивачка просила визнати недійсними два договори купівлі- продажу автомобіля: від 24 грудня 2014 року, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 та від 09.10.2015 року, укладений між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, визнати зазначений автомобіль спільною сумісною власністю подружжя у рівних частках, провести його розділ та виділити у натурі автомобіль ОСОБА_7, стягнувши з нього на її користь 1/2 частку вартості автомобіля в сумі 95 000 грн..

Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що в судовому засіданні не доведено обставин, які б свідчили про те, що відповідачем порушені права позивачки при продажу спірного автомобіля, оскільки угоду про відчуження автомобіля було укладено в період шлюбу між сторонами та з відома позивачки, отже вона була укладена в інтересах сім'ї та за взаємною згодою подружжя.

Вказані висновки суду відповідають фактичним обставинам справи.

Із наявної у справі копії договору купівлі - продажу автомобіля №О - 00748 від 26 жовтня 2011 року, укладеного між ОСОБА_7 та ПП «Талісман» вбачається, що ОСОБА_7 купує у ПП «Талісман» автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 AMBIENTE за 192 630, 00 грн., при цьому за рахунок власних коштів сплачує 96 315 грн. у якості авансу, а сплату різниці між вартістю автомобіля та авансом в сумі 96 315 грн. покупець сплачує за рахунок коштів, отриманих від банку на умовах укладеного між банком та покупцем договору кредиту (том 1 а. с. 51-52, том 2 а. с.148-149).

1 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_7 укладено кредитний договір №ЗФ-2932, за яким ОСОБА_7 отримав кредит в сумі 96 315 грн. для здійснення повної /часткової оплати за договором купівлі - продажу транспортного засобу марки SKODA, модель OKTAVIA A5 AMBIENTE, укладеного між позичальником та ПП «Тіласман» на строк до 31 грудня 2016 року ( том 1 а.с.54-56, том 2 а. с.142-143).

1 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк», ОСОБА_7 та ОСОБА_1 був укладений договір поруки, за яким ОСОБА_1 зобов'язалась відповідати перед банком за виконання боржником ОСОБА_7 зобов'язань з повернення кредиту (том 1, а.с.53, том 2 а. с.144).

Згідно з видатковою накладною №РН -000471 від 2 листопада 2011 року та актом передавання - приймання автомобіля від 2 листопада 2011 року ПП «Талісман» передав ОСОБА_7 автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 AMBIENTE вартістю 192 630, 00 грн. (том 2 а. с.150 -151).

Довідкою ПАТ «Кредобанк» та випискою з банківського рахунку щодо руху коштів підтверджено, що зобов'язання по кредиту ОСОБА_7 виконані у повному обсязі 23.10.2012 року, тобто достроково. ( том 1 а. с. 58, том 2 а. с. 34 - 36, 147).

Згідно з даними територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 AMBIENTE, номерний знак НОМЕР_1, що належав ОСОБА_7, був перереєстрований 27.12.2014 року згідно довідки-рахунку НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_4 і знятий з обліку для реалізації 07.10.2015 року. 09.10.2015 року зареєстрований, згідно довідки-рахунку НОМЕР_3 на ім'я ОСОБА_5 з видачею номерних знаків (том 1 а. с. 221).

Згідно з довідкою - рахунком серії НОМЕР_4 від 24 грудня 2014 року, виданою ТОВ «Донбас - Авто - Трейд» ОСОБА_4 купила автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 за 180 000 грн. (а.с.88 том 2).

Свідок ОСОБА_6 підтвердила в суді першої інстанції, що у жовтні 2011 року ОСОБА_1 позичила у неї 3 000 доларів США для часткової оплати автомобіля, у 2012 році позичила ще 5 000 доларів США для дострокового погашення кредиту, отриманого для сплати частини вартості автомобіля. Позика надавалась на 3 роки, але коли вартість долара США почала рости вона поставила перед ОСОБА_1 питання про те, що необхідно щось робити, інакше буде важко повернути борг. ОСОБА_1 сказала, що подумає, а приблизно за тиждень до нового 2014 року повернула кошти, сказавши, що автомобіль продали.

Відповідач ОСОБА_4 у запереченні на позов зазначила, що угода купівлі - продажу автомобіля між нею та ОСОБА_7 оформлялась в ТОВ «Донбас - Авто- Трейд», при оформленні угоди були присутні ОСОБА_7 та ОСОБА_1, після оформлення угоди їй була видана довідка - рахунок, а ОСОБА_7 передав їй ключі і техпаспорт. Вони повернулись в машину, де вона передала подружжю ОСОБА_7 180 000 грн. (а.с.29 том 2).

У запереченні на позов відповідач ОСОБА_7 пояснив, що позивачка була присутня під час продажу автомобіля ОСОБА_4, кошти за автомобіль у сумі 180 000 грн. ОСОБА_4 передала їм після оформлення угоди, із отриманих коштів 160 000 грн. він витратив на купівлю 8 000 доларів США, які в останніх числах грудня 2014 року повернули ОСОБА_6, інші 20 000 грн. знаходились у них вдома і він ними не користувався (том 2 а.с.32).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За статтею 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

За нормами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятись у формі, встановленій законом.

Отже, згода одного з подружжя на відчуження цінного спільного сумісного майна має бути надана в письмовій формі.

Законодавством не передбачено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з підстави його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Разом з тим, відсутність такої згоди сама по собі не може бути підставою для визнання договору, укладеного одним із подружжя без згоди другого з подружжя, недійсним.

Так, пунктом 6 статті 3 ЦК України до засад цивільного законодавства віднесено, серед іншого, добросовісність.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦК України та частини другої статті 65 СК України при укладенні одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З аналізу зазначених норм закону у їх взаємозв'язку можна дійти висновку, що укладення одним із подружжя договору щодо розпорядження спільним майном без згоди другого з подружжя може бути підставою для визнання такого договору недійсним лише в тому разі, якщо суд установить, що той з подружжя, хто уклав договір щодо спільного майна, та третя особа - контрагент за таким договором, діяли недобросовісно, зокрема, що третя особа знала чи за обставинами справи не могла не знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності, і що той з подружжя, хто укладає договір, не отримав згоди на це другого з подружжя (правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-1587цс16).

Згідно із ст. 360-7 ЦПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Отже, встановивши, що автомобіль був проданий під час шлюбу сторін, без письмової згоди ОСОБА_1, але з її відома та усної згоди і за її присутності під час оформлення угоди суд обґрунтовано прийшов до висновку про те, що угода була укладена в інтересах сім'ї та за взаємною згодою подружжя, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд дав невірну оцінку наданим доказам та неправильно прийшов до висновку про те, що автомобіль проданий в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, необґрунтовані.

Автомобіль продано 24 грудня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2015 року, цим рішенням суду, що набуло законної сили, встановлено, що шлюбні відносини між сторонами припинені з 19 січня 2015 року. На вказане рішення ОСОБА_1 подавала апеляційну скаргу, у тому числі з підстав неправильного встановлення дати припинення шлюбних відносин, ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 18 серпня 2015 року апеляційна скарга ОСОБА_1 відхилена, а рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2015 року залишено без зміни.

Доводи апеляційної скарги щодо неприйняття судом до уваги показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які були запрошені для підтвердження факту того, що сім'я розпалась саме 22 листопада 2014 року, висновків суду не спростовують з огляду на наступне.

Свідок ОСОБА_8 показав в суді першої інстанції, що позивачка є дочкою його дружини. ОСОБА_7 22 листопада 2014 року пішов з дому разом з дитиною та поселився у будинку, у якому проживає свідок, у однокімнатній квартирі НОМЕР_5, що належить ОСОБА_9, прожив до кінця 2014 року, після чого з'їхав, знайшов іншу квартиру.

Свідок ОСОБА_9 показала в суді першої інстанції, що ОСОБА_7 просив її здати однокімнатну квартиру, що розташована в будинку, у якому проживають батьки ОСОБА_1, вона погодилась і дала ключі. Через місяць, приблизно 29.12.2014 року ОСОБА_8 зателефонував їй та повідомив, що ОСОБА_7 приніс ключі і гроші за проживання та з'їхав з квартири, оскільки йому потрібна двокімнатна квартира.

Відповідач ОСОБА_7 заперечував факт того, що він знімав однокімнатну квартиру у ОСОБА_9, пояснював, що він проживав в їх спільній з позивачкою квартирі до кінця квітня 2015 року, на підтвердження чого надав копії платіжних доручень про оплату ним комунальних послуг, телефона, охорони, домофона, кабельного телебачення, інтернету за вказаний період.

У позовній заяві про розподіл спільного сумісного майна у даній справі, поданій у квітні 2015 року позивачка зазначила, що шлюбні відносини з чоловіком припинені у січні 2015 року.

З урахуванням викладеного, а також преюдиційного значення, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 16.03.2015 року, що набрало законної сили, та яким встановлено час припинення шлюбних відносин між сторонами, показання свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не свідчать безспірно про те, що шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем ОСОБА_11 були припинені 22 листопада 2014 року.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що квитанція про продаж автомобіля ОСОБА_4 за 180 000 грн. подана не на попередньому судовому засіданні також не є підставою для скасування рішення, оскільки довідка - рахунок серії НОМЕР_4 від 24 грудня 2014 року, видана ТОВ «Донбас - Авто - Трейд» об'єктивно підтверджує факт того, що ОСОБА_4 купила автомобіль марки SKODA OKTAVIA A5 за 180 000 грн., що також узгоджується із даними територіального сервісного центру 1443 регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області щодо реєстрації цього автомобіля на підставі вказаної довідки - рахунку на ОСОБА_4.

Не є підставою для скасування рішення посилання у апеляційній скарзі на те, що борг перед банком був погашений у повному обсязі із заробітку чоловіка, що підтверджено довідкою ПАТ «Кредобанк» про рух коштів. Із довідки про рух коштів по рахунку, виданої ПАТ «Кредобанк» за період з 01.01.2012 року по 31.12.2012 року вбачається, що 5 жовтня 2012 року було сплачено в погашення заборгованості за кредитом 40 000 грн., що узгоджується із показаннями свідка ОСОБА_6 про позику у 2012 році 5 000 доларів США для дострокового погашення кредиту.

Позивачем та її представником долучались до справи копії довідки про заробіток відповідача за 2015 рік, яка не є доказом сплати кредиту у 2012 році (а. с., 186,189,199, 201 том 1, а.с.91, 99 том 2).

Відповідачем надавались довідки про розмір його заробітної плати у 2011 та у 2012 роках, за 12 місяців 2011 року заробітна плата склала 88 566,30 грн., за 12 місяців 2012 року - 113 484,05 грн.. (а.с.108,109 том 2).

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо суперечності висновку суду про те, що відчуження автомобіля відбулось в період перебування сторін у зареєстрованому шлюбі, вказівкам, які містяться в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року, у якому суд касаційної інстанції, на думку заявників апеляційної скарги, прийшов до висновку про те, що відповідач продав автомобіль без згоди позивачки.

Вказане питання касаційним судом не розглядалось, всупереч доводам апеляційної скарги.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 грудня 2015 року було задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 та скасовано ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 11 серпня 2015 року, якою було залишено без розгляду та повернуто позивачу її додаткову позовну заяву до ОСОБА_7, ОСОБА_4, третя особа - ТОВ «Донбас - Авто - Трейд» про визнання договору купівлі - продажу автомобіля недійсним, визнання автомобіля власністю подружжя та поділ автомобіля, а також скасовано ухвалу апеляційного суду від 15 вересня 2015 року, якою ухвалу суду першої інстанції було скасовано з переданням питання на новий розгляд до суду першої інстанції. При цьому Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ розглядалось процесуальне питання щодо можливості розгляду в одному провадженні із справою про поділ майна подружжя додаткового позову про визнання недійсним договору купівлі - продажу автомобіля та його поділ, по суті позову справа не розглядалсь.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення суду відповідає встановленим у справі фактичним обставинам, ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального закону і підстав для його скасування немає.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 25 січня 2017 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Н.С. Краснощокова

Судді: Г.Г. Новосьолова

В.М. Новосядла