Справа № 136/2183/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Стадника С.І.

секретаря судового засідання Шевчук Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на ? частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її син - ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшла ? частка земельної ділянки площею 3,5792 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яку ОСОБА_2 успадкував після смерті батька - ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Прийнявши спадщину після смерті сина, позивач звернулась для її оформлення до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення відсутністю реєстрації за спадкодавцем права власності на успадковану після смерті батька ? частку земельної ділянки. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на ? частки вищевказаної земельної ділянки.

Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Голова Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву в якій вказав, що позов визнає, справу просив розглянути у відсутність представника сільської ради.

Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив.

До складу спадщини увійшла ? частка земельної ділянки площею 3,5792 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), що розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яку ОСОБА_2 успадкував після смерті батька - ОСОБА_3 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3), що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 7).

З матеріалів Спадкової справи № 175/2016 слідує, що після смерті ОСОБА_2 спадщину за законом як спадкоємець першої черги прийняла позивач (а.с. 14, 15, 25). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Отже, позивач є єдиною спадкоємицею на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2

Для оформлення спадщини позивач звернулась до нотаріуса, який відмовив у видачі нотаріального акту мотивувавши своє рішення відсутністю реєстрації за спадкодавцем права власності на успадковану після смерті батька ? частку земельної ділянки, що підтверджується даними вказаними в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування").

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм частини 5 статті 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із частиною 3 статті 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

У відповідності до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд встановив, що на підставі розпорядження Липовецької районної державної адміністрації від 21.02.2005 року за № 31 на ім'я ОСОБА_3 23.09.2005 року було видано Державний акт серії НОМЕР_3 (а.с. 6) на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5792 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_3. Після його смерті спадщину прийняли ОСОБА_4, а також ОСОБА_2. У зв'язку з цим, 14.09.2010 року нотаріус видав Свідоцтво про право на спадщину за законом (зареєстровано в реєстрі за № 1805, а.с. 7) в якому вказав, що спадкоємці в рівних частинах, тобто по ? успадкували частки вищевказаної земельної ділянки, яка належала ОСОБА_3

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 9) слідує, що ОСОБА_4 зареєстрував за собою право власності на ? частки земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2. Відомості про реєстрацію ОСОБА_2 прав власності на ? частки успадкованої земельної ділянки в реєстрі відсутні.

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 у встановленому законом порядку набув право власності на спірну земельну ділянку, а тому позивач не втратила право на спадщину через відсутність державної реєстрації частини спадкової земельної ділянки за ОСОБА_2

Таким чином, за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно як на майно отримане в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який в свою чергу вступив в права спадкоємця в порядку спадкування за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3

Розподіл витрат слід здійснити відповідно до статті 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 57-60, 158, 174, 212-215 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на ? частки земельної ділянки в порядку спадкування за законом, - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на ? частку земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5792 гектарів (кадастровий номер НОМЕР_2), яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, який в свою чергу вступив в права спадкоємця в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3.

Право власності на вищевказане нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Вінницької області через Липовецький районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.І. Стадник