№ провадження 2/646/587/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2017 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючий суддя Єжов В.А.

при секретарі Марковій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні місцевого суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

24 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги фактичним припиненням сімейних відносин і неможливістю збереження сімї.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких послалась на обставини, викладені у позовній заяві, та зазначила, що з 09 лютого 2013 року перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне з відповідачем життя не склалося, в звязку з різними поглядами на життя, несумісністю характерів, не бажанням знайти компромісу у вирішенні питань, які стосуються сімейних відносин. Наміру поновити сімейні стосунки не має. За цих підстав вони у червні 2015 року припинили сімейні відносини, не ведуть спільного господарства, відсутній спільний бюджет. Вважає, що примирення між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них.

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов про розірвання шлюбу визнав повністю та пояснив, що у звязку з погіршенням стосунків він та позивач з червня 2015 року припинили шлюбні відносини, кожен живе своїм життям. Погоджується з обставинами, викладеними позивачем. Вважає, що сімя існує формально, вони втратили порозуміння, тому збереження сімейних відносин є неможливим.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України), встановив наступне.

ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бойко) ОСОБА_5 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 66.

Подружжя має неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом із позивачем.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Рішення про розірвання шлюбу, як визначено нормою статті 112 СК України, суд постановляє якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з червня 2015 року фактично припинили шлюбні відносини, не проживають спільно однією сімєю та не ведуть сумісне господарство. Сторони не мають наміру зберегти свою сімю.

За приписами статті 3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають спільні права та обовязки.

У разі визнання відповідачем позову, як визначено в частині 4 статті 174 ЦПК України, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання кожного з них продовжувати шлюбні відносини, дійшов висновку, що подальше подружнє життя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, збереження їх сімї є неможливим та суперечить їх інтересам.

За таких обставин заява позивача відповідає дійсній волі подружжя, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Позивач не наполягає на відновленні її дошлюбного прізвища та не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 88, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 3, 110-112 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище Бойко) ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований 09 лютого 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 66, розірвати.

За вибором позивача її прізвище ОСОБА_2 залишити без зміни.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.А. Єжов