Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2017 Справа №607/7278/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

ВСТАНОВИВ:

позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд до відповідача ОСОБА_2 з вказаним позовом. У ньому просить розірвати шлюб між ними, оскільки останній носить лише формальний характер і суперечить її інтересам та інтересам їх дітей. Також позивачка просить стягувати з відповідача по 1'500 грн. аліментів щомісячно на утримання кожної з їх спільних дітей, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, котрі проживають з нею та перебувають на її утриманні. В обґрунтування цих вимог зазначає, що самостійно забезпечувати дітей вона не спроможна, а відповідач добровільно допомоги не надає, хоча зобовязаний це робити, тому з нього слід стягувати аліменти.

У судове засідання ОСОБА_1, як і її представник ОСОБА_6, не зявилась, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності у яких зазначають, що позовні вимоги підтримують.

ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно, до суду не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За відсутності заперечень позивачки, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Суд, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, прийшов до переконання, що позов слід задовольнити з огляду на таке:

04 листопада 1999 року сторони уклали шлюб, про що цього ж дня відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зроблено запис № 1417. Про вказане свідчить свідоцтво про шлюб, видане повторно 31 травня 2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

18 лютого 2001 року у сторін народився син ОСОБА_7, 11 листопада 2003 року дочка ОСОБА_8, а 15 червня 2006 року син ОСОБА_9, про це свідчать фотокопії свідоцтв про народження: серії 1-ИД № 017497 від 07 березня 2001 року (актовий запис № 348, здійснений 07 березня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради); серії 1-ЕГ № 126456 від 11 грудня 2003 року (актовий запис № 2239, здійснений 09 грудня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області. України); серії № І-ИД № 031227 від 29 червня 2006 року (актовий запис № 1342, здійснений 29 червня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України), відповідно.

Діти проживають з матірю та перебувають на її утриманні, що стверджується фотокопією довідки № 3449 від 31 травня 2017 року, виданою ТзОВ «Коменерго-Тернопіль».

Між подружжям склались неприязні відносини, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, тривалий час не ведуть спільне господарство та не проживають разом, не підтримують шлюбних стосунків. Шлюб існує лише формально. Таким чином суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки і це має істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Саме тому вказаний шлюб слід розірвати.

Окрім цього, відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 181 СК України передбачено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Однак такої домовленості між позивачкою та відповідачем не досягнуто, тому слід врегулювати ці відносини рішенням суду.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Абзацом 2 ч. 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Документів за допомогою яких можна було б охарактеризувати фінансове становище як позивачки так і відповідача суду надано не було.

Незважаючи на це, враховуючи приписи ст. 182 СК України, зважаючи на фінансові потреби дітей, суд вважає, що і у цій частині позов підлягає до задоволення, шляхом стягнення із відповідача на користь позивачки аліментів в розмірі 1'500 грн. на утримання кожної із дітей, щомісячно, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення кожною із них повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, на кожну із дітей, слід допустити до негайного виконання.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору за заявлення ОСОБА_1 позовних вимог про стягнення аліментів, та на її користь 640 грн. за вимоги про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 04 листопада 1999 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції зроблено запис № 1417 від 04 листопада 1999 року.

Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти в розмірі по 1'500 (одна тисяча пятсот) грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 червня 2017 року і досягнення кожною із дітей повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, на кожну із дітей, допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_11