Справа №483/754/16-ц 31.01.2017 31.01.2017
Провадження №22-ц/784/390/17
Справа № 483/754/16-ц Головуючий першої інстанції: Казанлі Л.І.
Провадження № 22-ц/784/390/17 Суддя-доповідач апеляційного суду: Базовкіна Т.М.
У Х В А Л А

Іменем України

31 січня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М..,

суддів: Кушнірової Т.Б., Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Лептугою С.С.

за участю: позивача ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служба у справах дітей Очаківської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дітей,

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дітей.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що з 2011 р. він з відповідачкою перебував у шлюбі, який 17 лютого 2015 р. розірвано.

Мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У травні 2014 р. відповідачка залишила дітей на його утримання та переїхала проживати до м. Миколаєва.

Посилаючись на вказані обставини, а також, що він має житло, стабільний дохід, у зв'язку з чим може повністю забезпечити належне утримання, догляд та виховання дітей, а відповідачка ніде не працює, доглядає за маленькою дитиною від другого шлюбу, проживає в двокімнатній квартирі свого родича з ним та його сім'єю, ОСОБА_2 просив визначити місце проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з ним та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 р. позов задоволено.

Місцем проживання малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, визначено місце проживання батька - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнуто зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 551 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 вказує на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невірну оцінку доказів при ухваленні рішення та просить його скасувати й ухвалити нове рішення про визначення місця проживання дитини з нею.

Заслухавши доповідь судді, пояснення відповідачки, позивача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_3 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2006 р. , а 27 січня 2011 р. вони зареєстрували шлюб.

Сторони є батьками малолітніх ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Очаківського міськрайонний суду Миколаївської області від 03 лютого 2015 року шлюб між сторонами розірвано.

Мати та батько малолітніх дітей проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти.

З серпня 2014 р. позивач та відповідач припинили спільне проживання, їх діти залишились проживають з батьком.

Позивач з дітьми проживають у власному будинку з усіма зручностями, займається підприємницькою діяльністю та має стабільний самостійний дохід (за період з січня по грудень 2015 року - 200 000 грн.), має задовільний стан здоров'я, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Діти проживають разом із батьком, відвідують навчально-виховні заклади, мають все для гармонійного розвитку.

Відповідачка у теперішній час проживає в м. Миколаєві у двокімнатній квартирі, яка належить її родичу, з дочкою ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, та сином ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5, офіційно не працює, доглядає дітей.

Задовольняючи позов, та визначаючи місце проживання дітей з батьком, суд виходив з того, що позивач з огляду на його житлово-побутові умови та матеріальний стан має можливість забезпечити належні умови для нормального утримання, догляду та виховання дітей, а вчинки відповідачки свідчать про те, що вона, залишивши дітей з батьком, виявляла менше уваги до дітей і турботи про них.

Статтями 141, 155 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Частинами 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 р., в усiх дiях щодо дiтей, незалежно вiд того, здiйснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соцiального забезпечення, судами, адмiнiстративними чи законодавчими органами, першочергова увага придiляється якнайкращому забезпеченню iнтересiв дитини.

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. ст. 8,11,15 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р., у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

У даній справі судом встановлено, що з серпня 2014 р. малолітні діти сторін постійно проживають з батьком, який їх матеріально забезпечує, має власне житло, тривалий час відвідують навчальні заклади за місцем постійного проживання в м. Очаків.

Мати дітей проживає окремо, у квартирі, належній її родичу з двома іншими малолітніми дітьми, питання щодо наявності спору про місце проживання дітей перед органом опіки та піклування не ставила, до суду з позовом щодо визначення місця проживання малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не зверталася, має можливість спілкуватися з ними, періодично їх навідує.

ОСОБА_3 не працює, не має власного доходу та можливості самостійно утримувати дітей. До суду апеляційної інстанції відповідачкою на підтвердження джерела існування надано лише довідки з Департаменту праці та соціального захисту населення Центрального району м. Миколаєва, згідно з якими ОСОБА_3 отримувала за останні шість місяців 2016 р. державну соціальну допомогу як малозабезпечена сім'я в розмірі 5 089 грн. 22 коп. на місяць, 860 грн. щомісячної одноразової допомоги при народженні 1-єї дитини та з липня по листопад 2016 р. - 215 грн. 44 коп. допомоги одинокій матері на 1 дитину в розмірі 215 грн. 44 коп. Таким чином, з наданих відповідачкою доказів вбачається, що єдиним джерелом існування її та ї дітей є державні соціальні допомоги, що не є її самостійним доходом.

Згідно висновку органу опіки та піклування - Виконавчого комітету Очаківсько міської ради Миколаївської області (а.с. 64-65), який зроблено на підставі вивчення стосунків, які склалися між сторонами та їхніми дітьми, умов проживання сторін і дітей, доцільним вважається в інтересах малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначити їхнє місце проживання з батьком.

З урахуванням встановлених обставин справи суд обґрунтовано дійшов висновку, що в інтересах малолітніх дітей сторін необхідно визначити їхнє місця проживання з батьком. І таке не свідчить про розлучення з матір'ю, оскільки остання має можливість спілкування з дітьми і відсутні перешкоди її участі у їх вихованні.

До того ж на час вирішення спору існували виняткові обставини у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір'ю, а саме - відсутність у відповідачки самостійного доходу.

За такого доводи апеляційної скарги про відсутність законних підстав для визначення місця проживання дітей з батьком не заслуговують на увагу і не ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Зокрема, твердження, викладені в апеляційній скарзі, про те, що позивач неналежно виховує дітей, залишає їх без догляду, має незадовільний стан здоров'я не підтверджені жодним доказом.

Також не заслуговує на увагу вимога відповідачки в апеляційній скарзі про визначення місця проживання дітей з нею, тому що такий позов нею не заявлявся, а відмова у позові ОСОБА_2 призведе до правової невизначеності у відносинах сторін та їхніх дітей.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 12 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Т.Б. Кушнірова

Ж.М. Яворська