Справа № 206/3513/17
Провадження № 2/206/974/17
18 вересня 2017 року Самарський районний суд міста Дніпропетровська
головуючий суддя Маштак К.С.
секретаря Говтви Л.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
ВСТАНОВИВ
05.07.2017 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, підписана представником позивача адвокатом ОСОБА_3
Згідно позовної заяви, представником позивача було зазначено наступне. Між адвокатським обєднанням «Супрема Лекс», в особі адвоката ОСОБА_3 та позивачем ОСОБА_1 було укладено угоду про надання правової допомоги. Позивач повідомив, що між ним та ОСОБА_4, тобто відповідачем по справі, 09.07.2002 було укладено шлюб у Самарському районному у місті Дніпропетровську відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Від шлюбу у позивача та відповідача є двоє неповнолітніх дітей Софія, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Спільне життя у подружжя не склалось внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Кохання, взаємопорозуміння та взаємоповага між подружжям не збереглись, тому шлюбні відносини позивача та відповідача фактично припинились. Позивач також повідомив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, в звязку із чим примирення між ними не є можливим. В звязку із чим, просив суд шлюб розірвати.
Представник позивача у позовній заяві клопотав про проведення судового засідання в режимі відео конференції.
12.07.2017 на адресу позивача та його представника судом направлено судову повістку - повідомлення про призначення судового засідання по порушеній цивільній справі на 20.07.2017, відповідь щодо неможливості проведення судового засідання в режимі відео конференції, з підстав викрадення мережевого кабелю, що забезпечував роботу інтернету в суді, також розяснено про необхідність по даній категорії справ надати до суду оригінал свідоцтва про шлюб, а також усіх необхідних документів відповідно до заявлених вимог. Крім того, зазначено про необхідність забезпечення участі у судовому засіданні обох сторін (а.с.15).
20.07.2017 учасники судового процесу не зявились, судове засідання відкладено на 07.08.2017 (а.с.18).
02.08.2017 на електронну адресу суду, окрім інших, надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, з підстав значної вартості проїзду маршрутом Київ-Дніпро-Київ, та тим, що позивач перебуває за межами території України (а.с.20-23).
07.08.2017 учасники судового процесу не зявились, судове засідання відкладено на 31.08.2017, ухвалою суду явку позивача визнано обовязковою, для дачі особистих пояснень по суті позову (а.с.44-45).
07.08.2017, враховуючи наявність спільних дітей між сторонами, а отже можливого їх спілкування з проводу їх утримання, судом на адресу позивача та його представника направлено лист з проханням посприяти суду у належному та своєчасному повідомленні відповідача про розгляд даної справи, шляхом надання до суду інформації щодо її фактичного місцезнаходження, та/або будь-якої іншої інформації, яка відома (номер телефону, електронна пошта та інше) (а.с.46).
31.08.2017 учасники судового процесу не зявились, до канцелярії суду надійшло клопотання представника позивача, згідно змісту якого останній просив викликати відповідача шляхом розміщення публікації у виданні «Урядовий курєр», оскільки фактичне місцезнаходження відповідача невідоме, судове засідання провести за його, тобто представника позивача, відсутності, та розглянути справу виходячи із обставин справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.51).
Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду повідомлялась. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає судові підстави для застосування положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України.
Згідно наданих представником позивача документів вбачається, що з 09.07.2002 позивач та відповідач по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується фото копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно, Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 4).
Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення.
Статтею 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР(475/97-ВР) від 17.07.1997) встановлено, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що відповідає ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).
В той же час, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суд при вирішенні даного позову про розірвання шлюбу, неодноразово зазначав представнику позивача у повістках - повідомленнях про необхідність повного та всебічного з'ясовування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність двох неповнолітніх дітей, та інші обставини життя подружжя, шляхом забезпечення участі у судовому засіданні, безпосередньо позивача. Однак, ні позивач ні відповідач у судове засідання, що було неодноразово відкладено судом не зявились, особистих пояснень щодо підстав розірвання шлюбу, дійсних відносин, що склались між подружжям, та інше, безпосередньо позивачем та відповідачем до суду надано не було як і не долучено до матеріалів справи доказів, на підтвердження обставин на які посилався представник позивача у позові, у тому числі свідоцтва про шлюб, свідоцтва про народження дітей, перебування позивача закордоном та інше.
В той же час, сімейне законодавство не передбачає можливості розірвання шлюбу представником одного з подружжя або їх обох за довіреністю останніх, а правила ЦК про представництво, довіреність і доручення на ці правовідносини не поширюються, що також підтверджується абз. 2 п. 15 Пленуму Верховного Суду України 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»
Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа вправі звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів, а в інтересах інших осіб, або державних чи суспільних інтересах лише у випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог та заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що сторони в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 137 ЦПК, мають право скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідними клопотаннями про витребування доказів та ін.
Згідно з п. 6 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14 при ухваленні рішення, суд відповідно до ст. 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Враховуючи вищевикладене, суд обґрунтовано приходить до висновку про неможливість на підставі поданих представником позивача доказів встановити та з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи наявність двох неповнолітніх дітей, можливості вжиття заходів щодо примирення подружжя, та інші обставини життя подружжя, що могли б стати підставою для розірвання шлюбу, в звязку із чим, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.
Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу не підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позовних вимог судом має бути відмовлено, судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 3, 11, 57-60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, -
В задоволенні позову про розірвання шлюбу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя: К.С. Маштак