АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
апеляційне провадження №22-ц/796/2376/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В.

суддів: Поливач Л.Д., Шахової О.В.

при секретарі: Горак Ю.М.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виробничого підприємства "Сіріус" про стягнення заборгованості за договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 грудня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 лютого 2015 року між ПрВП "Сіріус", ОСОБА_1 та ПрАТ "Сірус-Буд" було укладено договір відступлення права вимоги, у відповідності до якого ОСОБА_1 відступив новому кредитору ПрВП "Сіріус" право вимоги виплати залишку на рахунку, відкритому у ПАТ "Дельта Банк" за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 11 грудня 2012 року у розмірі 14435436,03 доларів США та договором банківського рахунку № 9 від 11 грудня 2012 року у розмірі 122000000 грн., а новий кредитор ПрВП "Сіріус" зобов'язався сплатити первісному кредиторові ціну відступлення права вимоги, що відступаються за цим договором. Пунктом 4.2. договору встановлено, що, незважаючи на будь-які інші положення цього договору, оплата ціни відступлення здійснюється лише за умови та після підтвердження припинення відступлених на користь нового кредитора прав вимоги та вимог боржника внаслідок їх зарахування як зустрічних однорідних вимог (або внаслідок поєднання боржника та кредитора в одній особі згідност. 606 ЦК України) одним із документів, зокрема, рішенням компетентного суду, що підтверджує припинення відповідних зобов'язань нового кредитора перед боржником, яке набрало чинності та не підлягає подальшому оскарженню. 6 квітня 2016 року Верховний Суд України переглянув постанову Вищого господарського суду України від 17 листопада 2015 року у справі за позовом ПрВП "Сіріус", ПрАТ "Сіріус-Буд" до ПАТ "Дельта Банк" про визнання зобов'язань припиненими і постановив постанову Вищого господарського суду України від 17 листопада 2015 року, постанову Київського апеляційного господарського суду від 5 серпня 2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 19 травня 2015 року скасувати та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позову ПрВП "Сіріус" і ПрАТ "Сіріус-Буд" відмовлено. У мотивувальній частині вказаного судового рішення, незважаючи на відмову у задоволенні позову, Верховним Судом України не спростовується факт укладання відступлення права вимоги від 25 лютого 2015 року між ПрВП "Сіріус", ПрАТ "Сіріус-Буд" і ОСОБА_1 та не ставиться під сумнів його дійсність. Враховуючи викладене та те, що позивачем були виконані всі зобов'язання за укладеним договором, ОСОБА_1 просив стягнути з ПрВП "Сіріус" на свою користь 50000 грн. частини ціни відступлення згідно договору відступлення права вимоги від 25 лютого 2015 року.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 2 грудня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ "Дельта Банк", посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції , а саме виключити з мотивувальної частини встановлену судом обставину про те, що ОСОБА_1 26 лютого 2015 року звернувся до ПАТ "Дельта Банк", що підтверджується відміткою банку, із заявою про перерахунок із його банківських рахунків № НОМЕР_2 в доларах США та № НОМЕР_2 в гривнях грошові кошти у розмірі 12710694,30 доларів США та у розмірі 122000000 гривень відповідно в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Сіріус" за кредитним договором № К-2004187 від 14 грудня 2010 року та договором кредитної лінії № К-2004187-1 від 14 грудня 2010 року, укладених між ПрВП "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк", а також посилання на те, що ПАТ "Дельта Банк" ані на заяву ПрВП "Сіріус", ані на заяву ОСОБА_1 не відреагувало. Скаржник зазначає, що він погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості пред'явлених позовних вимог та відмови у задоволенні позову. Разом з тим, встановлена судом обставина про те, що ОСОБА_1 26 лютого 2015 року звертався до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про перерахунок із його банківських рахунків грошових коштів не відповідає дійсності. Так, на підтвердження вказаних доводів позивачем до суду першої інстанції була подана копія заяви від 26 лютого 2015 року на якій міститься штемпель вхідної кореспонденції ПАТ "Дельта Банк" №4864 від 26.02.2015 р. Проте, вказана заява до банку не надходила. Під вхідним номером №4864 від 26.02.2015 р. у ПАТ "Дельта Банк" зареєстрована заява ПрВП "Сіріус" про видачу готівкових коштів, що підтверджується копією електронного журналу вхідної кореспонденції та довідкою ПАТ "Дельта Банк" від 20 грудня 2016 року. Враховуючи, що встановлена судом обставина звернення ОСОБА_1 26 лютого 2015 року із заявою до ПАТ "Дельта Банк" про перерахування коштів не відповідає дійсності, вона підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не перевіряється.

Представник ПАТ "Дельта Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" Кадирова В.В. - Коновалов Р.О. в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в суді апеляційної інстанції заперечував проти задоволення апеляційних скарг, вважав, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

ПредставникПрВП "Сіріус" - Макидон М.М. просив вирішення даного питання покласти на розсуд суду.

ПрАТ "Сірус-Буд" в суд апеляційної інстанції не з'явилося, про час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 25 лютого 2015 року між ПрВП "Сіріус", ОСОБА_1 та ПрАТ "Сірус-Буд" був укладений договір відступлення права вимоги у відповідності до якого первісний кредитор (ОСОБА_1.) відступає новому кредитору (ПрВП "Сіріус") право вимоги до боржника (ПАТ "Дельта Банк") за договором рахунку у частині, що дорівнює 1210694,30 доларів США за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 11 грудня 2012 року, та у частині, що дорівнює 122000000 грн. за договором банківського рахунку № 9 від 11 грудня 2012 року, а новий кредитор (ПрВП "Сіріус") зобов'язується сплатити первісному кредиторові ціну відступлення за права вимоги, що відступаються за цим договором.

27 лютого 2015 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору про відступлення права вимоги від 25 лютого 2015 року, відповідно до якої сторонами було досягнуто згоди щодо права вимоги виплати залишку на рахунку, відкритому за договором банківського рахунку НОМЕР_1 від 11 грудня 2012 року у розмірі 14 435 436,03 доларів США та за договором банківського рахунку № 9 від 11 грудня 2012 року у розмірі 122 000 000 грн. Відповідно змінена і ціна відступлення права вимоги.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_1 вказував на те, що 26 лютого 2015 року ним на адресу ПАТ "Дельта Банк" була подана заява про відступлення права вимоги частини коштів на рахунку НОМЕР_2 в доларах США у розмірі 12710694,10 доларів США та на рахунку НОМЕР_2 в гривнях у розмірі 122000000 гривень, а також з вимогою про перерахування вказаних коштів в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Сіріус" за кредитним договором № К-2004187 від 14 грудня 2010 року та договором кредитної лінії № К-2004187-1 від 14 грудня 2010 року, укладених між ПрВП "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк".

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції вважав вищевказану обставину встановленою. Крім того, судом було встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" аніна заяву ПрВП "Сіріус", ані на заяву ОСОБА_1 не відреагувало.

Проте з висновком суду в цій частині погодитись не можна з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст. 3 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 214 ЦПК Українипід час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судове рішення у цивільній справі" від 18 грудня 2009 року №14, обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

У мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 60 ЦПК України)

Встановлюючи обставини справи, суд першої інстанції вважав доведеним факт звернення позивача до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про перерахування коштів на підставі наявної в матеріалах справи копії заяви ОСОБА_1 від 26 лютого 2015 року на якій міститься штемпель вхідної кореспонденції ПАТ "Дельта Банк" №4864 від 26.02.2015 р. (а. с. 10).

Разом з тим, з електронного реєстру вхідної кореспонденції ПАТ "Дельта Банк" убачається, що за №4864 26 лютого 2015 року зареєстрована заява ПВП "Сіріус" про видачу готівкових коштів (а. с. 60).

Так, 26 лютого 2015 року ПрВП "Сіріус" звернулось до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про видачу готівкових коштів Вих. №110/26-02-15, відповідно до якої просило видати готівкою з каси банку грошові кошти в розмірі 12710694,30 доларів США та 122000000 грн. У випадку невиконання платіжних доручень, доданих до заяви про перерахування коштів, чи не видачі коштів готівкою, ПрВП "Сіріус" заявляло про припинення зобов'язань щодо сплати ними на користь банку заборгованості за кредитними договорами, вказаними у заяві (а. с. 61-63).

Згідно довідки ПАТ "Дельта Банк" від 20 грудня 2016 року в реєстраційній базі "Вхідні документи" під вхідним номером 4864 зареєстрований лист від ПВП "Сіріус".

У вказній довідці зазначено, що в базі "Вхідні документи" звернення від фізичної особи ОСОБА_1 за 26 лютого 2015 року відсутнє (а. с. 59).

Так, за змістом ст. 57 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Закріплений в ст. 59 ЦПК України принцип допустимості доказів визначає, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Ураховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновків, що встановлена судом першої інстанції обставина щодо звернення ОСОБА_1 26 лютого 2015 року до ПАТ "Дельта Банк" із заявою про перерахунок із його банківських рахунків № НОМЕР_2 в доларах США та № НОМЕР_2 в гривнях грошові кошти у розмірі 12710694,30 доларів США та у розмірі 122000000 гривень відповідно в рахунок погашення заборгованості ПрАТ "Сіріус" за кредитним договором № К-2004187 від 14 грудня 2010 року та договором кредитної лінії № К-2004187-1 від 14 грудня 2010 року, укладених між ПрВП "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк", що підтверджується відміткою банку, не відповідає фактичним обставинам справи та не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягає виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, виключенню з мотивувальної частини оскаржуваного рішення також підлягає встановлена судом обставина про те, що ПАТ "Дельта Банк" на заяву ОСОБА_1 не відреагувало.

Вимоги апеляційної скарги про виключення з мотивувальної частини рішення посилання на те, що ПАТ "Дельта Банк" не відреагувало на заяву ПрВП "Сіріус", задоволенню не підлягають, оскільки належних та допустимих доказів на спростування встановленої судом обставини скаржником до суду апеляційної інстанції не надано.

Щодо тверджень представника позивача про наявність правових підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки ПАТ "Дельта Банк" не є стороною у справі, слід зазначити наступне.

На підставі ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При розгляді справи в суді першої інстанції ПАТ "Дельта Банк" не залучалось до участі у справі. Встановлена судом обставина щодо подання позивачем до ПАТ "Дельта Банк" заяви від 26 лютого 2015 року стосується прав та обов'язків банку, оскільки створює обов'язок для останнього щодо її виконання, а тому скаржник відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України має право на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Зазначеним обставинам, судом першої інстанції не надано належної правової оцінки, а тому рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посиланняна те, що ОСОБА_1 26 лютого 2015 року звернувся до ПАТ "Дельта Банк", що підтверджується відміткою банку, із заявою про перерахунок із його банківських рахунків № НОМЕР_2 в доларах США та № НОМЕР_2 в гривнях грошові кошти у розмірі 12710694,30 доларів США та у розмірі 122000000 гривень відповідно в рахунок погашення заборгованості ПрВП "Сіріус" за кредитним договором № К-2004187 від 14 грудня 2010 року та договором кредитної лінії № К-2004187-1 від 14 грудня 2010 року, укладених між ПрВП "Сіріус" та ПАТ "Дельта Банк", а також те, що ПАТ "Дельта Банк" на заяву ОСОБА_1 не відреагувало.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подачу апеляційної скарги ПАТ "Дельта Банк" сплачено судовий збір у розмірі 606 грн. 32 коп., що підтверджується платіжним дорученням №15810138 від 21 грудня 2016 року (а. с. 58).

Оскільки апеляційна скарга ПАТ "Дельта Банк" підлягає частковому задоволенню, тому з позивача на користь скаржника підлягає стягненню сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 грудня 2016 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посиланняна те, що ОСОБА_1 26 лютого 2015 року звернувся до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", що підтверджується відміткою банку, із заявою про перерахунок із його банківських рахунків № НОМЕР_2 в доларах США та № НОМЕР_2 в гривнях грошові кошти у розмірі 12710694,30 доларів США та у розмірі 122000000 гривень відповідно в рахунок погашення заборгованості приватного виробничого підприємства "Сіріус" за кредитним договором № К-2004187 від 14 грудня 2010 року та договором кредитної лінії № К-2004187-1 від 14 грудня 2010 року, укладених між приватним виробничим підприємством "Сіріус" та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк",а також те, що публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" на заяву ОСОБА_1 не відреагувало.

В іншій частині рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 2 грудня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 606 грн. 32 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: Л.Д. Поливач

О.В.Шахова