У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача, стягнення коштів банківського депозиту та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 жовтня 2014 року між ним та банком було укладено договір-заяву № 305835/32687/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 місяців в національній валюті, за умовами якого він передав банку суму коштів в розмірі 130 тис. грн під 23,10 % річних строком до 03 травня 2015 року.

30 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про повернення йому 03 травня 2015 року суми вкладу. Крім того у той же день позивач оформив письмову вимоги на бланку банка. Прийняття від позивача цих письмових вимог підтверджується копіями заяв з відмітками посадових осіб відповідача. Проте, банком кошти депозитного вкладу не були повернуті.

15 жовтня 2015 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою щодо повернення йому коштів, але кошти йому повернуті не були.

Уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив стягнути з відповідача суму відсотків за вкладом за час після закінчення строку дії договору в розмірі 20 239,39 грн, пеню - 959 400 грн, 3 % річних - 2 678,39 грн та моральну шкоду - 10 тис. грн., а всього 992 317,78 грн.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року ОСОБА_2 відмовився від позову в частині стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суми депозитного вкладу в розмірі 130 тис. грн та процентів у сумі 2 468,22 грн, оскільки зазначені суми отримані ним 05 січня 2016 року, а також від стягнення з відповідача на його користь пені в розмірі 959 400 грн та 3 % в розмірі 2 678,39 грн, та закрив провадження в цій частині позовних вимог.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування вкладом за час після закінчення строку дії Договору-заяви № 305835/32687/7-14 від 03 жовтня 2014 року в розмірі 20 239,39 грн.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 червня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Судом установлено, що 03 жовтня 2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» в особі Криворізької філії АТ «Банк «Фінанси та кредит» № 13 було укладено договір-заяву № 305835/32687/7-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Стандарт» на 7 місяці в національній валюті у сумі 130 тис. грн під 23,10 % на строк з 03 жовтня 2014 року до 03 травня 2015 року.

30 квітня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з вимогою про повернення вкладу, яка не була задоволена.

На підставі постанови правління Національного банку України від 17 вересня 2015 року № 612 «Про віднесення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 17 вересня 2015 року № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит»», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року.

На підставі постанови правління Національного банку України від 17 грудня 2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18 грудня 2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації АТ «Банк «Фінанси та кредит» розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» строком з 18 грудня 2015 року по 17 грудня 2017 року та призначено уповноважену особу на ліквідацію банку.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку апеляційний суд скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, обґрунтовано виходив з того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку та на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Ураховуючи наведене висновок апеляційного суду є обґрунтованим.

Рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про захист прав споживача, стягнення коштів банківського депозиту та відшкодування моральної шкоди.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов