АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
752/7177/16-ц Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

21 вересня 2017 року Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва Чобіток А.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт»,третя особа : виконавчий директор Асоціації незалежних експертів України «Укрексперт» про визнання незаконними та скасування наказу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку , -

в с т а н о в и л а :

У травні 2016 року ОСОБА_2 пред'явив позов, в якому остаточно , уточнивши позовні вимоги у липні 2017 року, просив визнати незаконними та скасувати наказ про звільнення , стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 254 775,10 грн та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 77 409,07 грн..

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження , яке підлягає задоволенню, внаслідок його обґрунтованості.

Разом з тим, апеляційне провадження у даній справі не може бути відкрито, оскільки апеляційна скарга не оплачена судовим збором.

Так, Верховний Суд України у своїй постанові № 6-1121цс16 від 30.11.2016 року прийшов до наступного правового висновку.

Відповідно до частини першої статті 79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), частини першої статті 87 Кодексу адміністративного судочинства України, частини першої статті 44 Господарського процесуального кодексу України судовий збір є складовою судових витрат.

За загальними правилами цивільного судочинства (статті 79, 119, 297, 328, 358 ЦПК України) судовий збір належить до судових витрат, які несуть суди усіх рівнів, коли розглядають позовну заяву, апеляційну, касаційну скаргу чи заяву про перегляд судових рішень Верховним Судом України.

Обов'язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір - це процесуальний обов'язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Таким спеціальним законом є Закон України від 8 липня 2011 року № 3674-VІ «Про судовий збір».

Відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Наведені норми процесуального права дозволяють сформулювати загальне правило: процесуальнідії мають вчинятися за нормами процесуального закону, чинними на момент вчинення цих дій.

Під час вчинення процесуальних дій, які вимагають сплати судового збору (при забезпеченні доказів, при апеляційному чи касаційному оскарженні), пільги зі сплати судового збору мають визначатися на момент вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на зазначенеможна дійти висновкупро те, що процесуальний закон визначає свою дію в часі саме за часом вчинення відповідних процесуальних дій.

За таких умов Закон України «Про судовий збір» має застосовуватися в редакції, яка діяла на момент вчинення певної процесуальної дії.

Наявність пільги у вигляді звільнення від сплати судового збору, передбаченої статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не вважається нульовою ставкою судового збору.

Тобто, вконтексті визначення розміру судового збору за подання апеляційної скарги «ставка, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви»має визначатися за розмірами ставок, встановленими статтею4 Закону України «Про судовий збір» на момент пред'явлення відповідного позову, без пільг, визначених статтею 5 цього Закону.

Відповідні зміни в сфері регулювання оплати судового збору відбулися внаслідок прийняття Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (далі - Закон № 484-VІІІ). Цим Законом суттєво змінено ставки судового збору (стаття 4 Закону України «Про судовий збір»), зокрема й підвищено розмір ставок за подання апеляційних скарг, а також одночасно значно скорочено перелік суб'єктів, які звільняються від оплати судового збору (стаття 5 Закону України «Про судовий збір»). Закон № 484-VІІІ набрав чинності з 1 вересня 2015 року.

На час подачі даного позову діє нова редакція статті 5 Закону України «Про судовий збір», за якою справи «за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин», було виключено з категорії пільгових.

На даний час відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», пільги щодо сплати судового збору мають позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У даній справі, позивач звернувся до суду у травні 2016 року з позовними вимогами

про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення, що є вимогами про поновлення на роботі, а також про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку, що є вимогами, які випливають з трудових правовідносин.

Згідно з підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції на час подання позову, ставка судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру складала 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати , встановленої на 1 січня календарного року , в якому відповідна заява подається до суду ( січень 2016 року - 1378 грн.).

Як вбачається з матеріалів справи, то позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та компенсації за невикористану відпустку є вимогами майнового характеру та не є вимогами, за які п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено пільги, в зв'язку з чим при поданні позову та після уточнень вимог , позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 3 321,85 грн. ( 1% від 254 775,10 грн.=2 547,75 грн.; 1% від 77409,07 грн.=774,10 грн.).

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подачу апеляційної скарги становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином, за подачу апеляційної скарги позивач повинен сплатити судовий збір у розмірі 3 654,03 грн. ( 3 321,85 грн.х110%) на р/р: 0010; Одержувач УДКС у Солом'янському районі; Банк одержувача ГУ ДКСУ у м. Києві; Код ; МФО банку: 820019.

Оригінал квитанції необхідно подати до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з наведеного, провадження по апеляційній скарзі не може бути відкрито, позивачу необхідно надати строк для усунення недоліків, а апеляційну скаргу залишити без руху, попередивши, що в разі невиконання ухвали суду, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст.121 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5 Закону України «Про судовий збір», ст. 121 ,294,297 ЦПК України, -

у х в а л и л а :

Поновити ОСОБА_2 строк на оскарження рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 15 серпня 2017 року залишити без руху строком не більше ніж на п'ять днів з дня отримання ухвали.

В разі невиконання ухвали суду апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута.

Ухвала підлягає оскарженню до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в частині визначення судового збору протягом двадцяти днів .

Суддя :