У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 лютого 2017 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, за касаційною скаргою Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області на ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулась до суду із вказаною скаргою, обґрунтовуючи її тим, що у провадженні державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції Донецької області (далі - Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області) Максюти А.О. знаходиться виконавчий лист виданий Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_6 на її користь грошових коштів. Під час виконавчого провадження було встановлено, що боржник перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 Заявник вважала, що на дружину ОСОБА_7 може бути зареєстровано нерухоме і рухоме майно, банківські депозитні вклади, які є спільною сумісною власністю її та боржника ОСОБА_6 відповідно до положень СК України. Вона звернулася до державного виконавця із заявою у якій вимагала вжити заходів для встановлення майна, зареєстрованого на ОСОБА_7 яке є спільною сумісною власністю її та боржника, і в разі встановлення такого майна звернути стягнення на належну боржнику частку. Проте, державним виконавцем їй було відмовлено.

Тому ОСОБА_4 просила суд визнати дії державного виконавця незаконними; зобов'язати державного виконавця вжити заходи до встановлення майна, зареєстрованого на ОСОБА_7, яке є спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6; зобов'язати державного виконавця Максюту А.О. в разі встановлення власності зареєстрованої на ОСОБА_7, звернути стягнення на 1/2 частину цієї власності, що належить ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2016 року у задоволенні скарги ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 березня 2016 року скасовано та постановлено нову ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_4

Визнано дії державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області Максюти А.О. незаконними.

Зобов'язано державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області Максюту А.О. здійснити заходи щодо розшуку майна, яким володіє ОСОБА_6 спільно з іншими особами.

У касаційній скарзі Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області просить скасувати ухвалу апеляційного суду та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю у процесі здійснення виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача надано право, зокрема, одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Згідно зі ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розшук боржника юридичної особи та розшук майна боржника здійснюється безпосередньо державним виконавцем без звернення до суду шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що у провадженні Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області перебуває виконавче провадження № 48544725 за виконавчим листом № 1-кп/265/259/15 виданим Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 50 тис. грн та 500 грн витрат на послуги адвоката, а разом 50 500 грн.

Листом від 17 лютого 2016 року Орджонікідзевський ВДВС Маріупольського МУЮ Донецької області із посланням на ч. 2 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» повідомив ОСОБА_4 на її заяву від 02 лютого 2016 року, що прийняти заходи до встановлення майна, зареєстрованого за ОСОБА_7 не має можливості, оскільки вона не є боржником за виконавчим документом. Крім того, у державного виконавця відсутня інформація щодо наявності у спільній власності боржника з іншими особами, в тому числі ОСОБА_7, будь-якого майна. Також ОСОБА_4 було роз'яснено, що у разі якщо вона має інформацію щодо наявності у спільній власності боржника з іншими особами, в тому числі ОСОБА_7, будь-якого майна, вона має право самостійно звернутися до суду для визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно з іншими особами.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що державний виконавець діяв у межах своєї компетенції та у відповідності до вимог закону.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та постановляючи нову ухвалу про часткове задоволення скарги ОСОБА_4, апеляційний суд дійшов правильного висновку, що держаний виконавець зобов'язаний здійснити всі необхідні заходи щодо розшуку майна яким володіє боржник з іншими особами і він не обмежений законом у праві розшуку такого майна, якщо воно не зареєстроване на боржника.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 07 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г. Іваненко

А.В. Маляренко