Справа № 347/2419/15
Провадження № 22-ц/779/38/2017.
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Пнівчук О.В., Мелінишин Г.П.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Косівського районного суду від 14 вересня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 25 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 230К, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 37 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних та строком до 24 вересня 2011 року.

Зазначав, що у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_2 сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість за кредитним договором становила 126 601,77 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 26 315,59 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 47 357,79 доларів США, пеня в розмірі 52 928,39 доларів США.

Посилаючись на те, що рішенням Косівського районного суду від 23 липня 2009 року та рішенням цього ж суду від 25 березня 2011 року було стягнуто на користь банку заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 75 837,43 доларів США, банк просив стягнути різницю між присудженою рішеннями суду заборгованістю та заборгованістю станом на 01 жовтня 2015 року, яка виникла після ухвалення рішень в розмірі 50 764,34 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 1 080 772,80 грн.

Рішенням Косівського районного суду від 14 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи, на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не було дано оцінки умовам кредитного договору, якими встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку.

А тому позовна давність за вимогами кредитора про повернення процентів повинна обчислюватись з моменту настання строку чергового платежу.

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, зобов'язання залишилося не виконаним, проценти підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності по кожному платежу, а тому суд першої інстанції прийшов до передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Рокетська С.В. в засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримала по вищенаведених мотивах.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5 апеляційну скаргу заперечив, посилаючись на її безпідставність.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду неодноразово у встановленому законом порядку повідомлялася.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що з моменту набрання законної сили рішенням Косівського районного суду від 23 липня 2009 року право кредитора на отримання процентів за кредитним договором припинилось, а тому вимоги банку були заявлені зі спливом трирічного строку позовної давності.

Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 вересня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 230К, за умовами якого позичальник отримав кредит для придбання автотранспорту у розмірі 37 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних та строком повернення до 24 вересня 2011 року.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання зобов'язань за даним кредитним договором, між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед кредитором за виконання ОСОБА_2 своїх обов'язків за кредитним договором № 230К від 25 вересня 2006 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 37 000,00 доларів США, а боржник зобов'язаний: повернути кредит в строк до 24 вересня 2011 року, сплачувати за його користування 14 % річних в дату сплати процентів, якою є 20-е число кожного поточного місяця, а у випадку порушення строків повернення кредиту - сплачувати 40 % річних в дату сплати процентів, зазначену вище, а також сплачувати винагороди, штрафи, пені та інші платежі, відшкодувати збитки у відповідності, порядку та строки, зазначені у кредитному договорі.

Відповідно до п. 11 договору поруки, сторони прийшли згоди, що строк (позовна давність), в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу, встановлюється у 5 років.

Рішенням Косівського районного суду від 25 березня 2011 року з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором № 230К від 25 вересня 2006 року, яка станом на 25 березня 2011 року становила 380 044,63 грн.

Відповідно до п. 2.2.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності з п.п. 3.1, 3.2, 3.3 даного договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом провести не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту.

Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом в період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно п.п. 2.4.1, 3.3, 3.4 даного договору, позичальник сплачує відсотки в розмірі 14 % річних.

Відповідно до ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.3.1, 3.3 даного договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 40 %, розраховані від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом (п. 3.2 кредитного договору).

Нарахування відсотків здійснюється з дати списання засобів з позикового рахунку до майбутньої дати списання відсотків та/або за період, який починається з попередньої дати сплати відсотків по поточну дату сплати відсотків. Нарахування відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту, та здійснюється, починаючи з дати списання коштів з позикового рахунку, до дати повного погашення кредиту. Відсотки розраховуються по фактичному залишку заборгованості на кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом і 360 днів в році. Дата погашення кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше за день повного погашення суми кредиту (п. 3.4 кредитного договору).

Пунктом 4.4 кредитного договору також було передбачено, що при непогашенні кредиту в термін, встановлений п.п. 1.3, 2.3.1, 3.3 цього договору, заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок відсотків здійснюється відповідно до п. 3.2 даного договору з дати виникнення простроченої заборгованості.

Крім того, встановлено, що укладаючи договір, сторонами було передбачено, що терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, комісії, неустойки - пені, штрафів встановлюється тривалістю 5 років.

Умовами кредитного договору також було встановлено, що при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п. 2.2.2, 3.1, 3.2, 3.3 цього договору, строків повернення кредиту, передбачених п.п. 1.3, 2.2.3, 2.3.1, 2.2.8, 3.3 цього договору, винагороди та комісії, що передбачено п.п. 3.5, 3.7 цього договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язався сплатити банку пеню у розмірі 0,2 % від суми непогашеного платежу за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня (п. 4.1 кредитного договору).

Нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань, передбаченої п. 4.1 даного договору, здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне було бути виконано позичальником (п. 4.2 кредитного договору).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Як встановлено апеляційним судом, кредитним договором передбачено сплату процентів позичальником до дня повернення кредиту за фактичну кількість календарних днів користування кредитом та в разі порушення строків погашення кредиту або сплати процентів - пені.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості, станом на 01 жовтня 2015 року заборгованість ОСОБА_2 складає 126 601,77 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом у розмірі 26 315,59 доларів США, заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 47 357,79 доларів США, пеня в розмірі 52 928,39 доларів США.

Оскільки судове рішення від 25 березня 2011 року про стягнення кредитної заборгованості із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не виконано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права та пунктів 3.2, 4.1 кредитного договору кредитодавець має право на стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

Виходячи з того, що п. 4.7 кредитного договору та п. 11 договору поруки сторонами встановлена позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки - пені, штрафів тривалістю п'ять років, що відповідає положенням ч. 1 ст. 259 ЦК України, рішенням Косівського районного суду від 25 березня 2011 року (справа №2-32) стягнуто достроково заборгованість за тілом кредиту, а також проценти і пеню станом на 25 березня 2011 року, що свідчить про переривання строку позовної давності, висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку позовної давності є невірним.

Посилання суду на те, що дострокове стягнення заборгованості відбулося за заочним рішенням Косівського районного суду від 23 липня 2009 року (справа №2-509) є невірним, оскільки згідно відповіді Косівського районного суду від 13 грудня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості поступив на розгляд суду в 2009 році та була зареєстрована справа за №2-509/2009р., в ході розгляду цієї справи була здійснена перереєстрація у 2010 році на №2-497/2010р. та в 2011 році на №2-32/2011р.

Як вбачається із наданого банком розрахунку заборгованості (а.с 7-9), станом на 01 жовтня 2015 року існує заборгованість по процентам в розмірі 47 357,79 доларів США, а тому за період з 25 березня 2011 року (дати ухвалення рішення) по 01 жовтня 2015 року з відповідачів на користь банку підлягає стягненню в солідарному порядку передбачена договором за неналежне виконання його умов заборгованість за процентами в розмірі 32 579,18 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ - 693 610,74 грн.

Крім того, оскільки судове рішення від 25 березня 2011 року про солідарне стягнення заборгованості відповідачами не виконано, то кредитодавець має право на стягнення пені до остаточного виконання вказаного судового рішення.

З наданого банком суду першої інстанції розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за простроченим кредитом та процентами у розмірі 52 928,39 дол. США.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина 3 статті 533 ЦК України).

Такий порядок визначено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 зазначеного вище Закону).

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15, яка відповідно до положень статті 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Отже, пеня може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент прострочення зобов'язання, а не визначенням гривневого еквіваленту на час звернення з позовом до суду.

Оскільки наявний в матеріалах справи розрахунок заборгованості пені не містив деталізованого помісячного розрахунку та пеню було обчислено в доларах США, ухвалою апеляційного суду від 29 листопада 2016 року витребувано помісячний розрахунок пені з визначенням гривневого еквіваленту на час прострочення виконання зобов'язання.

Згідно наданого банком помісячного розрахунку заборгованості, станом на 01 жовтня 2015 року розмір пені становить 55 536,54 дол. США та зазначено еквівалент у розмірі 1 182 685 грн. 94 коп., тобто пеню обчислено у доларах США та переведено в еквівалент у гривні за курсом Національного банку України станом на 01 жовтня 2015 року.

Крім того, з розширеного розрахунку заборгованості також вбачається, що нарахування пені проведено із суми простроченої заборгованості за тілом кредиту та суми простроченої заборгованості за процентами, яка виникла за весь період такого прострочення.

Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги, що п. 4.2 кредитного договору обумовлено нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань протягом трьох років, колегія суддів приходить до висновку, що за період з 31 жовтня 2012 року по 01 жовтня 2015 року до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягає пеня в розмірі 195 688 грн. 50 коп., яка нарахована на прострочене тіло кредиту та проценти за вказаний період, шляхом її обчислення в доларах США за кожен день прострочення платежу з переведенням у гривню на час прострочення згідно наступних розрахунків:

31.10.12 р. - 26 315,59 дол.+964,90 дол.*0,042%*33=378,11 дол.*799.3000, що еквівалентно 3 022,23 грн.; 30.11.12 р. - 26 315,59 дол.+877,19 дол.*0,042%*30=342,63 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 738,64 грн.; 29.12.12 р. - 26 315,59 дол.+847,95 дол.*0,042%*29=330,85дол.*799.3000, що еквівалентно 2 644,48 грн.;

31.01.13 р. - 26 315,59 дол.+964,90 дол.*0,042%*33=378,11 дол.*799.3000, що еквівалентно 3 022,23 грн.; 28.02.13 р. - 26 315,59 дол.+818,71 дол.*0,042%*28=319,10 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 550,57 грн.; 29.03.13 р. - 26 315,59 дол.+847,95 дол.*0,042%*29=330,85дол.*799.3000, що еквівалентно 2 644,48 грн.; 30.04.13 р. - 26 315,59 дол.+935,66 дол.*0,042%*32=366,26 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 927,52 грн.; 31.05.13 р. - 26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,042%*31=354,43дол.*799.3000, що еквівалентно 2 832,96 грн.; 10.06.13 р. - 26 315,59 дол.+292,39 дол.*0,039%*10=103,77 дол.*799.3000, що еквівалентно 829,43 грн.; 27.06.13 р. - 26 315,59 дол.+497,08 дол.*0,039%*17=177,77 дол.*799.3000, що еквівалентно 1 420,92 грн.; 31.07.13 р. - 26 315,59 дол.+994,14 дол.*0,039%*34=362,13 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 894,51 грн.; 16.08.13 р. - 26 315,59 дол.+467,83 дол.*0,036%*16=154,27 дол.*799.3000, що еквівалентно 1 233,08 грн.; 30.08.13 р. - 26 315,59 дол.+409,36 дол.*0,036%*14=134,70 дол.*799.3000, що еквівалентно 1 076,66 грн.; 30.09.13 р. - 26 315,59 дол.+906,42 дол.*0,036%*31=303,80 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 428,27 грн.; 31.10.13 р. - 26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,036%*31=303,80 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 428,27 грн.; 29.11.13 р. - 26 315,59 дол.+847,94 дол.*0,036%*29=283,59 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 266,73 грн.; 31.12.13 р. - 26 315,59 дол.+935,67 дол.*0,036%*32=313,93 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 509,24 грн.;

31.01.14 р. - 26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,036%*31=303,80 дол.*799.3000, що еквівалентно 2 428,27 грн.; 28.02.14 р. - 26 315,59 дол.+818,70 дол.*0,036%*28=273,52 дол.*998.6300, що еквівалентно 2 731,45 грн.; 31.03.14 р. - 26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,036%*31=303,80 дол.*1095.4600, що еквівалентно 3 328,01 грн.; 30.04.14 р. - 26 315,59 дол.+877,19 дол.*0,026%*30=212,10 дол.*1140.1581, що еквівалентно 2 418,28 грн.; 30.05.14 р. - 26 315,59 дол.+877,18 дол.*0,026%*30=212,10 дол.*1177.4997, що еквівалентно 2 497,48 грн.; 27.06.14 р. - 26 315,59 дол.+818,71 дол.*0,026%*28=197,54 дол.*1182.3346, що еквівалентно 2 335,58 грн.; 17.07.14 р. - 26 315,59 дол.+584,79 дол.*0,035%*20=188,30 дол.*1171.9709, що еквівалентно 2 206,82 грн.; 31.07.14 р. - 26 315,59 дол.+409,35 дол.*0,035%*14=130,95 дол.*1209.7248, що еквівалентно 1 584,13 грн.; 29.08.14 р. - 26 315,59 дол.+847,95 дол.*0,035%*29=275,71 дол.*1360.5777, що еквівалентно 3 751,25 грн.; 30.09.14 р. - 26 315,59 дол.+935,67 дол.*0,035%*32=305,21дол.*1294.9185, що еквівалентно 3 952,22 грн.; 31.10.14 р. - 26 315,59 дол.+906,42 дол.*0,035%*31=295,36 дол.*1295.0684, що еквівалентно 3 825,11 грн.; 17.11.14 р. - 26 315,59 дол.+497,07 дол.*0,039%*17=177,77 дол.*1533.5614, що еквівалентно 2 726,21 грн.; 30.11.14 р. - 26 315,59 дол.+380,12 дол.*0,039%*13=135,35 дол.*1496.9269, що еквівалентно 2 026,09 грн.; 31.12.14 р. -26 315,59 дол.+906,42 дол.*0,039%*31=329,11 дол.*1576.8556, що еквівалентно 5 189,59 грн.;

31.01.15 р. -26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,039%*31=329,11 дол.*1615.7817, що еквівалентно 5 317,70 грн.; 06.02.15 р. - 26 315,59 дол.+175,44 дол.*0,054%*6=85,83 дол.*2313.0580, що еквівалентно 1 985,30 грн.; 28.02.15 р. - 26 315,59 дол.+643,27 дол.*0,054%*22=320,27 дол.*2776.3120, що еквівалентно 8 891,69 грн.; 04.03.15 р. - 26 315,59 дол.+116,96 дол.*0,083%*4=87,76 дол.*2377.1263, що еквівалентно 2 086,17 грн.; 31.03.15 р. - 26 315,59 дол.+789,46 дол.*0,083%*27=607,42 дол.*2344.2625, що еквівалентно 14 239,52 грн.; 30.04.15 р. - 26 315,59 дол.+877,19 дол.*0,083%*30=677,10 дол.*2104.6832, що еквівалентно 14 250,81 грн.; 31.05.15 р. - 26 315,59 дол.+906,42 дол.*0,083%*31=700,42 дол.*2104.8227, що еквівалентно 14 742,60 грн.; 30.06.15 р. - 26 315,59 дол.+877,19 дол.*0,083%*30=677,10 дол.*2101.5358, що еквівалентно 14 229,50 грн.; 31.07.15 р. - 26 315,59 дол.+906,43 дол.*0,083%*31=700,42 дол.*2161.1775, що еквівалентно 15 137,32 грн.; 28.08.15 р. - 26 315,59 дол.+818,70 дол.*0,075%*28=569,82 дол.*2131.7065, що еквівалентно 12 146,89 грн.; 31.08.15 р. - 26 315,59 дол.+87,72 дол.*0,075%*3=59,41 дол.*2118.5441, що еквівалентно 1 258,63 грн.; 25.09.15 р. - 26 315,59 дол.+730,99 дол.*0,061%*25=412,46 дол.*2146.4469, що еквівалентно 8 853,23 грн.; 30.09.15 р. - 26 315,59 дол.+146,20 дол.*0,061%*5=80,71 дол.*2152.7544, що еквівалентно 1 737,49 грн.; 01.10.15 р. - 26 315,59 дол.+29,24 дол.*0,061%*1=16,01 дол.*2129.5636, що еквівалентно 340,94 грн.

У зв'язку з наведеним, рішення суду першої інстанції підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь банку простроченої заборгованості за процентами по кредитному договору станом на 01 жовтня 2015 року в розмірі 32 579, 18 доларів США, що по курсу НБУ еквівалентно 693 610, 74 грн. та пеню в розмірі 195 688,50 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати в сумі по 13 847,48 грн. з кожного.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Косівського районного суду від 14 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» прострочену заборгованість по процентах за кредитним договором № 230К від 25 вересня 2006 року станом на 01 жовтня 2015 року в розмірі 32 579, 18 доларів США, що еквівалентно 693 610, 74 грн. та пеню в розмірі 195 688,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі по 13 847,48 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: О.В. Пнівчук

Г.П. Мелінишин