Справа № 750/4388/17 Провадження № 22-ц/795/1588/2017 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Рахманкулова І. П. Доповідач - Скрипка А. А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2017 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіСкрипки А.А.
суддів:Лакізи Г.П., Тагієва С.Р.
при секретарі:Покладі Д.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача, визнання договору банківського вкладу дійсним, визнання права на відшкодування заборгованості за вкладом згідно договору, - третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію акціонерного товариства "Дельта Банк" Кадиров Владислав Володимирович,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.07.2017 року позовні вимоги ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживача, визнання договору банківського вкладу дійсним, визнання права на відшкодування заборгованості за вкладом згідно договору, задоволено частково. Судом визнано дійсним договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях №006-24504-090215, укладений 09.02.2015 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_5 У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Судом стягнуто з публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, його судом ухвалено без дотримання норм матеріального і процесуального права. ПАТ "Дельта Банк" вказує, що у даному випадку є пріоритетним застосування Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", в силу приписів якого уповноваженій особі для визначення правочинів нікчемними не потрібно вчиняти будь-які дії, при цьому нікчемність правочину достатньо лише виявити. Тобто, уповноважена особа не визнає правочин нікчемним, а лише виявляє або забезпечує таке виявлення та фіксує даний факт. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції необґрунтовано не прийняв до уваги пояснення представника відповідача в судовому засіданні відносно того, що перерахування коштів з рахунку вкладника на рахунок третьої особи, вчинене в середині одного і того ж банку, який має картотеку несплачених розрахункових документів на кореспондентському рахунку, не призводить до фактичної передачі грошових коштів від платника до отримувача, незважаючи на наявну технічну можливість здійснення розрахункових проводок за допомогою внутрішніх проводок. Доводи апеляційної скарги також вказують, що при вирішенні даного спору по суті суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку, що передбачено п.10.12. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року №492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 року №1172/8493. ПАТ ''Дельта Банк'' зазначає, що грошові кошти на поточний рахунок позивача були внесені з рахунку фізичної особи - ОСОБА_7, що суперечить п.5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ ''Дельта Банк", оскільки зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається. ПАТ ''Дельта Банк'' також зазначає, що судом першої інстанції при вирішенні даного спору по суті не було враховано, що згідно ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, коли банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Таким чином, умови договорів банківських вкладів, укладених між банком та фізичними особами, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, що є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам-фізичним особам переваги перед іншими кредиторами, а тому такі договори є нікчемними з підстав, визначених п.7 частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Таким чином, як вказують доводи апеляційної скарги, договір банківського вкладу, який позивач уклав з відповідачем, є нікчемним; відкриття рахунків носить масовий характер, а зараховані на рахунки суми призводять до появи вкладів, розмір яких точно відповідає граничному розміру відшкодування, гарантованого державою; кошти на рахунок позивача не вносились; недобросовісний клієнт проблемного банку - власник великого депозиту, виключає застосування до нього імперативних заборонних норм, встановлених Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб''.

В частині відмови у задоволенні вимог заявленого позову рішення суду першої інстанції ПАТ ''Дельта Банк'' не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить відхилити апеляційну скаргу у зв'язку з її безпідставністю, при цьому залишити без змін обґрунтоване рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду позивач, представники відповідача та третьої особи, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.134,135,136), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів статті 308 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції,- залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 09.02.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу (депозиту) №006-24504-090215 ''Найкращий від Миколая'' у гривнях, у відповідності до якого банком того ж дня було залучено у якості розміщеного ОСОБА_5 депозиту суму у розмірі 200 000 грн. на строк до 08.08.2015 року (а.с.6). Також між сторонами було укладено додаткову угоду №1 до вказаного договору банківського вкладу (а.с.7), відповідно до якої сторони домовились п.1.8. статті 1 договору викласти в наступній редакції: ''Зарахування вкладу рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що п.5.11. Правил до відносин, що виникають на підставі цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів, що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений''. Для цілей вказаного договору банк відкриває вкладнику вкладний (депозитний) рахунок №3802, відповідно до п.1.6. договору банківського вкладу (депозиту).

Вказані кошти було внесено позивачем на відкритий банком вкладний рахунок №3802 на умовах щомісячного нарахування банком процентів на вказану суму із розрахунку 13% річних. Згідно пункту 1.9. укладеного між сторонами договору, нараховані проценти за вкладом мали виплачуватися щомісячно, починаючи з першого робочого дня місяця, що слідує за місяцем, в якому проценти були нараховані відповідно до умов цього договору, а також у день повернення вкладу в кінці строку дії цього договору або в інший термін дострокового припинення дії цього договору у випадках, передбачених цим договором та правилами, шляхом зарахування на поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватись із використанням електронних платіжних засобів, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

02.03.2015 року постановою Правління Національного банку України № 150 ''Про віднесення публічного акціонерного товариства ''Дельта Банк'' до категорії неплатоспроможних'', банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 ''Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві ''Дельта Банк'' , згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ ''Дельта Банк'' - Кадирова В.В. (а.с.63-68). Рішеннями виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 08.04.2015 року №71 та від 03.08.2015 року №147 було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на шість місяців та в подальшому продовжено строки її здійснення по 02.10.2015 року включно (а.с.69,70).

02.10.2015 року постановою Національного банку України №664 відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації АТ ''Дельта Банк'' з 05.10.2015 року по 04.10.2017 року включно, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 181 від 02.10.2015 року (а.с.71,72).

ОСОБА_5 09.02.2015 року уклав з відповідачем договір банківського вкладу (депозиту) №006-24504-090215, з відкриттям депозитного рахунку, кошти надійшли безготівковим переводом (а.с.6).

29.06.2016 року ОСОБА_5 у письмовому вигляді звернувся до голови правління АТ ''Ощадбанк'' (а.с.9), із проханням здійснити йому виплату гарантованої суми відшкодування по вкладу та нарахованих відсотків згідно умов укладеного договору банківського вкладу від 09.02.2015 року №006-24504-090215.

Відсотки за договором банківського вкладу позивач отримав 29.08.2016 року, що підтверджується матеріалами справи (а.с.10).

Згідно протоколу від 15.09.2015 року засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'', було затверджено результати перевірки, якими виявлено правочини з вкладними операціями, які є нікчемними відповідно до п.7 ч.3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' (а.с.45-48). З додатку №1 до протоколу засідання комісії з перевірки правочинів (договорів) за вкладними операціями АТ ''Дельта Банк'' від 15.09.2015 року вбачається, що договір №006-24504-090215 від 09.02.2015 року, укладений між сторонами спору, включено до переліку нікчемних правочинів за №1434 (а.с.49).

Провівши правовий аналіз приписів статей: 37, 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', суд першої інстанції зазначив у оскаржуваному рішенні, що Законом України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' не передбачено наявності у будь-яких інших осіб, крім представників Фонду, за посадою та уповноважених осіб Фонду, повноважень щодо повідомлення сторін договорів, зазначених у частині 2 статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів.

Необхідно зазначити, що в ході судового розгляду даної справи встановлено, що ані Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ані уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації / ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' не повідомляли позивача про нікчемність укладеного договору.

Також судом першої інстанції зазначено у оскаржуваному рішенні, що приписи частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' регламентують підстави, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними.

Жодної із перелічених у якості підстав нікчемності правочину обставин щодо укладеного позивачем договору, як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні, ніколи не існувало, оскільки договором у жодній мірі не передбачалось здійснення платежу чи передачі іншого майна з метою надання ОСОБА_5 переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

Провівши системний правовий аналіз приписів статей: 203, 204, 215, 1058, 1059, 1062, 1066, 1068, 1071, 1074 ЦК України, статей: 4,7 Закону України ''Про платіжні системи та переказ коштів в Україні'', а також положень ''Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні'', затвердженої постановою правління Національного банку України від 21.01.2014 року № 22 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 року за №377/8976, суд першої інстанції прийшов до висновку, що договір банківського вкладу (депозиту) укладається не інакше, як у письмовій формі; вклад - це кошти, в тому числі, і у безготівковій формі у валюті України або у іноземній валюті, які залучені банком від вкладника на умовах договору банківського вкладу (депозиту); на рахунок за банківським вкладом можуть зараховуватися грошові кошти, які надійшли до банку на ім'я вкладника від іншої особи, якщо договором банківського вкладу не передбачено інше; банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування відповідних сум з рахунка; банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження; обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається; розпорядження про списання коштів оформлюється дорученням/розпорядженням про списання коштів з рахунків на відповідних бланках розрахункових документів.

Вищезазначені приписи закону та спірний договір банківського вкладу (депозиту) не містять заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи - резидента на рахунок іншої фізичної особи - резидента, відкриті в одному банку.

Згідно частини 1 статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 4 статті 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Приймаючи до уваги вищенаведене, а також положення статей: 3, 4, 316, 319, 321, 386 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що укладений між сторонами спору 09.02.2015 року договір банківського вкладу (депозиту) №006-24504-090215 ''Найкращий від Миколая'', є укладеним відповідно до вимог чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України ''Про гарантування вкладів фізичних осіб'', Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Виконання зобов'язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов'язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.

Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.

Приймаючи до уваги також положення статей: 34, 36 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки публічне акціонерне товариство ''Дельта Банк'' та Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ ''Дельта Банк'' заперечують дійсність договору банківського вкладу (депозиту), вважаючи його нікчемним, у зв'язку з чим тимчасовою адміністрацією ПАТ ''Дельта Банк'' видано наказ № 813 від 16.09.2015 року ''Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів) за вкладними операціями'', що в свою чергу, унеможливлює отримання позивачем гарантованої суми відшкодування за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, то вимоги заявленого позову підлягають частковому задоволенню. За даних обставин, суд першої інстанції вважав за необхідне, з метою поновлення порушених прав позивача, частково задовольнити заявлені позовні вимоги, визнавши дійсним договір банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях № 006-24504-090215, укладений 09.02.2015 року між публічним акціонерним товариством ''Дельта Банк'' та позивачем.

Суд першої інстанції також зазначив у рішенні, що не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права на відшкодування заборгованості за вкладом згідно договору, вважаючи дану вимогу передчасно заявленою, оскільки вказане право позивач має згідно закону, враховуючи, що судом визнано дійсним договір банківського вкладу, на підставі якого мають бути відшкодовані кошти за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Крім того, при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції враховано, що позивач не заявляє позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, і вказана юридична особа не залучена до участі у справі в якості відповідача, а заявлена вимога про визнання права на відшкодування заборгованості за вкладом згідно договору стосується прав та обов'язків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

За даних обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення вимог заявленого позову, а саме, визнання дійсним договору банківського вкладу (депозиту) ''Найкращий від Миколая'' у гривнях №006-24504-090215, укладеного 09.02.2015 року між публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" та ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог заявленого позову фактичним обставинам справи та нормам матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки вказані твердження апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Необхідно зазначити, що задовольняючи вимоги заявленого позову в частині визнання договору дійсним, суд першої інстанції, проаналізувавши чинні нормативно-правові акти та умови укладеного між сторонами спору договору, прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності заборони на відкриття депозитного вкладу шляхом безготівкового перерахування коштів з поточного рахунку однієї фізичної особи- резидента на рахунок іншої фізичної особи-резидента, що відкриті в одному банку. За даних обставин доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що договір банківського вкладу (депозиту) № 006-24504-090215 ''Найкращий від Миколая'' від 09.02.2015 року між ОСОБА_5 та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" укладено у відповідності до вимог чинного законодавства, які регламентують спірні правовідносини.

Твердження апеляційної скарги відносно того, що договір банківського вкладу, укладений між позивачем та відповідачем, було укладено без дотримання публічного порядку його укладення, а додаткова угода свідчить про надання банком позивачу переваг перед іншими вкладниками, що в силу закону є нікчемним, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено при розгляді даного спору по суті, що комплекс договірних відносин між позивачем та відповідачем не мав жодних відмінностей від змісту юридично обгрунтованих дій, які супроводжували б укладення відповідачем будь-якого іншого договору банківського вкладу.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що договір банківського вкладу (депозиту), укладений між позивачем та банком, є нікчемним, з підстав, визначених пунктом 7 частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'', оскільки умови договорів банківських вкладів, укладених між банком та фізичними особами, за якими здійснювались перерахування коштів на вкладні рахунки з рахунків фізичних осіб, які є одночасно кредиторами банку, надають кредиторам- фізичним особам переваги перед іншими кредиторами. Вказані твердження апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, з наступних підстав. На думку апеляційного суду, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено відсутність наведених у пункті 7 частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' підстав для нікчемності укладеного між банком та позивачем договору. Та обставина, що гроші на вкладний рахунок позивача надійшли не готівкою, а з рахунку іншого клієнта банку - ОСОБА_7, який мав вклад на суму, що перевищує 200 000 грн., не суперечить вимогам чинного законодавства, Правилам банківського обслуговування фізичних осіб у АТ ''Дельта Банк'' та умовам укладеного договору, з урахуванням додаткової угоди №1 до договору банківського вкладу від 09.02.2015 року (а.с.7), в якій зазначено, що сторони домовились викласти пункт 1.8. статті 1 договору в наступній редакції: ''1.8. Зарахування вкладу на рахунок здійснюється з власного поточного або вкладного (депозитного) рахунку вкладника, відкритого в банку, або шляхом перерахування з відкритого в банку поточного рахунку іншої фізичної особи-резидента, або готівкою через касу банку в день укладання сторонами цього договору. Виключно для цілей цього договору сторони домовились, що умови п.5.11. Правил до відносин,що виникають на підставі до цього договору, не застосовуються. У разі, якщо в день укладання сторонами цього договору не буде здійснено зарахування/перерахування коштів,що становлять суму вкладу на рахунок, цей договір вважається таким, що не був укладений''. Необхідно зазначити, що пунктом 5.11. Правил банківського обслуговування фізичних осіб у АТ ''Дельта Банк'' передбачалось, що зарахування на вкладний (депозитний) рахунок грошових сум для вкладника від третьої особи не допускається, але додатковою угодою, яка укладена між сторонами спору, і яка не визнана недійсною або нікчемною, передбачено виключення із вказаного правила для спірного договору банківського вкладу (депозиту). Оскільки ОСОБА_7 є не кредитором, а вкладником банку, вимоги пункту 7 частини 3 статті 38 Закону України ''Про систему гарантування вкладів фізичних осіб'' не є порушеними, так як вказаною правовою нормою передбачено нікчемність угод, укладених з метою надання переваг (пільг) окремим кредиторам, а не вкладникам банку.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, ухваленого на основі з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись статтями: 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 11 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: