Справа № 202/2205/17
Провадження № 4-с/202/25/2017
УХВАЛА

Іменем України

15 вересня 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

за участю секретаря: Гевюк М.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2017 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 зі скаргою на дії державного виконавця.

Свою скаргу мотивує тим, що починаючи з жовтня 2015 року і по травень 2016 року згідно усної домовленості з своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 скаржник надавав кошти на утримання спільних неповнолітніх дітей шляхом перерахування коштів на платіжну карту своєї колишньої дружини у сумі 2000 грн. в місяць.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року з ОСОБА_1 стягнуто 1/3 частину його заробітку та зазначено, що стягнення слід здійснювати щомісячно починаючи з 02.03.2016 року і до повноліття дітей.

У лютому 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Ценрального відділу державної виконавчої служби з заявою про перерахунок та зарахування 6000,00 грн. у якості сплати аліментів.

У березні 2017 року ОСОБА_1 отримав відповідь в якій йому було рекомендовано звернутись до суду із зазначенням своїх вимог.

Скаржник просить суд визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, що полягають у неврахуванні 6000,00 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно рішення Індустріального районного суду від 23.03.2016 року у справі № 202/1338/16-ц неправомірними.

Визнати кошти у сумі 6000,00 грн. аліментними платежами.

Зобовязати державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 врахувати 6000, 00 грн. в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року у справі № 202/1338/16-ц.

У судовому засідання скаржник просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Представник Центрального ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області, а також заінтересована особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявились, про час та місце його проведення повідомлялись належним чином, у звязку з чим скаргу розглянуто в їх відсутність.

Дослідивши матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду скарги, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2003 року, який було розірвано рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 18.11.2015 року.

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після розірвання шлюбу діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишилися проживати із ОСОБА_3

У березні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_1 у якому просила про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 23.03.2016 року (справа № 202/1338/16-ц) позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені у повному обсязі, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їхніх двох неповнолітніх дітей у розмір 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Рішення було допущено до негайного виконання.

21.04.2016 року на виконання вищевказаного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська були видані виконавчі документи, на підставі яких державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

Як було встановлено у судовому засіданні, скаржник ОСОБА_1 про вищевказане заочне рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська дізнався вже під час здійснення виконавчих дій державним виконавцем Кіровського ВДВС ДМУЮ.

Враховуючи, що скаржник ОСОБА_1 не був обізнаний про ухвалене Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська заочне рішення від 23.03.2016 року у цивільній справі № справа № 202/1338/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, про стягнення аліментів, в порядку виконавчого провадження він аліменти на користь відповідачки ОСОБА_3 не перераховував.

Разом із тим, як встановлено у судовому засіданні, скаржник ОСОБА_1 діючи за обопільною домовленістю із відповідачем ОСОБА_3 у період з 04 березня 2016 року по 20 травня 2016 року добровільно сплачував відповідачці кошти, шляхом банківських переказів і поповненням платіжної картки відповідачки, на утримання спільних дітей. Після того, як скаржник дізнався про ухвалене судом рішення про стягнення аліментів, він звернувся до державного виконавця та надав усі платіжні документи на підтвердження сплати на користь відповідачки коштів на утримання дітей і просив про перерахунок заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно заяви від 26.07.2016 року ОСОБА_3, звернулася до державного виконавця із заявою в якій просила не враховувати отримані від ОСОБА_1 кошти в сумі 6000 гривень в якості аліментів за рішенням суду.

В результаті цього, державним виконавцем Кіровського ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції вказані грошові кошти в розмірі 6000 гривень не були враховані в якості аліментів, та позивачу була відповідно нарахована заборгованість перед відповідачем.

Як вбачається із долученого до матеріалів справи позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, відповідач ОСОБА_3 звертаючись до суду із вимогами про розірвання шлюбу, в якому вона перебувала із позивачем, зазначила, що між нею та відповідачем є домовленість, відповідно до якої відповідач добровільно буде надавати кошти на утримання дітей.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

З наданих скаржником у судове засідання доказів вбачається, що він дійсно не був належним чином повідомленим про день місце та час судового розгляду у справі № 202/1338/16-ц, а судові виклики йому надсилалися із зазначенням неповної адреси, що унеможливлювало їхнє вручення та за закінченням терміну зберігання вони поверталися відділенням поштового звязку на адресу суду. Так само скаржнику була направлена і копія заочного рішення за наслідками розгляду справи, а тому заслуговують на увагу пояснення скаржника про його довготривалу необізнаність щодо наявності із відповідачкою спору з приводу утримання дітей та про ухвалене судом рішення.

Разом із тим, після ухвалення заочного рішення у справі, скаржник сплачував на користь відповідача грошові кошти на утримання дітей, що підтверджено дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, зокрема квитанціями (із зазначенням призначення платежів) від 04.03.2016 року на суму 1000,00 грн., від 18.03.2016 року на суму 1000,00 грн., від 06.04.2016 року на суму 1000,00 грн., від 22.04.2016 року на суму 1000,00 грн., від 06.05.2016 року на суму 1000,00 грн., від 20.05.2016 року на суму 1000,00 грн., а всього на суму 6000,00 грн., та у звязку із цим, суд вважає можливим визнати, що перераховані скаржником ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 6000,00 грн. відповідно до вказаних платіжних документів, є в силу ст.ст. 180, 181, 183, 184 СК України аліментними платежами, що були сплачені в твердій грошовій сумі на утримання спільних дітей сторін: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз'яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. ст. 383, 384 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Керуючись Законом України Про виконавче провадження, ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1, субєкт оскарження: державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби м. Дніпро ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити в повному обсязі.

Визнати дії державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2, що полягають у неврахуванні 6000,00 грн. в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно рішення Індустріального районного суду від 23.03.2016 року у справі № 202/1338/16-ц неправомірними.

Визнати кошти у сумі 6000,00 грн. аліментними платежами.

Зобовязати державного виконавця Центрального ВДВС м. Дніпро ГТУЮ у Дніпропетровській області ОСОБА_2 врахувати 6000, 00 гривень. в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 23.03.2016 року у справі № 202/1338/16-ц.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5 денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя В.П. Мороз