Справа № 363/1524/14-ц Головуючий у І інстанції Войнаренко Л. Ф.
Провадження № 22-ц/780/1337/17 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 18 07.02.2017
УХВАЛА

Іменем України

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року за позовом Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року позов ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 145911,39 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою АДРЕСА_1.

В серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення; ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 06 вересня 2016 року заяву визнано неподаною в зв'язку із неусуненням недоліків та повернуто заявнику.

05 грудня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із повторною заявою про перегляд заочного рішення, в якій просила переглянути і скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 вересня 2014 року в частині стягнення з відповідача нарахованих відсотків, пені та інших стягнень, скасувати виконавчий лист, виданий на підставі рішення як незаконно виданий; витребувати виконавчий лист з ДВС Вишгородського району як незаконний і такий, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено у прийнятті повторної заяви про перегляд заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року та направити справу до суду першої інстанції. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що ч. 2 ст. 228, ст. 230 ЦПК України не встановлено будь-яких наслідків недотримання десятиденного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та неможливості повторного її подання.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в прийнятті повторної заяви про перегляд заочного рішення на підставі ст. ст. 228, 230 ЦПК України, суд першої інстанції виходив із пропуску заявником строку для подання заяви про перегляд заочного рішення по справі, наслідком чого є відмова у прийнятті такої заяви. Крім того, суд першої інстанції прийшов до висновку, що повторне звернення з заявою про перегляд рішення суду цивільно-процесуальним законодавством не передбачено.

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 228, 230 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим особам, які беруть участь у справі. Одночасно суд повідомляє особам, які беруть участь у справі, про час і місце розгляду заяви. Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п'ятнадцяти днів з дня її надходження.

Колегія суддів звертає увагу, що ЦПК України не обмежує кількість звернення відповідача із заявою про перегляд заочного рішення, якщо попередні заяви не були розглянуті по суті відповідно до ст. 231 ЦПК України із постановленням ухвали про залишення заяви без задоволення або скасування заочного рішення і призначення справи до розгляду в загальному порядку, а тому висновки суду першої інстанції про неможливість повторного звернення з такою заявою не ґрунтуються на вимогах закону і є помилковими.

Частиною 2 ст. 72 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Відмовляючи у прийнятті заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції не звернув увагу, що процесуальні дії з відмови у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення та залишення заяви без розгляду мають різні правові підстави, тягнуть за собою різні процесуальні наслідки та по-різному впливають на подальші процесуальні дії заявника.

Так, відповідно до ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Відповідно до ст. ст. 72, 73 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

В пункті 4 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12 зазначено, що відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та у разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Відтак, оскарження заочного рішення в апеляційному порядку без попереднього розгляду заяви про його перегляд судом першої інстанції не передбачено положеннями ЦПК України, і відповідач фактично позбавлена можливості оскаржити заочне рішення суду по суті.

При цьому ЦПК України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Також відповідно до положень ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Не дослідивши належним чином обставини справи у їх сукупності та не давши їм належної оцінки, суд першої інстанції позбавив права ОСОБА_2 на апеляційне оскарження заочного рішення суду, та постановив помилкову ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Виходячи із вищевикладеного, ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року не можна вважати належно мотивованою та такою, що постановлена із всебічним з'ясуванням обставин справи і застосуванням норм матеріального та процесуального права, які їм відповідають.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, оскільки при постановленні ухвали був порушений порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 13 грудня 2016 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.