САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа №206/6489/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

26.01.2017 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Румянцева О.П.

при секретарі Бакум І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, яка діє у власних інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа: Дніпропетровська міська рада про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2016 року позивачі звернулися до Самарського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що квартира АДРЕСА_1 згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.04.2000 року, виданого Виконкомом міської ради народних депутатів, належить ОСОБА_1 та членам її сім'ї - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності. Згідно довідки про склад родини на даний час у вищезазначеній квартирі зареєстровані: мати - ОСОБА_1, її донька - ОСОБА_2, онука - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син - ОСОБА_4 та донька - ОСОБА_5 У спірній квартирі зареєстровані та проживають всі вищезгадані особи крім відповідача - ОСОБА_5, яка лише зареєстрована у даному житловому приміщенні та вже багато років у ньому не проживає. Відповідач ОСОБА_5 у 2008 році покинула спірне житло й по сьогодення не претендує на проживання в ньому та взагалі не з'являється. Тобто, вже протягом 8 років відповідач не проживає у квартирі АДРЕСА_1, а лише тільки за вказаною адресою зареєстрована. Відповідач ОСОБА_5 протягом багатьох років комунальні послуги не сплачує, про стан квартири не цікавиться, участі у ремонті не приймає та не має наміру приймати участь в утриманні квартири. Проживати за місцем реєстрації відповідач наміру не має - це підтверджується довготривалим пасивним відношенням щодо даного житлового приміщення. Перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу не чинили, вона добровільно визначила собі інше місце проживання і спірним жилим приміщенням не користується вже 8 років без поважних причин. Факт не проживання відповідача також підтверджується актом про не проживання. Відповідач добровільно відмовляється знятися з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим позивачі просили суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у користуванні житловим приміщенням шляхом визнання ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття з реєстраційного обліку за даною адресою.

Позивачі в судове засідання не з'явилися, але надали заяви, у яких підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовні заяві.

Відповідач у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду невідомі, повідомлялася належним чином, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений, ніяких заперечень суду не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачам ОСОБА_1, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надано для проживання квартиру АДРЕСА_1 що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №7/119-2000 від 19.04.2000 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів (а.с.6).

Крім позивачів в квартирі також зареєстрована відповідач ОСОБА_5, 1964 року народження, що підтверджується довідкою №2800 від 27.10.2016 року, виданою КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради (а.с.7).

Відповідач ОСОБА_5 у 2008 році покинула спірне житло й по сьогодення не проживає у ньому та взагалі не з'являється, що підтверджується актами про не проживання від 31.05.2016 року (а.с.5, 45).

Таким чином, суд знаходить встановленим той факт, що відповідач ОСОБА_5 з 2008 року добровільно покинула квартиру АДРЕСА_1 (м. Дніпропетровську) та з того часу без поважної причини не проживає там, що є підставою для визнання її такою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Згідно положень ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що відповідач не мешкає в спірній квартирі з 2008 року, самостійно зніматися з реєстраційного обліку не бажає, чим порушує майнові права та інтереси позивачів.

Позивачі не в змозі нести витрати на оплату комунальних послуг за відповідача та в подальшому зберігати за відповідачем житлове приміщення.

Таким чином, суд доходить висновку про те, що вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням обґрунтована, отже - підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 319, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4-8, 10, 11, 18, 57-60, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1, що є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя О.П.Румянцев