Справа № 626/209/17
Провадження № 2/626/227/2017
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.02.2017 року м. Красноград

Суддя Красноградського районного суду Харківської області Дудченко В.О., розглянувши заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову по цивільній справі № 626/209/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 43210,40 грн.

Разом з цим ПАТ КБ «Приватбанк» подав до суду заяву, в якій просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на будинок, загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., який розташований за адресою: вул. Енгельса, буд. 222, с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області та на будинок, загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., який розташований за адресою: пров. Горького, буд. 10, м. Краснограда, Харківської області шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

У заяві зазначено, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України та цього Кодексу.

Статтею 151 ЦПК України передбачено, що за заявою осіб, які беруть участь у справі, суд може вжити заходи забезпечення позову.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.

При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов'язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Відповідно до вимог п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" згідно із п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Як роз'яснено у п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України передбачено,що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи зазначене, важливою умовою для вжиття заходів забезпечення позову є реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Як вбачається з позовної заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», загальний розмір заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором становить 43210,40 грн.

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявник просив накласти арешт на два будинки, а саме будинок, загальною площею 53,7 кв.м., житловою площею 30,2 кв.м., який розташований за адресою: вул. Енгельса, буд. 222, с. Піщанка, Красноградського району, Харківської області та на будинок, загальною площею 70,1 кв.м., житловою площею 46,4 кв.м., який розташований за адресою: пров. Горького, буд. 10, м. Краснограда, Харківської області.

З відомостей викладених у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.10.2016 року не можливо стверджувати, що на день подачі заяви про забезпечення позову, 08.02.2017 року, ОСОБА_1 є власником даних будинків.

Також в матеріалах справи відсутні відомості щодо вартості двох будинків, на які позивач просить накласти арешт.

Таким чином, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не надано доказів належності відповідачу на праві власності майна, на яке просив накласти арешт, а також не наведено доказів щодо визначення вартості нерухомого майна, на яке просить накласти арешт й відповідно не зазначено вартість майна на яке необхідно накласти арешт, що позбавляє суд можливості визначити співмірність виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами з вартістю майна.

Крім того, в заяві про забезпечення позову не наведено обставин, за яких можливо дійти висновку, що невжиття заходів у вигляді арешту певного майна може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про забезпечення позову по цивільній справі № 626/209/17 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення в апеляційний суд Харківської області через Красноградський районний суд.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дудченко В.О.