Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 лютого 2017 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі головуючого-судді Бучко Т.М.
секретар Соломон О.М.
з участю представника позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
в с т а н о в и в :
В судовому засіданні представник військової прокуратури Рівненського гарнізону позов підтримав повністю та пояснив, що наказ командира Військової частини НОМЕР_1 про результати службового розслідування був доведений до відома відповідача під підпис, ним не оскаржувався, а тому підстав для зняття кратності немає. Просить позов задовольнити.
Представник позивача позов підтримав та пояснив, що відповідача було притягнуто до підвищеної матеріальної відповідальності, з його заробітку проводяться утримання за іншими актами. Втрачене майно було частково відповідачем віднайдено та повернуто. Просить позов задовольнити.
Відповідач позов визнав частково в розмірі прямої завданої шкоди без урахування кратності. Сплатити заборгованість у нарахованому розмірі не має можливості через скрутне матеріальне становище, оскільки винаймає житло, сплачує аліменти та збитки. Просить врахувати, що він брав активну участь в ході проведення розслідування та частково відшкодував завдані збитки.
Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Підстави та порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами визначені Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95ВР ( далі - Положення ).
Згідно із п.2 Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода, заподіяна розкраданням, пошкодженням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршенням або зниженням його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств та військово-навчальних закладів для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або надлишкові виплати.
Військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами. До нього належать: всі види озброєння, бойова та інша техніка, боєприпаси, паливно-мастильні матеріли, продовольство, технічне, аеродромне, шкіперське, речове, культурно-просвітницьке, медичне, ветеринарне, побутове, хімічне, інженерне та інше майно, а також кошти.
Пунктами 8, 10, 13 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані залежно від того, навмисно чи з необережності заподіяно шкоду, а також з урахуванням суспільної небезпечності дії ( бездіяльності ) винної особи та обставин, за яких заподіяно шкоду, і вартості майна, несуть повну або обмежену матеріальну відповідальність.
Відшкодування шкоди військовослужбовцями і призваними на збори військовозобов`язаними провадиться незалежно від притягнення їх до дисциплінарної чи кримінальної відповідальності за дію ( бездіяльність ), якою державі було заподіяно шкоду.
Відповідно до п.14 Положення військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані за шкоду, заподіяну розкраданням, марнотратством або втратою зброї та боєприпасів, оптичних приладів, засобів зв`язку, спеціальної техніки, льотно-технічного, спеціального морського і десантного обмундирування, штурманського спорядження, спеціального одягу і взуття, інвентарних речей та деяких інших видів військового майна, несуть матеріальну відповідальність у 2-10 кратному розмірі вартості цього майна. Перелік військового майна, недостача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затверджується Кабінетом Міністрів України.
Переліком військового майна, нестача або розкрадання якого відшкодовується винними особами у кратному співвідношенні до його вартості, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 1995 року № 880, встановлено, що у трикратному розмірі відносно вартості військового майна відшкодовується винною особою нестача агрегатів, запасних частин, інструментів, приладів і приладдя до озброєння, військової техніки, устаткування, апаратури, засобів зв`язку, технічних засобів охорони і до обчислювальної техніки, оптичних приладів, імпортних електрифікованих інструментів, пального, масла і мастила, спиртів і спеціальних рідин, палива.
Суд встановив, що 24 жовтня 2016 року наказом командира Військової частини НОМЕР_1 № 194 призначено службове розслідування по факту нестачі майна апаратної П-238 ТК ( К-8 ).
З акту службового розслідування від 7 грудня 2016 року вбачається, що нестача майна апаратної станції П-238 ТК №141058, яка закріплена за капітаном ОСОБА_3 , сталася внаслідок неналежного виконання останнім вимог Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України щодо стану і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти, правильної експлуатації, збереження, технічного обслуговування і ремонту озброєння, техніки роти та належного виконання своїх обов`язків; ст.8, 15 Положення про порядок обліку, зберігання, списання та використання військового майна у Збройних Силах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 року № 1225, наказу Міністерства оборони України від 16 липня 1997 року № 300 «Про затвердження Положення про військове ( корабельне ) господарство Збройних Сил України. Збитки були завдані через особисту недбалість та безвідповідальність.
Пунктом 16 Положення передбачено, що розмір заподіяної державі шкоди визначається за фактичними втратами на підставі даних обліку виходячи з вільних оптово-роздрібних чи договірних цін, що діють на період розгляду питання про матеріальну відповідальність, а в разі відсутності таких даних - за цінами, що обчислюються в порядку, який визначається Міністерством економіки України. Обчислення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, провадиться з урахуванням зносу військового майна за встановленими нормами.
Сума стягнень за втрачене майно може бути зменшена командиром ( начальником ) військової частини за письмовим дозволом вищого за підлеглістю командира ( начальника ), а у випадках, передбачених законодавством України, - судом, залежно від обставин, за яких заподіяно шкоду, ступеня вини та матеріального стану винної особи, за винятком випадків заподіяння шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях.
Суд, беручи до уваги засади розумності, виваженості та справедливості, вважає за можливе при визначенні розміру відшкодування шкоди врахувати зазначені в п.16 Положення обставини та задовольнити позовні вимоги частково в розмірі прямої дійсної шкоди.
При цьому суд зазначає, що за рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 вересня 2015 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі ? частини всіх видів заробітку ( доходу ) щомісячно. Відповідач позитивно характеризується по місцю служби, про що свідчить службова характеристика від 31 січня 2017 року. Нестача майна сталася не внаслідок заподіяння відповідачем шкоди злочинними діями, вчиненими в особистих корисливих цілях, в внаслідок особистої необережності та безвідповідальності щодо правильного зберігання та експлуатації дорученого йому майн, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 284 від 7 грудня 2016 року. В ході проведення службового розслідування відповідач частину майна відновив у натуральному вигляді, як вбачається з рапорту ОСОБА_3 № 2410 від 22 листопада 2016 року.
У відповідності до правил ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного та керуючись ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.1166 ЦК України, суд
Позов Заступника військового прокурора Рівненського гарнізону в інтересах Міністерства оборони України в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Військової прокурори Західного регіону України 468 грн. 52 коп. у відшкодування судових витрат.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя :