Справа № 369/2506/14-ц
Провадження № 2/369/23/17
18 вересня 2017 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді Усатова Д.Д.
при секретарі Кузьменко П.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про застосування правових наслідків недійсності правочину та відшкодування збитків , -
Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу садового будинку від 13 липня 2012 року, ОСОБА_2 за 883000 грн., продала позивачу садовий будинок №2, загальною площею 242.7 кв. м., розташований на земельній ділянці площею 0.0813 га, у Київській області, Києво- Святошинського району, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан».
15 серпня 2013 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі № 2/369/1538/13 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання правочину недійсним, вказані вище договори купівлі-продажу земельної ділянки та садового будинку були визнані недійсними.
Підставою визнання недійсними вказаних договорів став факт продажу ОСОБА_2 майна, яке мало статус спільного майна подружжя, без відома і згоди колишнього чоловіка.
Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.10.2013 року у справі № 2-1430/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: ПАТ «Конверсбанк» про поділ майна набутого за час перебування у шлюбі та за зустрічним позовом про визнання нерухомого майна придбаного в шлюбі особистою приватною власністю за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнано право власності по ? частини земельної ділянки плошею 0,0813 та садового будинку № 2, загальною площею 242,7 кв.м., що знаходиться у Київській області, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, садове товариство «Тюльпан».

Так позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 має право власності на ? частини земельної ділянки площею 0,0813 та садового будинку загальною площею 242,7 кв.м.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 15 серпня 2012 року відповідачем було відчужено вказане майно.

Позивач наголошує, що нею відповідачці було повністю сплачено вартість земельної ділянки та садового будинку. А тому ОСОБА_2 зобов»язана повернути суму різниці сплачених коштів, а саме: за ? частину земельної ділянки 19646,00 грн. та за ? частини садового будинку № 2 441500,00 грн., разом 461 146,00 грн.

Протягом розгляду справи представником позивача уточнювались позовні вимоги, остаточно просив суд застосувати наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2012 р., площею 0.0813 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Жорнівка, садове товариство "Тюльпан", кадастровий номер :04:011:0031 стягнути з відповідача на користь позивача, сплачених за цим договором 39 292,00 грн.; застосувати наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу садового будинку від 30.07.2012р., садовий будинок № 2 загальною площею 242.7 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0.0813 га, у Київській області, Києво- Святошинського району, с. Жорнівка, садове товариство "Тюльпан"; стягнути з відповідача на користь позивача, сплачених за цим договором 883 000,00 гривень; стягнути з відповідача на користь позивача суму інфляційних втрат сплачених грошових коштів за земельну ділянку та садовий будинок у розмірі 904 421,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача збитки 1 844 584,00 грн.

В подальшому відповідно до пояснень і нового розрахунку, які були надані суду 29.05.2017 року розмір збитків був перерахований і склав 1 777 308,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засіданняне не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла.

Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ч.3, ст.. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі- продажу земельної ділянки укладеного між позивачем та відповідачем 30.07.2012 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу було придбано земельну ділянку площею 0,0813 га, що знаходиться за адресою: Києво-Святошинський район Київської області, с. Жорнівка, СТ «Тюльпан», кадастровий номер :04:011:0031.

Відповідно до договору купівлі-продажу садового будинку посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу між позивачем та відповідачем 30.07.2012 року, останньою було придбано садовий будинок № 2 в с/т Тюльпан в с. Жорновка Києво-Святошинського району Київської області.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі №369/2291/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені. Визнано недійсним договір купівлі-продажу садового будинку N 2 в с/т Тюльпан в с. Жорнівка Києво-Святошинського району Київської області, укладений між Позивачем та Відповідачем 30.07.2012 року. Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0814 га кадастровий номер :04:011:0031 с/т «Тюльпан» в с. Жорновка Києво- Святошинського району Київської області укладенні між позивачем та відповідачем 30.07.2012 року.

Підставою визнання недійсними вказаних договорів став факт продажу відповідачем майна, яке мало статус спільного майна подружжя, без відома і згоди колишнього чоловіка відповідача - ОСОБА_3

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

В рахунок оплати земельної ділянки позивач сплатила відповідачеві 39 292 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2012 р., що підтверджується п. 2.1. відповідного Договору.

В рахунок оплати садового будинку з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами позивач сплатила відповідачеві 883 000,00 грн. під час оформлення договору купівлі-продажу садового будинку від 30.07.2012р., що підтверджується п. 2.1. відповідного Договору.

Отже, у звязку з визнанням недійсними договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2012 р. та договору купівлі-продажу садового будинку від 30.07.2012 р. відповідач зобовязана повернути позивачеві одержані від неї в рахунок оплати майна кошти.

Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 216 ЦК України, якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

З моменту придбання позивачем домоволодіння за правочинами, визнаними в подальшому недійсними, його вартість, значно збільшилась, внаслідок зроблених позивачем поліпшень і загального росту цін на ринку нерухомості, що підтверджується висновком про оцінку домоволодіння ТОВ Експерт-Альянс.

Відповідно до Висновку ТОВ Експерт-Альянс (Сертифікат Фонду державного майна України № 708/15 від 07.09.2015р.) вартість спірного домоволодіння (садового будинку і земельної ділянки) становить 2 699 600,00 гривень.

Водночас, на момент купівлі-продажу спірної земельної ділянки вартість спірного домоволодіння становила 922 293,00 гривні (з яких 883 000,00 - вартість будинку та 39 292,00 вартість земельної ділянки).

Враховуючи, що вартість майна, яке має бути повернуто за наслідками визнання правочинів недійсними збільшилась, позивач зазнала збитків на суму яка відповідає збільшенню вартості майна з моменту його придбання: 2 699 600,00 грн. - 922 293,00 грн. = 1 777 308,00 грн.

Різниця між вартістю садового будинку та земельної ділянки на час розгляду справи та їх вартістю на момент укладення договорів, які були визнані недійсними, є реальними збитками позивача, яких вона має зазнати внаслідок порушення її цивільного права. Крім того, для придбання аналогічного майна позивач має сплатии уже не 922 293,00 грн., а 2 699 600,00 грн.

Договори купівлі продажу земельної ділянки та садового будинку були визнані недійсними, оскільки при їх укладенні відповідач приховала інформація про наявність прав третіх осіб на відповідне майно. За таких обставин саме відповідач є винною стороною і зобовязана відшкодувати позивачеві завдані збитки.

Разом з тим, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат за період з 13.07.2012 р. у розмірі 904 421,00 грн. не підлягає задоволенню. Аргументи позивача щодо компенсації відповідачем інфляційних втрат через значну інфляцію гривні суд оцінює критично.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06 лисопада 2009 року вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним.

Оскільки вимога про застосування наслідків недійсності правочину та повернення сплачених коштів раніше Позивачем не заявлялась, - Відповідач не вважається таким, що прострочив виконання грошового зобовязання.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 215-216 ЦК України, ст.ст.10,11,57-60,88,208-209,212-218, 224, 228, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Застосувати наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.07.2012 р., площею 0.0813 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Жорнівка, садове товариство "Тюльпан", кадастровий номер :04:011:0031. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму в розмірі 39292,00 грн.

Застосувати наслідки недійсності правочину договору купівлі-продажу садового будинку від 13.07.2012 р., садовий будинок № 2 загальною площею 242.7 кв. м, розташований на земельній ділянці площею 0.0813 га, у Київській області, Києво- Святошинського району, с. Жорнівка, садове товариство "Тюльпан". Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплачених за цим договором грошових коштів в розмірі 883 000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки 1 777 308,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 2686,88 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Cуддя Д.Д.Усатов