Справа № 2-374/2011
У Х В А Л А

"20" вересня 2017 р.

Суддя Гусятинського районного суду Тернопільської області Лисюк І.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з скаргою на неправомірні дії державного виконавця. В обґрунтування скарги посилається на те, що 09/09/2011 року Гусятинським районним судом Тернопільської області було видано Стягувачу - ПАТ «Райффайзен банк Аваль» виконавчий лист №2-374/2011 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 в користь ПАТ «Райффайзен банк Аваль» в особі Тернопільської дирекції АТ «Райффайзен банк Аваль» заборгованості за кредитним договором №010/05-001/139/08 від 30.07.2008 року в розмірі 98 519,66 дол. США, що еквівалентно сумі 784748 ,50 грн. шляхом звернення стягнення на нерухоме майном, а саме: нежитлове приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області, яке передане в іпотеку, згідно іпотечного договору від 07.08.2008 року,судовий збір у розмірі 1700 грн; витрати на інформаційно-техничне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Строк предявлення даного виконавчого листа до виконання до 09 вересня 2012 року.

Стягувач в 2011 році звернувся до ДВС з даним виконавчим листом, на підставі якого протягом 2011-2016 років проводились відповідні виконавчі дії з опису майна, арешту та виставлення на торги майна Боржника -ОСОБА_1

30.11.2016 року на підставі п.З ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист було повернуто Стягувачу у звязку з тим, що останній після того, як повторні торги не відбулися, відмовився взяти на баланс не реалізоване майно Боржника.

З нежитлового приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області, що належить ОСОБА_1 було знято всі арешти.

В лютому 2017 року Стягувач повторно звернувся з вище зазначеним виконавчим листом до Гусятинського районного відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області.

10.02.2017 року Головний державний виконавець Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2, розглянула заяву Стягувана від 01.02.2017 року та винесла

10.02.2017 року Постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП№53380700) (копія заяви Стягувана та Постанови про відкриття виконавчого провадження додаються).

20.02.2017 року Головний державний виконавець Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 винесла Постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

09.03.2017 року Головний державний виконавець Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 винесла Постанову про призначення субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Даною постановою було призначено субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання ПП «Експертоцінка», який має свідоцтво про реєстрацію в реєстрі оцінювачів, видане 13.02.2005 р. за №2803, виданий Фондом державного майна України .

Згідно висновку ПП «Експертоцінка» про вартість майна від 24.03.2017 року станом на 20.03.2017 року вартість нежитлового приміщення з цегли загальною площею 207,2 кв.м, яке розташоване за адресою: смт. Гусятин, вул. Б.Лепкого, 41»с-1» Гусятинського району Тернопільської області складає з врахуванням заокруглень та з врахуванням податку на додану вартість складає 812020 грн.

За заявкою державного виконавця на реалізацію арештованого майна від 11.04.2017 року вище зазначене майно передане на реалізацію на прилюдних електронних торгах до ДП «СЕТАМ» Майно тричі виставлялось на реалізацію на торгах :

15.05.2017 року за ціною 812 020 грн.,які не відбулися .

03.07.2017 року ,які також не відбулися.

17.08.2017 року майно було реалізоване за ціною 568 414 грн.

Всі вище зазначені дії державного виконавця проводились без повідомлень боржника.

21.08.2017 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження №53380700. Оскільки остання не має юридичної освіти, вона звернулась до фахівця надати їй юридичну консультацію стосовно законності та правильності дій державного виконавця . 15.09.2017 року ОСОБА_1 отримала від адвоката консультаційний висновок, стосовно правомірності дій державного виконавця. З даного висновку довідалась, що державний виконавець проводив неправомірні дії, щодо відкриття виконавчого провадження, виконавчих дій, а тому про порушення своїх прав ОСОБА_1 дізналася 15.09.2017 року.

Суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.. 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання.

В рішенні ЄСПЛ "Ромашов проти України" (Заява N 67534/01) від 27 липня 2004 року, в п. 42, 43, ЄСПЛ зазначає, що пункт 1 статті 6 параграфа 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов'язків; таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "суду" (див. "Горнсбі проти Греції"), рішення від 19 березня 1997 р., 1997-II, р. 510, параграф 40). ОСОБА_2 затримка у виконанні рішення може бути виправдана за виняткових обставин. Але затримка не повинна бути такою, що позбавляє сутності право, яке захищається пунктом 1 статті 6 Конвенції (див. "ОСОБА_4 проти Італії" ( 980_075 ), заява N 22774/93, параграф 74, ЄСПЛ 1999-V).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Пропуск зазначеного строку, який визначається як процесуальний, не є підставою для відмови у прийнятті скарги, оскільки він може бути поновлений судом за наявності поважних причин і на нього поширюються правила ст. 72 ЦПК України. Тому скарга, подана після закінчення 10-ти строку, залишається без розгляду, якщо суд за клопотанням заявника не знайде підстав для його поновлення.

Із поданої скарги ОСОБА_1, вбачається, що її предметом є дії державного виконавця у виконавчому провадженні №53380700. 21.08.2017 року ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження №53380700.

До суду зі скаргою з зазначеними вимогами заявник звернулася 19 вересня 2017 року, тобто з пропуском визначеного ст. 385 ЦПК України строку.

Посилання заявника на те, що вона звернулась до суду із дотриманням визначених строків, оскільки дізналась про порушення своїх прав після отримання консультаційного висновку адвоката 15.09.2017 року є необгрунтованими.

Отже вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця із пропуском строку звернення до суду, оскільки зі змісту ч. 1 ст. 385 ЦПК України вбачається, що початок перебігу строку звернення процесуальний закон пов'язує з часом, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Поважність причин пропуску процесуального строку скаржник не доводить, заяву про поновлення строку не подавала, вважаючи, що своєчасно звернулася до суду за захистом своїх прав як сторони виконавчого провадження.

За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 72 ЦПК України скарга підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст.ст. 72, 73, ст. 385 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Гусятинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2, залишити без розгляду.

Розяснити завнику її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення скарги без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно.

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк