01.02.2017 Єдиний унікальний № 371/1350/16-ц
Провадження №2/371/44/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Миронівський районний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Пархоменко В.М.

при секретарі - Овчаренко В.С.

за участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миронівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини

встановив:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що він з березня 2015 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах із ОСОБА_2, ведуть спільне господарство, повязані спільним побутом. Від спільного проживання у них 30 квітня 2016 року народилася дочка ОСОБА_4.

З огляду на те, що на час народження дитини її мати ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, то у свідоцтві про народження дитини батьком записаний саме відповідач ОСОБА_3, який з березня 2015 року не підтримує ніяких відносин з ОСОБА_2

Зважаючи на ці обставини, він має всі підстави стверджувати, що він є батьком дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та просить визнати його батьком цієї дитини, змінивши у свідоцтві про народження дитини відомості про батька.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнала і пояснила, що вона у березні 2015 року залишила свого чоловіка та переїхала жити до позивача ОСОБА_1 Вони стали жити однією сімєю, мали інтимні стосунки, від спільного проживання 30 квітня 2016 року у них народилась дочка ОСОБА_4. У звязку з тим, що на той час вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_3, у Яхнівській сільській раді Миронівського району Київської області у свідоцтві про народження дитини записали батьком ОСОБА_3, хоч вона вказувала, що батьком дитини є ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав і пояснив, що дійсно відповідач залишила його та їх спільну дочку і у березні 2015 року перейшла жити до позивача. Але вона приїздила до нього в с.Микитяни Миронівського району Київської області, вони спали разом, хоч інтимних стосунків між ними не було. Разом з тим, заперечує той факт, що позивач є батьком дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник третьої особи у судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 листопада 2006 року, від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2. Вказані обставини встановлені рішенням Миронівського районного суду Київської області від 24 жовтня 2016 року про розірвання шлюбу.

У березні 2015 року після фактичного припинення шлюбних відносин, ОСОБА_2 переїхала жити в інше місто, де вступила у фактичні шлюбні відносини з позивачем ОСОБА_1

30 квітня 2016 року ОСОБА_2 народила дочку ОСОБА_4. У звязку з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на час народження дитини перебували у зареєстрованому шлюбі, батьком дитини у свідоцтві про її народження записаний відповідач ОСОБА_3 (а.с.6).

У жовтні 2016 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвали шлюб у судовому порядку, що підтверджується копією рішення про розірвання шлюбу.

У вказаному рішенні зазначено, що сторони припинили шлюбно-сімейні відносини з тих причин, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків, які розладились через несумісність характерів, відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на життя, шлюб та сімю.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя.

Відповідно до ст. 133 зазначеного Кодексу, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матірю, а чоловік батьком дитини.

Згідно ст.129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право предявити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Відповідач ОСОБА_3 заперечує обставини, викладені позивачем, не визнає батьком дитини ні себе, ні позивача, разом з тим з позовом про оспорювання батьківства до суду не звертався.

Статтею 136 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до ст. 122 цього кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини.

У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною.

У судовому засіданні мати дитини ОСОБА_7 підтвердила кровну спорідненість між дитиною та позивачем, позивач визнав себе батьком дитини, а відповідач ОСОБА_3 заперечує кровну спорідненість між ним та дитиною, позивачем і дитиною.

Разом з тим, визнання ОСОБА_7 того факту, що ОСОБА_3 не є батьком дитини, не свідчить про відсутність генетичного (кровного) звязку у дитини та ОСОБА_3 та наявність кровного звязку в дитини та позивача.

Кровна спорідненість батька і дитини може бути встановлена лише судово-біологічною (генетичною) експертизою.

Під час розгляду справи судом було розяснено сторонам необхідність проведення вказаної експертизи для зясування питання, чи є позивач батьком народженої 30 квітня 2016 року у ОСОБА_7 дитини ОСОБА_5, проте вони всі від її проведення відмовились.

Оскільки сторони не надали доказів того, що ОСОБА_3 не є біологічним батьком ОСОБА_5, а позивач навпаки, є біологічним батьком дитини, від проведення судово-біологічної (генетичної) експертизи вони відмовилися, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

На підставі ст.ст. 122, 129, 133, 136 СК України,

Керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Миронівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд в 10-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду в повному обсязі виготовлено 01 лютого 2017 року.

Суддя підпис ОСОБА_6

Згідно з оригіналом

Суддя В.М.Пархоменко