Провадження № 22ц/790/4936/17 Головуючий 1-ї інстанції Грінчук О.П.
Справа № 642/5256/16-ц Доповідач Бровченко І.О.
Категорія договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Бровченко І.О.,

суддів Кіся П.В., Кружиліної О.А.,

при секретарі Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лаймес», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ «Лаймес» про стягнення заборгованості, вказуючи, що між нею, ОСОБА_1, та ТОВ «Лаймес» 02 листопада 2015 року укладено договір про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі. Відповідно до пунктів1, 2 договору позивач зобовязаний передати грошові кошти ТОВ «Лаймес» у розмірі 500000 грн. Фінансова допомога є безпроцентною та поворотною. Відповідно до п. 3 Договору позивач зобовязувалася перерахувати грошові кошти на користь ТОВ «Лаймес» протягом 3-х днів з моменту отримання заявки від останнього. Від ТОВ «Лаймес» надходили відповідні заявки, які позивач виконував. На виконання заявок ТОВ «Лаймес» позивач внесла через касу цього підприємства грошові кошти у розмірі 15834 грн. 35 коп. та на банківський рахунок ще 466200 грн. Відповідно до договору, ТОВ «Лаймес» зобовязане було повернути отримані від позивача кошти до 16 серпня 2016 року. Станом на момент подання позовної заяви позичальник не виконав свій обовязок з повернення коштів, у звязку з чим позивач і звернувся із вказаним позовом до суду.

Представник відповідача в судовому засіданні, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лаймес» на користь ОСОБА_1 заборгованість за надану фінансову допомогу у розмірі 15834 грн. 35 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови у задоволені позову та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 02 листопада 2015 року між фізичною особою ОСОБА_1 та ТОВ «Лаймес» укладено договір про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі (а.с.9).

Відповідно до пунктів 1, 2 договору позивач зобовязалась передати грошові кошти ТОВ «Лаймес» у розмірі 500000 грн.(а.с.9).

Згідно Статуту товариства з обмеженою відповідальністю «Лаймес» (а.с.48) учасниками товариства є: ОСОБА_5 та ОСОБА_3. Статутний капітал товариства складає 10000 грн., тобто по 5000 грн. кожного учасника, що становить 50 % статутного капіталу. Керівником та підписантом товариства є ОСОБА_1 позивач.

На підтвердження своїх позовних вимог щодо виконання умов договору, позивач надала суду копії квитанцій до прибуткового касового ордера (а.с.10-13) на загальну суду 15834 грн. 35 коп., згідно яких вбачається отримання ТОВ «Лаймес» фінансової допомоги від ОСОБА_1

Також матеріали містять квитанції на загальну суму 466200 грн., з яких вбачається, що директор ОСОБА_1 перерахувала грошові кошти ТОВ «Лаймес».

Відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення грошових коштів на суму 466200 грн., суд першої інстанції виходив з того, що юридична особа вносила на рахунок іншої юридичної особи грошові кошти на зазначену суму, у звязку з чим позивачем відповідно до положень ст. 3 ЦПК України не доведено порушення його прав.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів та непогодження з їх оцінкою судом першої інстанції, і на правильність висновків суду не впливають.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання безпроцентної фінансової допомоги на поворотній основі було укладено між ТОВ «Лаймес» та фізичною особою ОСОБА_1 Заявки на отримання грошових коштів ТОВ «Лаймес» в особі директора ОСОБА_1 подавало на імя фізичної особи ОСОБА_1

Юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону ( ч. 1 ст. 92 ЦК України). Управління товариством здійснюють його органи (ч. 1 ст. 97 ЦК України).

З копій квитанцій на загальну суму 466200 грн. та виписок з реєстру платіжних документів вбачається, що грошові кошти вносились директором ОСОБА_1, а не фізичною особою ОСОБА_6

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Положеннями статей 10,60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст.10 ЦПК України. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У контексті одного із основоположних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності сторін - вирішальним фактором є обовязок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено внесення грошових коштів у розмірі 466200 грн. на розрахунковий рахунок ТОВ «Лаймес» ОСОБА_1, як виконавчим органом юридичної особи, а не фізичною особою, у звязку з чим судова колегія вважає, що позивач не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини.

Подання представником відповідача до попереднього розгляду справи заяви про визнання позову, не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позову, оскільки ОСОБА_1 не доведено позовні вимоги на загальну суму 466200 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 22 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -