РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2017 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2, Торгово-промислової палати України, ОСОБА_3, Рівненської торгово-промислової палати до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» про спростування недостовірної інформації, -

В С Т А Н О В И В :

Представник позивачів ОСОБА_4, діючи в інтересах президента Торгово-промислової палати України ОСОБА_2, Торгово-промислової палати України (далі ТПП України), президента Рівненської торгово-промислової палати ОСОБА_3, Рівненської торгово-промислової палати (далі Рівненська ТПП), звернулася до Рівненського міського суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» (далі ТзОВ «Видавничий дім «ОГО») про спростування недостовірної інформації, в якому просить суд визнати недостовірною та спростувати інформацію, що порушує право на повагу до честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_2, до честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_3, до ділової репутації Торгово-промислової палати України, до ділової репутації Рівненської торгово-промислової палати, котра висвітлена в статті «Останній оплот Донецьких в Рівненській Торгово-промисловій палаті» за посиланням http://ogo.ua/articles/view/2016-05-06/75518.html а саме: «ОСОБА_2 це людина з найближчого оточення колишнього генпрокурора України ОСОБА_5, бізнес-партнер і довірена особа дружини ОСОБА_5, Ольги, з якою ОСОБА_2 йде разом по життя з початку 90-х років минулого століття…Після того, як ОСОБА_5 став заступником прокурора Донецької області, ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_5 прибрали до свої рук обласну ТПП», «ОСОБА_4, хто обізнаний, чим займається Торговельно-промислова палата України, уявляє, які гроші обертаються під машкарою цією, начебто, неприбуткової організації. Товарні експертизи, усілякі висновки, оцінки митної вартості, арбітраж все це приносить колосальні кошти, значна частина яких досі йде на поповнення сімейного бюджету ОСОБА_5. Після втечі Януковича ОСОБА_2 лише розширив свій бізнес, зокрема шляхом видачі довідок підприємствам окупованого Криму про те, що їхня продукція походить з України й тому не підпадає під міжнародні санкції», «Думаю, не відкрию секрету, якщо скажу, що сімейне життя колишнього генпрокурора ОСОБА_5 тривалий час вирувало в трикутнику: він сам, його дружина Ольга та друг родини, бізнес партнер і довірена особа ОСОБА_2. Але кілька років тому в цю дружну родину увійшов четвертий посол Франції в ОСОБА_6 Ремі, який відбив ОСОБА_2 у Ольги. У 2012 році Ремі для свого друга ОСОБА_2 відкрив у Донецьку почесне консульство Франції на базі Торговельно-промислової палати. Почесним консулом ОСОБА_2 залишився й після того, як у лютому 2013 року перебрався на проживання до Києва, де очолив Торговельно-промислову палату України», «Ще одна стаття доходу ОСОБА_2 це видача шенгенських віз ватажкам терористичних угруповань зі Сходу України», «Почесне консульство Франції в Донецьку не було закрито й після окупації регіону російськими бойовиками. Навпаки роботи значно побільшало, оскільки тепер терористи з числа українських громадян масово долучаються до європейських цінностей: свої закордонні паспорти вони возять до Києва ОСОБА_2, а вже почесний консул передає їх в посольство Франції та забезпечує відкриття шенгенських віз. Після чого паспорти повертаються в Донецьк, звідкіля їхні власники потрапляють до Парижа через Москву.», «Звісно, з липня 2015 року ОСОБА_2 стало значно складніше допомагати терористам у звязку з необхідністю особистого подання заяви на отримання шенгенської візи. Але враховуючи те, яку кількість 5-ти річних шенгенських віз він допоміг отримати землякам у 2014 і перший половині 2015 року, на найближчі роки проблем з відвідуванням Європи у активістів ДНР немає», шляхом опублікування на сайті рівненського інформаційного порталу OGO.ua за посиланням http://ogo.ua повідомлення про ухвалене у справі судове рішення у строк 5 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Позивач ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені ТПП України, подав суду письмові заяви, в яких підтримав позовні вимоги та просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності.

Представники позивачів адвокат ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подали суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали у повному обсязі за просять суд розгляд справи провести за відсутності позивачів.

Представник ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» ОСОБА_9 подала суду письмове клопотання, в якому просить суд розгляд справи проводити у її відсутності. Заявлений позов не визнає, вважає його безпідставним та просить суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у раніше поданих запереченнях проти позову.

Дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.

Судом встановлено, що 06 травня 2016 року на сайті ТзОВ «Видавничий дім «ОГО», за посиланням http://ogo.ua/articles/view/2016-05-06/75518.html була розміщена стаття «Останній оплот Донецьких в Рівненській Торгово-промисловій палаті».

У вказаній статті, зокрема було зазначено:

- «ОСОБА_2 це людина з найближчого оточення колишнього генпрокурора України ОСОБА_5, бізнес-партнер і довірена особа дружини ОСОБА_5, Ольги, з якою ОСОБА_2 йде разом по життю з початку 90-х років минулого століття…Після того, як ОСОБА_5 став заступником прокурора Донецької області, ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_5 прибрали до свої рук обласну ТПП» (далі - теза № 1);

- «ОСОБА_9, хто обізнаний, чим займається Торговельно-промислова палата України, уявляє, які гроші обертаються під машкарою цією, начебто, неприбуткової організації. Товарні експертизи, усілякі висновки, оцінки митної вартості, арбітраж все це приносить колосальні кошти, значна частина яких досі йде на поповнення сімейного бюджету ОСОБА_5. Після втечі Януковича ОСОБА_2 лише розширив свій бізнес, зокрема шляхом видачі довідок підприємствам окупованого Криму про те, що їхня продукція походить з України й тому не підпадає під міжнародні санкції» (далі - теза № 2);

- «Думаю, не відкрию секрету, якщо скажу, що сімейне життя колишнього генпрокурора ОСОБА_5 тривалий час вирувало в трикутнику: він сам, його дружина Ольга та друг родини, бізнес партнер і довірена особа ОСОБА_2.

Але кілька років тому в цю дружну родину увійшов четвертий посол Франції в ОСОБА_6 Ремі, який відбив ОСОБА_2 у Ольги. У 2012 році Ремі для свого друга ОСОБА_2 відкрив у Донецьку почесне консульство Франції на базі Торговельно-промислової палати. Почесним консулом ОСОБА_2 залишився й після того, як у лютому 2013 року перебрався на проживання до Києва, де очолив Торговельно-промислову палату України.» (далі - теза № 3);

- «Ще одна стаття доходу ОСОБА_2 це видача шенгенських віз ватажкам терористичних угруповань зі Сходу України.»

«Почесне консульство Франції в Донецьку не було закрито й після окупації регіону російськими бойовиками. Навпаки роботи значно побільшало, оскільки тепер терористи з числа українських громадян масово долучаються до європейських цінностей: свої закордонні паспорти вони возять до Києва ОСОБА_2, а вже почесний консул передає їх в посольство Франції та забезпечує відкриття шенгенських віз. Після чого паспорти повертаються в Донецьк, звідкіля їхні власники потрапляють до Парижа через Москву.».

«Звісно, з липня 2015 року ОСОБА_2 стало значно складніше допомагати терористам у звязку з необхідністю особистого подання заяви на отримання шенгенської візи. Але враховуючи те, яку кількість 5-ти річних шенгенських віз він допоміг отримати землякам у 2014 і перший половині 2015 року, на найближчі роки проблем з відвідуванням Європи у активістів ДНР немає.» (далі - теза № 4)

Наведену у статтях та зазначену у даному рішенні інформацію суд визнає недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивачів.

На спростування згаданої інформації, а саме тези № 1, позивачі зазначають і судом зворотного не встановлено, що ОСОБА_2 не належить до найближчого оточення ОСОБА_5 чи членів його родини. Інформація, що міститься в цій тезі не відповідає дійсності і спрямована на створення у читача негативних почуттів до ОСОБА_2, у звязку з його ніби то тісними відносинами з представниками попередньої влади, які переховуються за межами України. В той же час ОСОБА_2 працює у системі Торгово-промислових палат більш як 20 років. На протязі цього часу керівництво країни змінювалось декілька разів і кожного разу, перебуваючи на різних посадах в ТПП України, ОСОБА_2 співпрацював з органами державної влади та їх представниками, але в той же час не входив до жодного «оточення».

Щодо інформації, викладеній у тезі № 2, позивачі зазначають, що відповідно до статті 1 Закону України «Про торгово-промислові палати в ОСОБА_6», торгово-промислова палата є недержавною, неприбутковою самоврядною організацією, яка обєднує підприємців. Одержаний нею прибуток спрямовується на виконання її статутних завдань. Поширена на сайті ТзОВ «Видавничий дім «ОГО» інформація стосовно можливості отримання певними особами прибутку від ведення господарської діяльності ТПП України, є недостовірною та має відверто наклепницький характер.

Наведені в тезі № 3 твердження позивачі вважають абсурдними та такими, що принижують честь та гідність позивача. Дійсною метою поширення такої недостовірної інформації, на переконання позивачів, є характеристика ОСОБА_2 як людини, що діє всупереч звичних, прийнятих в суспільстві норм етики та моралі, нехтує сімейними цінностями.

Інформацію, викладену у тезі № 4, позивачі вважають такою, що не відповідає дійсності. ОСОБА_2 ніяким чином не співпрацює з забороненими (терористичними) організаціями та їх учасниками. Ця теза статті є фактичним звинуваченням позивача у вчиненні тяжкого злочину, що є недопустимим у правовій державі.

Недостовірна інформація та характер висловлювань в статті створює у читачів негативне враження і відношення до президента ТПП України ОСОБА_2 Автор фактично звинувачує ОСОБА_2 у аморальній поведінці, вчиненні злочинів і в неналежному виконанні ним своїх повноважень. Також неправдиві відомості в даній статті порочать ділову репутацію Торгово-промислової палати України. Автор безпідставно стверджує про отримання прибутку від здійснення діяльності Палатою сторонніми особами та поширює іншу недостовірну інформацію яка підриває довіру до самоврядної організації підприємців, тим самим завдаючи шкоду нормальному функціонуванню і розвитку системи Торгово-промислових палат.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції та Законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 13 ЦК України передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її честь і гідність визнаються в ОСОБА_6 найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Статтею 299 ЦК України передбачено право фізичної особи на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Відповідно до частини першої статті 269 ЦК України, особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом.

Відповідно до частини першої статті 275 ЦК України, фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу.

Частина 4 статті 32 Конституції України гарантує кожному судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї родини, та права вимагати вилучення такої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої збором, зберіганням та розповсюдженням такої недостовірної інформації.

Відповідно до статті 8 Конституції України норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з частиною першою статті 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушені внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у спорах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 1), при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Суд визнає встановленою сукупність вказаних обставин.

Так, недостовірна інформація була поширена 06 травня 2016 року на сайті ТОВ «Видавничий дім «ОГО» в статті «Останній оплот Донецьких в Рівненській Торгово-промисловій палаті», за посиланням http://ogo.ua/articles/view/2016-05-06/75518.html.

У статті неодноразово згадуються ОСОБА_2, ОСОБА_3, Торгово-промислова палата України та Рівненська торгово-промислова палата.

Інформація, зазначена в статті є неправдивою, оскільки не відповідає дійсності. Крім того, згадана інформація опублікована без жодних документів, доказів чи інших обставин, які б підтверджували правдивість висловлювань.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 4 Постанови Пленуму ВСУ № 1, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Розповсюдження вказаної недостовірної інформації, яка має негативний характер, завдає шкоди не тільки честі та гідності позивача, але і його діловій репутації.

Суд визнає, що гідність позивачів була порушена у звязку з необґрунтованими звинуваченнями та образами, честь порушена висвітленням соціальної поведінки позивачів у негативному стані, що виразилось у недовірі до них з боку певних членів ТПП України, а ділова репутація ТПП України та Рівненської ТПП порушена тим, що їх діяльність безпідставно охарактеризовано з негативної сторони.

Шляхом поширення недостовірної інформації відповідач підриває авторитет Торгово-промислової палати України та Рівненської торгово-промислової палати серед членів торгово-промислової палати, чим завдає репутаційних втрат.

Як розяснено у пункті 15 Постанови Пленуму ВСУ № 1, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Частиною третьою статті 277 ЦК України передбачено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Стаття 302 ЦК України встановлює обовязок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Тобто, перед тим як поширити непідтверджену інформацію негативного змісту щодо особи потрібно вжити певних заходів, щоб перевірити достовірність інформації, яка підлягала розголошенню, та не допустити порушення прав, свобод і законних інтересів. В даному випадку інформація перевірена не була, що дало змогу поширити недостовірну інформацію.

Частиною сьомою статті 277 ЦК України визначено, що спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Положення частини першої статті 2 Закону України «Про інформацію» визначає одним із основних принципів інформаційних відносин достовірність і повноту інформації.

Відповідно до частини першої статті 31 Закону України «Про інформацію», у разі, якщо порушенням права на свободу інформації особі завдано матеріальної чи моральної шкоди, вона має право на її відшкодування за рішенням суду.

Викладені у статті факти суд визнає неправдивими, оскільки вони спростовуються наданими позивачами письмовими доказами. Разом з тим, в статті не наведено і жодного доказу, який би підтверджував викладені там твердження.

Відповідно до розяснень, наведених у пункті 12 Постанови Пленуму ВСУ № 1, належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві»

Місце знаходження (проживання) ОСОБА_10, який зазначений як автор статті невідомо. Тому Позивачі звертаються саме до власника веб-сайту «ОГО», на якому була поширена недостовірна інформація ТзОВ «Видавничий дім «ОГО».

У розясненнях, наведених у пункті 2 Постанови Пленуму ВСУ № 1, Верховний Суд України звернув увагу на те, що враховуючи положення статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя».

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лінгенс проти Австрії» суд розрізняє факти та оціночні судження. Існування фактів можна довести, а правдивість критичного висловлювання не підлягає доведенню. Вимога доводити правдивість критичного висловлювання є неможливою для виконання і порушує свободу на власну точку зору, що є фундаментальною частиною права, захищеного статтею 10 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Редакція газети «Правоє дело» та Штекель проти України» від 05 травня 2011 року (пункт 32) вказується про те, ніхто не може нести відповідальність за інформацію, що міститься в Інтернеті, автором якої він не є, якщо він або не привласнив цю інформацію як свою, або не відмовився виконати судовий припис щодо видалення зазначеної інформації.

Як вказав Європейський суд з прав людини у підпункті f пункту 46 рішення у справі Газета Україна-Центр проти України (Заява N 16695/04) від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного 15 жовтня 2010 року) стосовно основоположних принципів поширення інформації - стаття 10 Конвенції захищає право журналістів розголошувати інформацію, яка становить громадський інтерес, за умови, що вони діють сумлінно та використовують перевірену фактичну базу; та надають достовірну та точну інформацію, як того вимагає журналістська етика. За пунктом 2 статті 10 Конвенції свобода вираження поглядів повязана з обовязками та відповідальністю, які застосовуються до засобів масової інформації навіть щодо питань великого суспільного значення. Більше того, ці обовязки та відповідальність мають особливе значення, коли йдеться про посягання на репутацію названої особи та порушення прав інших осіб (рішення у справі Ліндон, Очаковський-Лоуренс і Жюлі проти Франції, Педерсен і Баадсгаард проти ОСОБА_7).

При ухваленні рішення суд враховує, що згідно з положеннями статті 277 ЦК України та статті 10 ЦПК України обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Суд визнає, що належних та допустимих доказів на підтвердження достовірності поширеної інформації, яка оспорюється позивачами, відповідач суду не надав.

Що стосується поданих представником відповідача заперечень проти позову, суд вважає необхідним звернути увагу на наступне.

У запереченнях відповідач посилається на положення статті 42 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу) в ОСОБА_6», відповідно до якої у певних випадках редакція, журналіст не несуть відповідальності за публікацію відомостей, які не відповідають дійсності, принижують честь і гідність громадян і організацій, порушують права і законні інтереси громадян або являють собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації і правами журналіста.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд України у пункті 22 Постанови Пленуму № 1, наведені у статті 42 Закону про пресу підстави звільнення від відповідальності за публікацію недостовірної інформації, яка порушує особисті немайнові права або являє собою зловживання свободою діяльності друкованих засобів масової інформації та правами журналіста, є вичерпними, а тому розширеному тлумаченню чи вільному редагуванню не підлягають. При цьому в зазначених випадках засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди. Оскільки спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, бо не має компенсаційного та майнового характеру, то на засоби масової інформації може бути покладено обов'язок опублікувати спростування.

Таким чином, спростування поширеної недостовірної інформації не є способом цивільно-правової відповідальності, а тому засоби масової інформації звільняються лише від обов'язку щодо відшкодування збитків та моральної шкоди, а не від обовязку спростувати недостовірну інформацію, поширену щодо позивачів.

За встановлених судом обставин, позовні вимоги суд визнає доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,214,215,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2, Торгово-промислової палати України, ОСОБА_3, Рівненської торгово-промислової палати до товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» про спростування недостовірної інформації задовольнити повністю.

Визнати недостовірною та спростувати інформацію, що порушує право на повагу до честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_2, до честі, гідності, ділової репутації ОСОБА_3, до ділової репутації Торгово-промислової палати України, до ділової репутації Рівненської торгово-промислової палати, котра висвітлена в статті «Останній оплот Донецьких в Рівненській Торгово-промисловій палаті» за посиланням http://ogo.ua/articles/view/2016-05-06/75518.html а саме: «ОСОБА_2 це людина з найближчого оточення колишнього генпрокурора України ОСОБА_5, бізнес-партнер і довірена особа дружини ОСОБА_5, Ольги, з якою ОСОБА_2 йде разом по життя з початку 90-х років минулого століття…Після того, як ОСОБА_5 став заступником прокурора Донецької області, ОСОБА_2 і дружина ОСОБА_5 прибрали до свої рук обласну ТПП», «ОСОБА_9, хто обізнаний, чим займається Торговельно-промислова палата України, уявляє, які гроші обертаються під машкарою цією, начебто, неприбуткової організації. Товарні експертизи, усілякі висновки, оцінки митної вартості, арбітраж все це приносить колосальні кошти, значна частина яких досі йде на поповнення сімейного бюджету ОСОБА_5. Після втечі Януковича ОСОБА_2 лише розширив свій бізнес, зокрема шляхом видачі довідок підприємствам окупованого Криму про те, що їхня продукція походить з України й тому не підпадає під міжнародні санкції», «Думаю, не відкрию секрету, якщо скажу, що сімейне життя колишнього генпрокурора ОСОБА_5 тривалий час вирувало в трикутнику: він сам, його дружина Ольга та друг родини, бізнес партнер і довірена особа ОСОБА_2. Але кілька років тому в цю дружну родину увійшов четвертий посол Франції в ОСОБА_6 Ремі, який відбив ОСОБА_2 у Ольги. У 2012 році Ремі для свого друга ОСОБА_2 відкрив у Донецьку почесне консульство Франції на базі Торговельно-промислової палати. Почесним консулом ОСОБА_2 залишився й після того, як у лютому 2013 року перебрався на проживання до Києва, де очолив Торговельно-промислову палату України», «Ще одна стаття доходу ОСОБА_2 це видача шенгенських віз ватажкам терористичних угруповань зі Сходу України», «Почесне консульство Франції в Донецьку не було закрито й після окупації регіону російськими бойовиками. Навпаки роботи значно побільшало, оскільки тепер терористи з числа українських громадян масово долучаються до європейських цінностей: свої закордонні паспорти вони возять до Києва ОСОБА_2, а вже почесний консул передає їх в посольство Франції та забезпечує відкриття шенгенських віз. Після чого паспорти повертаються в Донецьк, звідкіля їхні власники потрапляють до Парижа через Москв.», «Звісно, з липня 2015 року ОСОБА_2 стало значно складніше допомагати терористам у звязку з необхідністю особистого подання заяви на отримання шенгенської візи. Але враховуючи те, яку кількість 5-ти річних шенгенських віз він допоміг отримати землякам у 2014 і перший половині 2015 року, на найближчі роки проблем з відвідуванням Європи у активістів ДНР немає», шляхом опублікування на сайті рівненського інформаційного порталу OGO.ua за посиланням http://ogo.ua повідомлення про ухвалене у справі судове рішення у строк 5 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» на користь Торгово-промислової палати України судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» на користь ОСОБА_3 судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «ОГО» на користь Рівненської торгово-промислової палати судові витрати у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок, що складаються із судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.П.Куцоконь