НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/2487/17
№ 2/183/2075/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, заробітку відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви та до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 10 жовтня 2000 року перебуває в шлюбі з відповідачем. В шлюбі у сторін народилися діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Сторони на момент звернення з позовом проживають окремо. Діти залишилися проживати з позивачем. Відповідач матеріально дітей не утримує, хоча може надавати допомогу, оскільки проходить службу в армії.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Вказали на те, що як старший, так і молодший син зареєстровані та проживають з позивачем. Відповідач є працездатним, протипоказань до певних видів праці не має. Отримує дохід. Діти мають захворювання на сколіоз, часто хворіють. Окрім дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідач має також двох інших неповнолітніх дітей. Зазначили, що відповідач дійсно надавав кошти на утримання старшому синові, однак дані утримання мають нерегулярний характер. Позивач винаймає житло і щомісячно витрачає 500,00 грн. на оренду житла та оплачує комунальні послуги. Крім того позивач витрачає грошові кошти на навчання дітей. Дає старшій дитині кошти на дорогу, залишається на ночівлю у неї.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказуючи про те, що погоджується із позовом про стягнення з нього аліментів на утримання молодшого сина в розмірі 1/6 частини від заробітку. Водночас, не погоджується з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання старшої дитини. Вказує, що позивач не витрачає кошти на оренду житла, оскільки мешкає у особи, з якою проживає однією сім`єю. Визнав факт захворювання ОСОБА_4 на сколіоз. Зазначив, що фактично ОСОБА_4 проживає з ним. Вказав на те, що приблизно протягом року після розірвання шлюбу діти проживали із ним та знаходилися на його утриманні. На час розгляду справи молодша дитина проживає із матір`ю. Зазначив, що має дитину від першого шлюбу, яку допомагає утримувати та ще одну дитину віком 2,5 місяці. Зазначив, що надавав допомогу на молодшу дитину позивачу та фактично утримує старшого сина, який більшість свого часу проживає із ним та він ним і опікується, несе видатки на його утримання.

В судовому засіданні судом за участі спеціаліста Органу опіки та піклування проведено допит неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який показав, що є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_1 Батько в червні 2017 року передавав йому грошові кошти на утримання його та його брата в розмірі приблизно 3000,00 грн., які він віддав матері. Мешкає він як у батька так і у матері. При цьому, за своїм внутрішнім переконанням вважає своїм місцем проживання саме житлове приміщення, в якому мешкає батько. Як мати так і батько дають йому кошти на його утримання, придбають йому речі. Коли йому потрібні кошти він звертається як до матері так і до батька. Харчується він як у матері так і у батька. Навчається в ПТУ на безоплатній основі. Залишається на ночівлю, як у матері так і у батька. Більшість часу проводить у батька. При цьому, в судовому засіданні ОСОБА_4 висловив позицію щодо відсутності необхідності стягнення аліментів на його утримання, оскільки батьки його забезпечують всім необхідним.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін дійшов до наступних висновків.

10 жовтня 2000 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

Під час шлюбу у сторін народилися діти - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано

Сторонами визнано, що з березня 2017 року сторони проживають окремо. ОСОБА_5 проживає з матір`ю. Окрім ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_3 має на утриманні ще двох дітей, яким допомагає матеріально.

Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст.171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Ст.179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на імя якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Так, в судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_4 вказав на те, що він фактично проживає з батьком і вважає своїм місцем проживання на час подання позову та на час розгляду справи місце проживання батька, визнав той факт, що він належно забезпечується як матір`ю так і батьком, отримує від них утримання та не вважає за необхідне, щоб з батька стягували аліменти на його утримання на користь матері. З поданих суду доказів та повідомлених обставин наявності підстав для постановлення рішення всупереч думці дитини суд не вбачає. Доказів того, що майнові або особисті інтереси ОСОБА_4 порушуються в частині неналежного забезпечення його батьком суду не надано. Посилання ж позивача на той факт, що її матеріальний та фізичний стан не дозволяють їй самостійно в належному обсязі утримувати дитину, як підставу для стягнення з відповідача аліментів, суд не приймає до уваги, як неналежне. Позицію позивача про те, що дитина зареєстрована з матір`ю, більшість часу проводить у неї, а тому - є підстави для визначення до стягнення аліментів суд також не приймає до уваги з огляду на відсутність наданих суду доказів на підтвердження даних фактів та думку дитини, на користь якої позивач просить стягнути аліменти.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_4

Водночас, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів на утримання ОСОБА_5

Так, доказів на підтвердження наявності домовленості між сторонами щодо способів виконання обов`язку утримувати ОСОБА_5 матеріали справи не містять. Позивач наполягав, а відповідачем визнано, що станом на день розгляду справи ОСОБА_5 проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання дитини повинні бути стягнуті аліменти.

Визначаючи розмір аліментів, суд виходить з наступного.

За ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Матеріали справи не містять доказів негативного стану здоров`я дитини та відповідача. Відповідач є дієздатною особою, доказів наявності протипоказань до праці чи обмежень щодо умов та характеру роботи, яку може виконувати відповідач суду не надано. Сторонами не надано доказів наявності у дитини чи у відповідача нерухомого та рухомого майна, грошових коштів, важкого матеріального становища останніх. Також, позивачем не доведено належними доказами витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

При цьому, суд виходить з визнаних сторонами обставин щодо наявності у відповідача на утриманні двох дітей, народжених іншими, ніж позивач жінками та обов`язок з забезпечення яких відповідач виконує.

Інших обставин, які мають істотне значення для визначення розміру аліментів сторонами не наведено, а тому суд, враховуючи повідомлені учасниками цивільного процесу обставини справи приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання ОСОБА_5 повинні бути присуджені до стягнення аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття та наявність підстав для часткового задоволення позову.

При цьому, саме означеного розміру аліментів, з урахуванням обставин справи, наданих сторонами доказів та прохальної частини позову буде достатньо для утримання дитини, забезпечення її гармонійного розвитку.

Інших даних про матеріальний стан платника аліментів, а також стан здоровя дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів.

У відповідності до ч.1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Позивач звернулась з позовом 30 травня 2017 року, тому суд вважає за необхідне стягнути аліменти з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 130, 174, 213, 215 ЦПК України, суд -

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 травня 2017 року та до досягнення дитиною повноліття.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2017 року.

Суддя Д.О. Парфьонов