Справа № 350/1055/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1405/2017
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Томин О.О.

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

за участю секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Рожнятівського районного суду від 10 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 про поділ спільного майна подружжя.

Позовні вимоги мотивував тим, що з 18 серпня 1998 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який у серпні 2016 року розірвано у судовому порядку.

Вказує, що він працював за кордоном, заробляв кошти та утримав сімю. У 2003 році він отримав право на постійне проживання в Іспанії, куди їздить на роботу і по даний час.

За період шлюбу з відповідачем ними було придбано майно, зокрема станція технічного обслуговування автомобілів, що розташована по вул. Осмолодська, 10, смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області, яка зареєстрована на дружину.

Будівництво СТО було розпочато в 2008 році, введено в експлуатацію обєкт в 2013 році.

Вважає, що дана СТО є обєктом спільної сумісної власності подружжя, так як він проводив її будівництво, придбавав та завозив будівельні матеріали, на що витрачав зароблені за кордоном кошти.

Просив визнати за ним право спільної сумісної власності на СТО, здійснити його реальний поділ.

30.09.2016 року, 01.02.2017 року та 30.05.2017 року ОСОБА_2 подав заяви про збільшення позовних вимог, просив включити до переліку спільного майна подружжя автомобіль марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, обєм двигуна 1461 DCI, д.н.з. НОМЕР_1, визнати недійсним договір купівлі-продажу даного транспортного засобу, здійснити поділ даного майна шляхом сплати ОСОБА_3 грошової компенсації половини ринкової вартості автомобіля в сумі 54734 грн. Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на СТО, здійснити її реальний поділ, визнати право власності та реально виділити у власність ОСОБА_2 1/2 частину будівлі загальною площею 255 кв.м. загальною вартістю 776993 грн., визнати право власності та реально виділити у власність ОСОБА_3 1/2 частину будівлі загальною площею 234,8 кв.м. загальною вартістю 620838 грн., зобовязати провести переобладнання приміщень, за перевищення ідеальної частки зобовязати ОСОБА_2 виплатити ОСОБА_3 компенсацію у розмірі 69891,55 грн.

Ухвалою Рожнятівського районного суду від 10 липня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_2 щодо поділу автомобіля марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, обєм двигуна 1461 DCI, д.н.з. НОМЕР_1 залишено без розгляду згідно поданої позивачем заяви.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 10 липня 2017 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, яка розташована по вул. Осмолодська у смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та виділити йому: на першому поверсі гараж 1 №1, площею 81,6 метра квадратного, гараж 2 №2 площею 45,8 метра квадратного, паливну 3 площею 3, 5 метра квадратного, роздягальню 4, площею 8 метрів квадратних, вбиральню 5, площею 0,4 метра квадратного, сходову клітку 6, площею 5,2 метра квадратного, торговий зал 7, площею 18,3 метра квадратного, коридор 8, площею 4 метри квадратні; на другому поверсі банкетний зал 9, площею 75, 9 метра квадратного, доготівельний цех 18, площею 10, 5 метра квадратного, а всього приміщень загальною площею 255 квадратних метрів вартістю 776933 гривні, що становить 55% від загальної вартості об'єкта нерухомості.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину станції технічного обслуговування автомобілів, яка розташована по вул. Осмолодська у смт. Брошнів-Осада, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та виділити їй: на другому поверсі коридор 10, площею 14,8 метра квадратного, банкетний зал 11, площею 20,9 метра квадратного, приміщення персоналу 12, площею 20,9 метра квадратного, складське приміщення 13, площею 9, 9 метра квадратного, вбиральню 14, площею 1, 5 метра квадратного, вбиральню 15, площею 1, 5 метра квадратного, тамбур 16, площею 2, 5 метра квадратного, коридор 17, площею 3,8 метра квадратного; на третьому поверсі: коридор 19, площею 30, 8 метра квадратного, тамбур 20, площею 2, 7 метра квадратного, вбиральню 21, площею 3,7 метра квадратного, приміщення 22, площею 18,7 метра квадратного, приміщення 23, площею 14, 3 метра квадратного, тамбур 24, площею 2 метри квадратні; вбиральню 25, площею 3 метри квадратні; вбиральню 26, площею 2, 9 метра квадратного, тамбур 27, площею 2 метри квадратні, приміщення 28, площею 12, 1 метра квадратного, приміщення 29, площею 16, 3 метра квадратного, приміщення 30, площею 15, 3 метра квадратного, вбиральню 31, площею 4,3 метра квадратного, приміщення 32, площею 10, 9 метра квадратного, вбиральню 33, площею 2,7 метра квадратного, тамбур 34, площею 1,7 метра квадратного, тамбур 35, площею 1, 7 метра квадратного, вбиральню 36, площею 2, 7 метра квадратного, приміщення 37, площею 11, 2 метра квадратного, а всього приміщень загальною площею 234, 8 квадратних метрів, вартістю 620 838 гривень, що становить 45% від загальної вартості об'єкта нерухомості.

За перевищення реальної частки над ідеальною стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 компенсацію у розмірі 69891 гривню 55 копійок.

ОСОБА_2 розділити приміщення №9 та №10, що знаходяться на другому поверсі, перегородкою з ракушняку або цегли.

ОСОБА_3 прибудувати сходову на ІІ-й поверх до будівлі зі сторони приміщення №17, в якому знаходиться дверний отвір.

Опорядження стін після проведення загально будівельних робіт проводять власники кожен у своїй частині приміщення.

Переобладнання системи інженерних мереж ОСОБА_2 та ОСОБА_3 провести з дозволу зацікавлених організацій (район електричних мереж, управління по експлуатації газового господарства) за відповідними проектам.

Вирішено питання судових витрат по справі.

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 на дане рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає, що суддею неодноразово порушувалися норми процесуального права, зокрема, при вирішенні заяв про забезпечення позову, вирішенні питання про відвід судді, вирішенні спору по суті без пояснень відповідача ОСОБА_6

Також на думку апелянта, суд не взяв до уваги правову позицію, висловлену в постановах Верховного Суду України від 11.03.2015 року у справі №6-21цс15 та від 16.12.2015 року у справі №6-1109цс15, що відповідно до ч. 3 ст. 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності, так як відповідач є підприємцем та вела підприємницьку діяльність у спірному приміщенні.

Жодного наміру припиняти підприємницьку діяльність у ОСОБА_3 не було. В 2014 році вона виїхала в Іспанію з метою заробітку додаткових коштів для облаштування мансарди приміщення СТО, а відключити СТО від електропостачання хотіла з метою звільнення приміщення від сторонніх осіб.

Зазначає, що прибутки від діяльності СТО завжди отримувала відповідач ОСОБА_3, а в період її перебування за кордоном ОСОБА_2 за її згодою.

Вважає невірним висновок суду про те, що ОСОБА_2 організовував будівництво СТО, так як він весь час знаходився за межами України, а коли приїжджав, то допомагав їй як чоловік.

Посилання суду на те, що у відповідача відсутня освіта автомеханіка, а по коду КВЕД є право на зайняття ресторанним бізнесом, здачею приміщення в оренду вважає втручанням у підприємницьку діяльність відповідача.

Крім того, суд не взяв до уваги той факт, що саме відповідач орендує земельну ділянку, на якій знаходиться спірне СТО.

У звязку з наведеним, апелянт просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд її задовольнити.

Позивач та представник позивача апеляційну скаргу не визнали, просили суд відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

ОСОБА_7 зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам закону, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 18.08.1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т. 1, а.с. 5).

У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_8.

У 2003 році позивачем оформлено виїзд на постійне місце проживання до Іспанії, що підтверджується відповідною відміткою в його паспорті (т. 1, а.с. 4).

З 09.01.2008 року ОСОБА_3 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Видами її підприємницької діяльності є: технічне обслуговування та ремонт транспортних засобів, роздрібна торгівля деталями та приладдям для транспортних засобів, діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування, надання в оренду і експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, технічні випробування та дослідження. Дані обставини підтверджуються копією Свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №146211 від 09.01.2008 року, копією Свідоцтва платника єдиного податку серії А №559154 від 30.05.2012 року, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1, а.с. 20, 122-125).

ОСОБА_7 встановлення та узгодження зовнішніх меж землекористування встановлено та закріплено межі земельної ділянки підприємця ОСОБА_3 під будівництво станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: смт. Брошнів, вул. Осмолодська Рожнятівського району з землекористування Брошнів-Осадської селищної ради загальною площею 0,0422 га (т. 1, а.с. 21), а згідно витягу з рішення від 20.05.2010 року №256/21-2010 затверджено проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів (т. 1, а.с. 22).

01.06.2010 року згідно рішення Брошнів-Осадської селищної ради від 20.05.2010 року між селищною радою та ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки площею 0,0422 га терміном на 20 років (т. 1, а.с. 23-26).

Як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №3891280 від 24 травня 2013 року (т. 1, а.с. 7), копії Свідоцтва про право власності від 24.05.2013 року (т. 1, а.с. 6), право власності на станцію технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Рожнятівський район, смт. Брошнів-Осада, вул. Осмолодська, будинок 10, зареєстровано за ОСОБА_3

Встановлено також, що позивач ОСОБА_2 з 1992 по 1995 роки навчався у Брошнівському професійному лісопромисловому ліцеї по професії слюсар механо-складальних робіт, електрогазозварник (т. 1, а.с. 194), з 09.02.2017 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (основний вид економічної діяльності: технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів) (т. 1, а.с. 195).

ОСОБА_7 довіреності від 30.05.2007 року ОСОБА_3 уповноважувала ОСОБА_2 на оформлення приватизації нерухомого майна: земельної ділянки, яка знаходиться в смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області, та на оформлення документів на будівництво автомийки (т. 1, а.с. 196).

Проект станції технічного обслуговування автомобілів в смт. Брошнів-Осада по вул. Осмолодській затверджений позивачем ОСОБА_2 25.09.2009 року, (т. 1, а.с. 197-236).

Крім того, позивач виступав замовником вікон, дверей, гаражних воріт, тощо для спірної станції, що підтверджується копіями комерційних пропозицій (накладних) (т. 1, а.с. 237-242).

Як вбачається з копії розписки від 08.03.2009 року, ОСОБА_2 позичав у ОСОБА_9 30000 доларів США на будівництво станції технічного обслуговування, які ним було повернуто 08.11.2015 року (т. 2, а.с. 72).

Отже, місцевим судом правильно встановлено, що спірне майно було створене в період шлюбу сторін за спільні кошти та в інтересах сім'ї, про що не заперечив представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Відповідно до Висновку №0062/12-2016 судової будівельно-технічної експертизи від 06.12.2016 року реальна ринкова вартість станції технічного обслуговування автомобілів, загальною площею 489,8 кв.м., яка знаходиться по вул. Осмолодська, 10 у смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області, становить 1397831,00 грн. Реальний поділ без шкоди для цільового призначення обєкта нерухомості є можливий. Подано пропозиції щодо переобладнання СТО (т. 1, а.с. 56-105).

Як передбачено ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (ст. 71 СК України).

Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду України в постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-1752цс15, майно фізичної особи-підприємця (далі - ФОП) може бути обєктом спільної сумісної власності подружжя і предметом поділу між кожним з подружжя з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення правового режиму спільного сумісного майна подружжя та способів поділу його між кожним з подружжя. Майно ФОП, яке використовується для її господарської діяльності, вважається спільним майном подружжя, як і інше майно, набуте в період шлюбу, за умови, що воно придбане за рахунок належних подружжю коштів. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Беручи до уваги вищенаведені обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про належність станції технічного обслуговування автомобілів, яка знаходиться по вул. Осмолодська, 10 у смт. Брошнів-Осада Рожнятівського району Івано-Франківської області, до спільної сумісної власності подружжя є підставним та обґрунтованим.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_2 не організовував будівництво СТО, так як весь час знаходився за межами України, колегія суддів оцінює критично, так як такі суперечать матеріалам справи. Відповідач вела спільне господарство з позивачем на момент отримання в оренду земельної ділянки та будівництва станції технічного обслуговування автомобілів, оскільки, як зазначив її представник, ОСОБА_2 допомагав їй як чоловік.

Будь-яких доказів щодо наявності підстав для відступу від рівності часток суду не подано.

Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів. Будь-яких інших доказів, які б вказували на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права апелянтом не надано, як і доказів, що висновки суду не відповідають встановленим обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції, не спростовують зроблених ним висновків, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Що стосується посилання в апеляційній скарзі на порушення судом норм процесуального права, то такі не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи. Крім того, в силу дії ч. 3 ст. 309 ЦПК України такі посилання не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вони не призвели до неправильного вирішення справи.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи місцевим судом зясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 10 липня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Томин О.О.

Судді: Василишин Л.В.

ОСОБА_10