Провадження № 2/643/1347/17
25.01.2017 року Московський районний суд м. Харкова, в складі:
головуючого - судді Довготько Т.М.
при секретарі -Бахметьєвій Ю.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вище вказаним позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просить усунути йому перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку у цій квартирі.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_2, яка належить йому на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л. 17.10.2007року, реєстр. №3395. У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (син), ОСОБА_5 (онук) та ОСОБА_2, яка не є членом його родини, та була зареєстрована на прохання його сина, так як раніше вони проживали однією родиною, однак на даний час вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Реєстрація відповідачки перешкоджає йому як власнику розпоряджатися своєю квартирою. Відповідач на неодноразові його прохання виселитися з квартири та знятися з реєстрації продовжує всупереч його волі проживати у вказаній квартирі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просив суд слухати справу за відсутності відповідача. Крім того зазначив, що ОСОБА_2 не несе ніяких витрат по утриманню квартири, веде аморальний спосіб життя.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Крім іншого надав пояснення про те, що він з ОСОБА_2 з 2003року проживали спільно без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_2. 17.01.2007року у них народився син ОСОБА_5. Осіню 2016року між ним та ОСОБА_2 погіршились стосунки, сталася сварка, після чого він із сином вимушений був переїхати жити до батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 де проживають і по наступний час.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності не подала.
Зі згоди позивача, суд розглянув справу в порядку заочного провадження, на підставі наявних доказів, відповідно до вимог ст.224 ЦПК України.
Заслухавши позивача, третю особу, свідка ОСОБА_6, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 17.10.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л., зареєстрований в реєстрі за №3395, що підтверджується також витягом з Державного реєстру правочинів від 17.10.2007року /а.с.13,14/.
Згідно з технічним паспортом, витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.10.2007року власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 на підставі вище вказаного договору купівлі-продажу /а.с.12/.
Відповідно до копії довідки № 2920 від 31.10.2016року, виданої КП «Жилкомсервіс» на ім'я ОСОБА_3, у квартирі АДРЕСА_2 значаться зареєстрованими ОСОБА_3 /син/, ОСОБА_5 /онук/, ОСОБА_2 /невістка/. Особовий рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_1 /а.с.7/.
Відомостей про укладення сторонами будь-яких договорів на користування квартирою матеріали справи не містять.
Як вбачається із Акту ОЖК «Контакт» від 05.01.2017року, ОСОБА_3 зі своїм сином ОСОБА_5 (зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 проживає зі своїми батьками ОСОБА_1 і ОСОБА_6 в квартирі свого рідного брата ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2016року по наступний час.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що позивач ОСОБА_1 є її чоловіком, а ОСОБА_3 є її сином. Вона була свідком, як відповідачка вчинила сварку із її сином, привела до квартири незнайомого чоловіка, який в подальшому її сину спричинив тілесні ушкодження. Після цього син з онуком проживають з нею та позивачем за адресою: АДРЕСА_1, оскільки відповідачка веде аморальний спосіб життя.
Згідно зі ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Оскільки реєстрація та проживання відповідача ОСОБА_2, яка не є членом сім'ї ОСОБА_1 порушує права власника, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню в частині усунення перешкод у користуванні власністю та визнання особи такою, що втратила право користування житлом.
Відповідно до Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентними, уповноваженими на це органами, зокрема, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням і лише в разі відмови цього органу здійснити зняття особи з реєстраційного обліку на підставі рішення суду, такі дії можуть бути оскаржені до суду із залученням компетентного органу в якості відповідача. Тому позовні вимоги ОСОБА_1 у частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_2, задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю - задовольнити частково.
Усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_2 ОСОБА_1 шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаною квартирою.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача,поданою протягом 10 днів з дня його отримання.

Суддя Т.М.Довготько