Провадження № 2/359/91/2017
Справа № 359/659/16 ц
УХВАЛА

01 лютого 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючого судді Муранової-Лесів І.В..

при секретарі Шляхетко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю сторін та проділ майна в натурі, -

встановив:

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 жовтня 2016 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення доказів та витребування доказів, якою, зокрема, суд зобовязав ОСОБА_2 допустити ОСОБА_1 та/або її представника разом із залученими спеціалістами для проведення інструментальної (теодолітної) зйомки земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої за адресою: Київська область, Бориспільський район с.Вороньків, вул.Красна, 15, та проведення технічної інвентаризації обєкту незавершеного будівництва на цій земельній ділянці.

27.12.2016 року представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про розяснення вищевказаної ухвали суду, а саме: щодо боржника та стягувача, строку предявлення ухвали до виконання, адреси місця проживання сторін та дати народження ОСОБА_2 (т.2 а.с.9). 30.12.2016 року представником ОСОБА_4 було направлено до суду квитанцію про сплату судового збору за подачу зави про розяснення судового рішення (а.с.12-14).

В обґрунтування поданої заяви, представником зазначено, що вказана ухвала підлягає виконанню в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», проте в ухвалі не зазначені відомості, які є обовязковими для виконавчого документа відповідно до ч.1 ст.4 Закону.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 заяву підтримав.

Представник відповідача ОСОБА_5 проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що вищевказана ухвала суду про забезпечення доказів не є судовим рішенням в розумінні ст..121 ЦПК України, яке може бути розяснено, також від звертає увагу, розяснення рішення суджу можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухвалення додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію, а також, що фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних.

Заслухавши пояснення представника позивача, думку та пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні поданої заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, приватного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України, викладених в п.21 Постанови Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року, роз'яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз'яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз'ясненні рішення.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що розяснено може бути рішення суду, а не ухвала суду про забезпечення доказів, та, коли таке рішення не містить недоліків та не потребує внесення в нього нових даних, про що фактично просить представник позивача.

Суд також звертає увагу, що наслідки невиконання ухвали суду про витребування доказів передбачені ст. 137 ЦПК України, а саме, що за неповідомлення суду про неможливість подати докази, а також за неподання доказів, у тому числі і з причин, визнаних судом неповажними, винні особи несуть відповідальність, встановлену законом. Така відповідальність передбачена ст.382 КК України.

Отже, порушене представником позивача питання не може бути вирішене шляхом винесення судом ухвали про розяснення судового рішення

На підставі викладеного, керуючись ст.129 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про розяснення ухвали Бориспільського міцськрайонного суду Київської області від 12.10.2016 року про забезпечення доказів відмовити.

На ухвалу суду в частині зупинення провадження по справі може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Бориспільський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.В.Муранова-Лесів