Справа №2-139/10
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2017 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Хайдарової І.О.,

секретар Щербань А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове проникнення до житла боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до суду з поданням про примусове входження до квартири №79 за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 22 з метою опису 1/2 частини квартири, що зареєстрована за ОСОБА_1. Від добровільного виконання рішення суду ОСОБА_1А ухиляється та не надає державному виконавцю доступ до приміщення, чим заважає провести виконавчі дії.

Представник Дніпровського РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд подання за його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На примусовому виконанні у Дніпровському районному відділі державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №49547757 з примусового виконання виконавчого листа №2-139/10 виданого 02.12.2015 року Дніпровським районним судом м. Херсона про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 713374,14 грн. на користь ОСОБА_2

08.12.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яка направлена сторонам для відома, боржникові надано строк для добровільного виконання.

За відомостями ВАДР УДМС України в Херсонській області ОСОБА_1 зареєстрованим або знятим з реєстрації не значиться.

Згідно відомостей відділу місця проживання фізичних осіб Херсонської міської ради від 14.06.2017 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.06.2016 року ОСОБА_1 оголошено в розшук.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, за ОСОБА_1 зареєстровано 1/2 частину квартири №79, що розташована за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 22.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла.

У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов'язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов'язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог ст. 18 Закону Виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зі змісту ст. 376 ЦПК вбачається, що вирішення питання про проникнення до житла боржника в судовому порядку може мати місце для встановлення майна боржника чи майна та коштів, належних боржникові від інших осіб.

Таким чином, державним виконавцем не вжито достатніх заходів для безперешкодного входження до житла боржника, для належного виклику боржника до відділу державної виконавчої служби, які не потребують примусового проникнення до житла; не надано доказів, що дії боржника перешкоджають повному та своєчасному вчиненню виконавчих дій; відсутні докази про перешкоджання державному виконавцю у вчинені виконавчих дій.

За таких обставин, виходячи з того, що примусове проникнення до житла є крайнім заходом, застосовується тільки при наявності визначених законом підстав, суд приходить до висновку, що підстав, визначених ст.376 ЦПК України, для надання дозволу на примусове входження в житло боржника відсутні.

Керуючись ст.ст.293,376 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Херсона Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про примусове проникнення до житла боржника відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів із дня проголошення ухвали.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_3