У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2017 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що 14 травня 2016 року ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Skoda», д/н НОМЕР_1 по вул. Райдужна в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 червня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. 19 травня 2016 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоцентр на Харківському» оцінено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача у розмірі 36 641,99 грн. Також позивачем понесено витрати на проведення інспекції автомобіля у розмірі 527,40 грн. У зв'язку з чим просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у розмірі 37 169,39 грн., моральну шкоду у розмірі 3 000,00 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 870,00 грн. та судовий збір.Одночасно представником позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

До суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У пункту 3 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» підкреслено, що згідно з п. 1 ч. 1 статті 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У поданих до суду матеріалах відсутні відомості про належність у відповідача нерухомого майна, крім цього позивачем не доведено, наявності грошових коштів у відповідача.

Керуючись ст.ст. 151 - 153, 209, 210, 293, 294 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржене в апеляційному порядку через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна карга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.Є.Арапіна