Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 333/739/17-ц Головуючий у 1-й інстанції: Круглікова А.В.
Провадження № 22-ц/778/2845/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.,

Суддів: Крилової О.В.,

Кухаря С.В.,

За участю секретаря: Бєлової А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2017 року у справі за заявою ОСОБА_3, заінтересована особа - відділ опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, про визнання фізичної особи недієздатною,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2017 року ОСОБА_3 звернулась до суду з вищевказаною заявою, в обґрунтування якої зазначала, що її мати - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1995 року проходить лікування у медичних психіатричних закладах. У 1995 році у ОСОБА_4 померла мати і від переживань у ОСОБА_4 погіршилося здоров'я, що призвело до зміни психічного стану. Після тривалого лікування психічний стан здоров'я ОСОБА_4 не покращується, а погіршується. 04.05.2005 року ОСОБА_4 було встановлено другу групу інвалідності. Визнання ОСОБА_4 недієздатною заявник обґрунтовує необхідністю призначення її опікуном над матір'ю.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник просила суд визнати її матір - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною за період з 1995 року до ухвалення рішення по справі.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2017 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, недієздатною з дати набрання цим рішенням законної сили. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким визнати ОСОБА_4 недієздатною з початку 2001 року.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Загальні положення про фізичну особу, зокрема положення щодо визнання фізичної особи недієздатною та обмеження цивільної дієздатності особи, визначені главою 4 ЦК України.

За положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Якщо від часу виникнення недієздатності залежить визнання недійсним шлюбу, договору або іншого правочину, суд з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи та інших доказів щодо психічного стану особи може визначити у своєму рішенні день, з якого вона визнається недієздатною (стаття 40 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 9 Постанови № 3 від 28.03.1972р. «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» роз'яснив, що за загальним правилом громадянин вважається недієздатним з часу набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним.

У тих випадках, коли від часу виникнення недієздатності залежать певні правові наслідки, суд на прохання осіб, які беруть участь у справі, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи й інших даних про психічний стан громадянина, в рішенні може зазначити, з якого часу громадянин є недієздатним.

Відповідно до частини першої статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з'ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_4 є матір'ю ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 28.03.2013 року серії НОМЕР_1, актовий запис № 963 (а.с. 5).

Відповідно до копії довідки МСЕК від 04.05.2005 року серії АД № 025586, на підставі акту № 831 огляду у МСЕК, ОСОБА_4 було встановлено повторно другу групу інвалідності безстроково (а.с. 4).

У період часу з 14.12.2016 року та на час звернення ОСОБА_3 до суду із заявою про визнання її матері недієздатною, ОСОБА_4 проходила курс лікування в КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, що підтверджується копією довідки від 06.01.2017р. вих. № 47-19 (а.с. 6).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2017 року було призначено судово-психіатричну експертизу для вирішення питань: чи хворіє на сьогоднішній день ОСОБА_4 на психічну хворобу та чи охоплює психічна хвороба період з 1995 року по 2017 рік включно?; чи розуміє ОСОБА_4 значення своїх дій та чи може ними керувати на сьогодні, та в період з 1995 року по 2017 рік включно?

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради № 207 від 06.04.2017 року, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг, змішаний дефект особистості. Внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. На обліку у лікаря-психіатра знаходиться з 2001 року по теперішній час.

Ухвалюючи рішення, суд зазначив, що ОСОБА_3 просила суд визнати її матір недієздатною починаючи з 1995 року до ухвалення судом рішення. Проте, заявником не надано доказів, що підтверджують недієздатність ОСОБА_4 з 1995 року. Також, вказане не вбачається зі змісту висновку судово-психіатричного експерта КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради № 207 від 06.04.2017 року.

Отже, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов вірного висновку про часткове задоволення заяви ОСОБА_3 та визнання недієздатною ОСОБА_4 з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання її недієздатною.

З доводів апеляційної скарги вбачається, що фактично заявник не погоджується з рішенням суду в частині не встановлення судом дати, з якої ОСОБА_4 визнається недієздатною.

Вказані доводи не є підставою для скасування або зміни рішення суду. Так, у заяві, з якою ОСОБА_3 звернулася до суду першої інстанції, вона не зазначала про те, що від часу виникнення недієздатності залежить визнання правочину недійсним, визнання ОСОБА_4 недієздатною заявник обґрунтовувала необхідністю призначення її опікуном над матір'ю. Лише в апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначила, що її матір в 2001 році продала квартиру, тим самим позбавила себе житла, проте заявник навіть не вказала дату укладення договору, не зазначила сторони договору, не надала вказаний договір.

На підставі вказаних обставин та з урахуванням положень ст. 40 ЦК України суд дійшов обґрунтованого висновку про визнання ОСОБА_4 недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Також колегія наголошує, що заявник не позбавлена права звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Інші докази та обставини, на які посилається ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване або змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2017 року у цій справізалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: