Справа №667/6960/15-ц
Пров. №2/766/2696/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2017

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючий суддя - Гаврилов Д.В.,

секретар - Підгрушко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 133609,4 грн.

Позивач посилається на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 від 22.11.2006 року, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 дол. США, строком до 23.11.2021 року, зі сплатою процентної ставки у розмірі 12,33 відсотків на рік та взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати платежі до погашення заборгованості.

08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим договором, ПАТ «УкрСиббанк» передав (відступив) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечуваними договорами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» став новим кредитором, до якого перейшло право вимоги за кредитними договорами.

Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, що є підставою для стягнення заборгованості, що утворилась.

Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач та його представник в судове засідання також не з'явились, представник відповідача надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 22.11.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0 від 22.11.2006 року, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 13000 дол. США строком до 23.11.2009 року зі сплатою відсотків 12,3 відсотків на рік та взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати платежі до погашення заборгованості.

Відповідно до умов додатку № 1 до кредитного договору сторонами визначено графік платежів за кредитним договором, відповідно до якого в період з 22.11.2006 року по 23.11.2009 року позичальник зобовязався виплатити банку суму кредиту.

В подальшому між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року, за яким ПАТ «УкрСиббанк» передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечуваними договорами згідно акту прийому-передачі документації, в тому числі й за кредитним договором, що укладений з відповідачем.

Відповідно до матеріалів справи відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконує не належним чином внаслідок чого утворилась заборгованість.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання, не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язала його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настає правові наслідки, встановлені договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що належними та допустимими доказами було доведено те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за кредитним договором.

Разом з тим, у своїх запереченнях відповідач заявив про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Згідно вимог ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Якщо умовами договору встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Згідно умов кредитного договору термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів сторонами не збільшувався. Строк виконання основного зобовязання визначено до 22.11.2009 року, тому трирічний строк позовної давності для звернення до суду з вимогами до боржника слід відраховувати з 22.11.2009 року.

Отже, звернувшись до суду 13.08.2015 року позивач пропустив строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові. При цьому будь-яких поважних причин пропуску строку позовної давності судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 256, 261, 267, 559, 1050 ЦК України, ст.ст. 88, 209, 214, 218, 224-233 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Херсонської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_2