Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Л. М. ,

при секретарі - Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Білоцерківського національного аграрного університету до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виселення з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачці ОСОБА_1 та членам її сім»ї відповідачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, було надано для проживання на час роботи ОСОБА_1 в Білоцерківському національному аграрному університеті кімнату АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_4 працювала за контрактом і 25.03.2009 р. припинила трудові стосунки з університетом за угодою сторін за п.1 ст.36 КЗпП України, а у жовтні 2016 молодший син ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_2 досяг повноліття, відповідачі мали звільнити кімнату в гуртожитку в добровільному порядку , але проживають в ній до цього часу. А тому Білоцерківський національний аграрний університет просив суд виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2., ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав.

Представник відповідачки ОСОБА_1 проти позову заперечував, подав заяву про застосування позовної давності.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 направили до суду заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, просили в позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні було встановлено, що будинок АДРЕСА_1 зареєстрований як сімейний гуртожиток Білоцерківського національного аграрного університету/ а.с.63/ і обліковується на його балансі / а.с.5/

Встановлено що згідно наказу по університету № 1219/О від 14 серпня 2008 р. ОСОБА_1, асистенту кафедри філософії та політології, надано кімнату АДРЕСА_1 для проживання з сім»єю/ діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2/ на період роботи в університеті згідно заяви ОСОБА_1 / а.с. 12-15/ та видано ордер на тимчасове житлове приміщення № 467/ а.с.16/

Судом встановлено, що на даний час в кімнаті АДРЕСА_1 зареєстровані відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 / а.с.21-23/ Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в даний час є студентами Ужгородського національного університету , тимчасово в спірній кімнаті не проживають.

Звертаючись до суду з позовом про виселення відповідачів з кімнати сімейного гуртожитку університету без надання іншого жилого приміщення, представник позивача посилався на ту обставину, що ОСОБА_1 працювала в БНАУ за строковим трудовим договором/ контрактом/ і 25.03.2009 р. була звільнена з роботи по п.1 ст.36 КЗпП України за угодою сторін , а тому на підставі ч.1 ст.132 Житлового кодексу Української РСР підлягає виселенню з гуртожитку, який їй було надано в зв»язку з роботою, разом з членами сім»ї.

Така позиція позивача знайшла своє підтвердження в суді.

Згідно ч.1 ст.132 ЖК УРСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв»язку з роботою чи навчанням.

Суд з»ясував, що будинок АДРЕСА_1 був побудований, прийнятий в експлуатацію та зареєстрований як сімейний гуртожиток Білоцерківського національного аграрного університету на підставі рішення виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 300 від 23.07.1987 р. На даний час гуртожиток № 7 також перебуває на балансі БНАУ.

По справі встановлено, що на підставі наказу № 140/ОС від 19.06.2008 р. ОСОБА_1 призначено на посаду асистента кафедри філософії та політології, як обрану за конкурсом, за контрактом терміном на п»ять років з 18.06.2008 р. / а.с.20/ В матеріалах справи мається копія контракту / а.с.21/

У серпні 2008 року ОСОБА_1 із сім»єю в зв»язку з її роботою в університеті була надана для проживання кімната АДРЕСА_1 / а.с.13/

Суд встановив, що згідно наказу № 57/ос від 25.03.2009 р. ОСОБА_1 звільнено із займаної посади з 25.03.2009 р. за угодою сторін згідно ч.1 ст.36 КЗпП України / а.с.18/

Таким чином, після припинення трудових стосунків з БНАУ ОСОБА_1 підлягала виселенню з гуртожитку на підставі ч.1 ст.132 ЖК УРСР . Однак, на час звільнення з роботи ОСОБА_1, будучи одинокою матір»ю з неповнолітніми дітьми, підпадала під дію ст.125 ЖК УРСР, яка забороняє виселяти із службового житлового приміщення дану категорію осіб. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 26.04.2010 р. БНАУ було відмовлено в позові до ОСОБА_1 про виселення на підставі ст.125 ЖК УРСР.

Судом встановлено, що молодший син відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2, досягнув повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 р., отже, з цієї дати відпали обмеження щодо виселення відповідачів з гуртожитку, встановлені ст.125 ЖК України.

Представник відповідачки заявив клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем позовної давності .

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За ст.257 ЦК України загальна позовні давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 5 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд вважає, що початок перебігу позовної давності в даному спорі слід обраховувати з дня досягнення відповідачем ОСОБА_2, молодшим сином ОСОБА_1, повноліття, тобто, з ІНФОРМАЦІЯ_3 р., оскільки саме після досягнення відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повноліття у позивача виникло право захистити свої права в суді. Отже, суд не вбачає підстав для застосування ч.4 ст.267 ЦК України, оскільки позовна заява подана позивачем в межах позовної давності.

На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати/ 1378 грн судового збору/.

На підставі викладеного, керуючись ст.132 ЖК УРСР, ст.ст.256, 261 ЦК України , ст..ст.10,11,60,61,88, 209-218,292,293 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Білоцерківського національного аграрного університету судові витрати по 459,33 грн з кожного.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. М. Кошель