Провадження №2/193/30/17
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Р І Ш Е Н Н Я

17 січня 2017 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:

судді Шумської О.В.

при секретарі Мельниковій Т.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Софіївка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи (без самостійних вимог) відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (відділ з питань державної реєстрації) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати,-

У С Т А Н О В И В:

13 вересня 2016 року позивач звернулась до Софіївського районного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати. В обгрунтування своєї позовної заяви вказує, що вона являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Нововасилівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2014 року та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2014. Дану земельну ділянку успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4.

01 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 33 терміном на 10 років на земельну ділянку площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1, який зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за №64. Таким чином термін дії договору закінчується 01.08.2020 року.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2016 року №56142204 підтверджується право власності на вищевказану земельну ділянку та право оренди земельної ділянки до 01.08.2020 року з ФОП ОСОБА_3 з щорічною орендною платою 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Згідно умов договору, а саме п. 5 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 118 992,00 грн. станом на 2010 рік, а орендна плата - 3569,76 грн. в рік (п.9 Договору), що становить 3 відсотка нормативно-грошової оцінки землі.

Умовами взаємно погодженого договору оренди передбачено:

п. 10 Договору - Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації.

п. 11 Договору - Орендна плата вноситься в такі строки: до 31 грудня кожного звітного року.

п. 13 Договору - Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмфів земельного податку, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.

Проте починаючи з моменту законного набуття права власності на землю позивача (21.05.2014р.) і по сьогоднішній день орендної плати позивач взагалі не отримувала і, більш того, на її неодноразові письмові звернення щодо сплати орендної плати та розірвання договору оренди земельної ділянки від 02.07.2015 року та від 28.03.2016 року, які відправлялись з рекомендованим повідомленням та були вручені адресату, позивач отримала відповідь, яка спонукала її захищати свої законні права в судовому порядку.

Так, в листі-відповіді від ФОП ОСОБА_3 від 14.04.2016 року було зазначено, що орендна плата сплачена наперед на 10 років в розмірі 30 тис. грн. без подальших підвищень орендної плати.

Таке порушення договірних зобов'язань по виплаті орендної плати та стверджувальна відповідь Орендаря про те, що позивач не отримає орендну плату взагалі грубо порушує умови укладеного договору оренди земельної ділянки від 01.08.2010 року (п.10, п.11, п.13 Договору) та чинне законодавство України.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Стаття 24 Закону України "Про оренду землі" встановила, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Також, ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачила, шо істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

А в даному випадку орендна плата не сплачується та порушується норма Закону України «Про оренду землі» (ст. 15), оскільки взагалі не проводиться індексація орендної плати.

Наступним порушенням умов договору та норм Податкового кодексу України позивач вважає те, що орендар, згідно п. 9 Договору зобов'язувався здійснювати оплату податку замість орендодавця, проте своє зобов'язання не виконує.

Згідно із ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду, в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення довору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Тому, відповідачем істотно порушені умови договору оренди земельної ділянки та вимоги законодавства.

Крім того, спірний договір оренди земельної ділянки не має істотних умов договору, а саме не зазначено кадастровий номер . А відповідно до ст. 5 Закону України «Про оренду землі» - істотними умовами Договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

В зв'язку з тим, що відповідач позивачу взагалі не здійснював виплати орендної плати, то з моменту законного набуття права власності на землю позивача (21.05.2014р. ) вона має право стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі. Тому за період 2014 та 2015 роки позивач вважає, що в неї є право вимоги орендної плати відповідно до ст.24 Закону України "Про оренду землі".

Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області №163/86- 16 від 22.07.2016 року нормативно грошова оцінка земельної ділянки в 2014 році становила - 208 949,10 грн., в 2015 році- 260 991, 55 грн. Звідси, заборгованість по орендній платі ФОП ОСОБА_3 переді мною становить: 3 відсотки від нормативно-грошової оцінки за 2014 рік - 6268,47 грн., за 2015 рік - 7829,75 грн. Разом: 6268,47+ 7829,75 = 14098,22 грн.

Таким чином, істотне порушення умов договору оренди земельної ділянки та чинного законодавства України є підставою для розірвання договору оренди земельної ділянки в судовому порядку, а несплата орендної плати підлягає примусовому стягненню.

Позивач ОСОБА_2 просить суд розірвати договір оренди земельної ділянки №33 від 01 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за № 64 та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, а також стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість по орендній платі за 2014 і 2015 роки в розмірі 14098,22 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача про дату розгляду справи були належним чином повідомлені, в судове засідання не з'явились, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі.

Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області про дату розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи Софіївської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (відділ з питань державної реєстрації) про дату розгляду справи був належним чином повідомлений, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Розглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково із наступних підстав:

Згідно із ч. 3 ст.10, ч. ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановленихст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території Нововасилівської (Жовтневої) сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.05.2014 року(а.с.7) та Витягу з реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.05.2014(а.с.8). Дану земельну ділянку успадкувала після смерті свого батька ОСОБА_4.

01 серпня 2010 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір оренди земельної ділянки № 33 терміном на 10 років на земельну ділянку площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1(а.с.10-12), який зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за №64(а.с.9). Таким чином термін дії договору закінчується 01.08.2020 року.

27 серпня 2010 року відповідно до акту передачі та прийому земельної ділянки, ОСОБА_4 передав внатурі на умовах оренди земельну ділянку площею 11,2717 га. в тому числі землі сільськогосподарського виробництва на 10 років.

Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.03.2016 року №56142204 підтверджується право власності на вищевказану земельну ділянку та право оренди земельної ділянки до 01.08.2020 року з ФОП ОСОБА_3 з щорічною орендною платою 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки(а.с.9).

Згідно умов договору, а саме п. 5 Договору нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 118 992,00 грн. станом на 2010 рік, а орендна плата - 3569,76 грн. в рік (п.9 Договору), що становить 3 відсотка нормативно-грошової оцінки землі(а.с.10).

Відповідно до Видаткового касового ордеру від 13 січня 2011 року ФОП ОСОБА_3 видав ОСОБА_4 орендну плату за 2010-2020 роки в розмірі 30000грн.(а.с.46).

Згідно п. 9 Договору оренди земельної ділянки №33 , орендар зобов'язувався здійснювати оплату земельного податку замість орендодавця, у встановлений законодавством термін(а.с.9 на звороті). Проте згідно відомостей з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих податків від 27 грудня 2016 року, земельний податок не сплачувався (а.с.94), що є істотним порушенням договору оренди земельної ділянки №33.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Таким чином судом встановлено, що несплата орендарем земельного податку є порушенням умов договору, внаслідок чого даний договір підлягає розірванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню часково.

На підставі ст.ст. 526 ЦК України, ст.ст. 7, 13, 15, 21, 24, 25, 32 ЗУ «Про оренду землі», та керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, треті особи (без самостійних вимог) відділ Держгеокадастру у Софіївському районі Дніпропетровської області, Софіївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області (відділ з питань державної реєстрації) про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення орендної плати, задовольнити частково.

Розірвати договір оренди земельної ділянки №33 від 01 серпня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 і Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3, площею 11,2717 га, кадастровий номер НОМЕР_1, яка розташована на території Жовтневої сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області та зареєстрований у Софіївському відділі Дніпропетровської регіональної філії ДП «Центр ДЗК при Держкомземі України» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.08.2010 року за № 64 та скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки.

В іншій частині позову відмовити як необгрунтованому.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Шумська