АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1923/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53 Шипович В. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси, апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні

в с т а н о в и л а :

24 травня 2017 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» про стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 7000 гривень, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки в сумі 8000 гривень та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20868,8 гривень, а всього 35868,80 гривень. Позивач посилається, що наказом № 5к від 21.03.2017 року вона була звільнена відповідачем з роботи за п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін, однак всупереч вимог ст. 116 КЗпП України ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» не провело із нею повного розрахунку в день звільнення, зокрема не виплатило заробітну плату за березень 2017 року в сумі 7000 гривень та компенсаці ю за 40 днів невикористаної відпустки в сумі 8000 гривень. Тому на підставі ст. 117 КЗпП України відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2017 року по 23.05.2017 року в сумі 20868 гривень (із розрахунку 521,72 гривень середньоденного заробітку х 40 днів затримки розрахунку).

Ухвалою суду від 16.08.2017 року, за ініціативою позивача ОСОБА_6 позовні вимоги про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку залишені без розгляду. Розгляд справи було продовжено щодо вимог про стягнення заробітної плати за березень 2017 року та середнього заробітку за затримку розрахунку у період з 22.03.2017 року по 23.05.2017 року.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 16.08.2017 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року та середнього заробітку за затримку розрахунку у період з 22.03.2017 року по 23.05.2017 року - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_6 оскаржила рішення в апеляційному порядку. Апеллянт вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необ`єктивним, прийнятим без врахування всіх обставин справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.08.2017 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивачем, посилаючись, що позивачем суду не було надано належних та допустимих доказів наявності заборгованості відповідача. Суд зазначив, що сам по собі факт звільнення працівника з підприємства не є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості по зарплаті, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, за відомостями трудової книжки наказом № 05-к від 21.03.2017 року «Про звільнення» відповідач ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ», на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України (за згодою сторін) звільнив позивача - ОСОБА_6 посади заступника начальника дільниці з повним робочим днем під землею ОП «Шахтоуправління Червонопартизанське» ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ». Дана обставина була зумовлена тим, що з квітня 2014 року в Донецькій та Луганській областях почалися масові заворушення і заколоти, які супроводжувалися захватом адміністративних та приватних будівель, збройними сутичками, що призвели до загрози загибелі мирного населення та загальної дестабілізації ситуації. До початку 2017 року відповідач здійснював господарську діяльність на фактично не підконтрольній території державній владі України. Однак 13 березня 2017 року господарська діяльність та управління ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» унеможливлено неправомірними діями третіх осіб, які захватили підприємство.

Відповідно ч.1 ст. 116 КЗпП України, - при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ч.1 ст. 117 КЗпП України, - в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції виходив з того, що факт наявності невиплаченої ОСОБА_6 заробітної плати за березень 2017 року заперечувався відповідачем, тому вказана обставина підлягала доказуванню у даній справі.

Однак, оскільки суду не було надано належних та допустимих доказів наявності такої заборгованості відповідача перед позивачем, відповідачем така заборгованість заперечувалась, а суд не має змоги витребувати відповідні документи, так як вони залишились на непідконтрольній Українській державі території, то суд першої інстанції розглядав справу за наявними доказами, наданими сторонами .

Згідно даних Індивідуальних відомостей про застраховану особу системи персоніфікованого обліку Пенсійного фонду України (а.с. 8-9), - заробітна плата позивача ОСОБА_6 за березень 2017 року не нараховувалась та страховий стаж, у тому числі спеціальний, за березень 2017 року відсутній.

Крім того згідно даних довідки про заробітну плату для обчислення пенсії, виданої Відокремленим підрозділом «Шахтоуправління Червонопартизанське» ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» (а.с. 128) заробітна плата ОСОБА_6 за березень 2017 року не нараховувалась.

Згідно витягу із кримінального провадження № 0000155 за ст. 206 ч.3 КК України «Протидія законній господарській діяльності», - 18.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про те, що у період з 13.03.2017 року невстановлені особи здійснюють протидію законній господарській діяльності ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» шляхом заборони відчуження майна, відчуження грошових коштів, встановлення обтяжень на майно, що належить товариству шляхом захоплення майнового комплексу за адресою: Луганська область АДРЕСА_1 чим заподіяно майнової шкоди у великому розмірі. Орган досудового розслідування ГУНП у м. Києві (а.с. 45).

Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на довідку за підписом громадянина ОСОБА_8 (а.с. 127), як «виконуючого обов'язки директора» Шахтоуправління «Червонопартизанське», надану позивачем ОСОБА_9 про те, що у березні 2017 року ОСОБА_6 відпрацювала 12 виходів не є належним та допустимим доказом.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17.03.2015 року № 254-VIII та № 252-VIII, - «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» та «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» місто Червонопартизанськ Луганської області визнано тимчасово окупованою територією України.

Даючи оцінку допустимості у розглядуваній справі таких доказів, як документи, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положеннями статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», згідно з якою будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Представник ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» у судовому засіданні категорично заперечував, що відповідач у встановленому порядку уповноважував ОСОБА_8 виконувати обов'язки директора Шахтоуправління «Червонопартизанське» та видавати і підписувати довідки чи інші документи.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вказана довідка не містить ні дати її видачі, ні посилання на первинні документи, які стали підставою для її видачі. Розмір заборгованості по заробітній платі ОСОБА_6 за березень 2017 року у вказаній довідці не зазначено, як і не зазначено, в які саме дні березня 2017 року ОСОБА_6 здійснила 12 виходів на роботу.

За таких обставин, суд першої інстанції вірно надав оцінку та не прийняв як належний доказ надану позивачем ОСОБА_6 довідку за підписом громадянина ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів.

Оскільки позивачем ОСОБА_6 не доведена наявність заборгованості перед нею ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» по заробітній платі за березень 2017 року, то і позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у період з 22.03.2017 року по 23.052017 року не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції , що сам по собі факт звільнення позивача ОСОБА_6, з ТОВ «ДТЕК Свердловантрацит» 21.03.2017 року не є бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки за змістом ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

З огляду на вищевказані норми закону, надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки позивач не надала належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню колегією суддів, були предметом розгляду суду першої інстанції, яким дана належна оцінка, висновки суду не спростовано апелянтом.

Інших доводів, які б спростовували законність рішення суду першої інстанції та обґрунтованих висновків суду, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що посилання апелянта, про те що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами, та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідності фактичним обставинам справи, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні, отже рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення .

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ТОВ «ДТЕК СВЕРДЛОВАНТРАЦИТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :