Справа № 136/2140/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"30" січня 2017 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по спадщині за заповітом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача обґрунтовуючи його таким.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2. Після його смерті відкрилась спадщина. За життя, 01.07.2013 року, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого усе належне йому майно заповів позивачу, ОСОБА_1. Позивач, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, за відсутності інших спадкоємців за законом, спадщину прийняв шляхом звернення до нотаріуса із заявою відповідного змісту. Проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім'я позивача щодо житлового будинку, що розташований в АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки на даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, які виготовити на даний час неможливо, оскільки на померлого даний документ відповідні органи не видають. Ураховуючи зазначене, а також те, що спадщина належить спадкоємцям з моменту відкриття спадщини, а таке право позивача оспорюється, позивач просив суд здійснити захист його порушених прав у спосіб шляхом визнання за ним права власності на майно, що увійшло до спадкової маси у вигляді житлового будинку.

В судове засідання позивач не з'явився, однак в адресованій суду заяві зазначив про підтримання вимог за позовом, просив суд його задовольнити у повному обсязі, а справу розглянути за його відсутності.

Представник Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився. Сільський голова в заяві, що надав суду зазначив про визнання позову, не заперечував проти його задоволення, просив суд розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради.

Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи у їх відсутності суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні, в загальному порядку, на підставі зібраних у справі доказів, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання технічними засобами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Тиврів Тиврівського району Вінницької області, помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, а.с. 5.

Як вбачається із заповіту вчиненого 01.07.2013 року, посвідченого цього ж дня секретарем Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №8, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив особисте розпорядження, відповідно до якого заповів усе своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось - ОСОБА_1. Вказаний заповіт не змінено та не скасовано спадкодавцем за життя, про що свідчить запис на зворотній сторінці заповіту вчинений секретарем сільської ради від 21.10.2013 року.

Згідно матеріалів спадкової справи до майна померлого ОСОБА_2, судом встановлено, що своїм правом на спадкування за заповітом скористався позивач у справі ОСОБА_1, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини в межах шестимісячного строку заяву відповідного змісту.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом на майно померлого ОСОБА_2, оскільки інші спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині відсутні.

17.11.2015 року Державним нотаріусом Тиврівської державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі нотаріального акту на ім'я ОСОБА_1 на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1. Вказана відмова нотаріуса мотивована тим, що заявником не було надано правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності спадкодавця на це майно.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилась після 01.01.2004 року.

Згідно довідок № 356, 358 від 15.12.2016 року, виданої виконкомом Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, судом встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1, був ОСОБА_2, який був один у ньому зареєстрований та проживав. Вказані відомості мають відображення у погосподарських книгах виконавчого комітету Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.12).

Зазначені обставини судом встановлені також відповідно до технічного паспорта виготовленого КП «Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 21.05.2013 року, де зазначено, що користувачем житлового будинку по АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 Інвентаризаційна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд складає 70 839 грн. (а.с.11-14).

Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на новостворене нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до п. п. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-ІV права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Не підлягають реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Вищевказана інструкція втратила чинність 19 січня 1996 року.

Відповідно до пп. 6-7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 12.05.1985 року № 5-24/26, дані погосподарських книг були звітом про житлові будинки, що знаходяться на праві власності громадян.

Матеріали справи свідчать, що власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1, був ОСОБА_2. .

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом, спадщину у визначеному порядку та строки прийняв.

Крім цього, відповідач позов визнав.

На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову.

На підставі глави 84, ст.ст. 1258, 1261,1268,1270,1274, 1275, 1296,1297,1298 ЦК України, керуючись ст. 174, 209-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами, а саме: житловий будинок - А, з верандою - а, ганок, загальною площею 67.3 кв.м., житловою площею 39.1 кв.м., господарські будівлі і споруди : сарай - Б, сарай - б, погріб з шиєю - В, огорожа №1, ворота №2, хвіртка №3, криниця №4, жомова яма №5, які розташовані в АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом, вчиненим 01.07.2013 року та посвідченим секретарем Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, зареєстрованим в реєстрі за №8, після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.Т. Кривенко