Ухвала

Іменем України

23 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Демяносова М.В., Ситнік О.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, обґрунтовуючи який вказала, що з 22 травня 2000 року до 16 жовтня 2013 року перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню дочку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У період шлюбу, 17 жовтня 2003 року, ними було придбано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 яка є об`єктом їх спільної сумісної власності. Право власності на зазначене нерухоме майно зареєстровано за відповідачем. Сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу зазначеної квартири.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила збільшити її частку у спірній квартирі до 3/4 частин, залишивши за відповідачем 1/4 частину, оскільки, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, відповідач більше десяти років не дбав про матеріальне становище сім'ї, не забезпечував матеріально, не сплачував комунальні платежі, зловживав спиртними напоями.

Крім того, позивач просила припинити право відповідача на частку у спірній квартирі, оскільки її поділ згідно до висновку експерта є технічно неможливим, спільне володіння і користування майном також неможливе у зв'язку з тим, що між сторонами склалися неприязні відносини та таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, який може проживати у будинку своєї матері, яка мешкає одна. При цьому на депозитний рахунок суду позивачем внесено кошти в сумі 95 510 грн 26 коп., що відповідає вартості 1/4 частки відповідача у спірній квартирі.

Також ОСОБА_4 просила залишити у власності відповідача автомобіль марки VОLKSWAGEN, моделі JETTA, 1984 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 та мопед марки VIPER, реєстраційний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частини від вартості вказаних транспортних засобів, що становить відповідно 26 210 грн та 13 105 грн.

Рішенням Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, шляхом припинення права на частку у спільному майні, відмовлено.

Повернуто позивачу ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 95 510 грн 26 коп., які внесені нею за компенсацію частки відповідача у спірному майні на рахунок Державної казначейської служби України № 0559 згідно квитанції Зарічненського відділення Рівненської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» № 0.0.516718322 від 09 березня 2016 року.

Стягнуто з позивача ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 3 000 грн.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 вересня 2016 року в частині позовних вимог про поділ квартири і скутера, як майна подружжя та розподілу судових витрат скасовано.

Позов в цій частині задоволено частково.

Визнано на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за кожним право власності на1/2 частину квартири АДРЕСА_1, залишивши її у спільній частковій власності сторін.

Визнано за ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за кожним паво власності на 1/2 частину мопеда марки Viper, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску, залишивши його у спільній частковій власності сторін.

В решті вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 4 478 грн 18 коп., який перераховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

Стягнуто з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 2 203 грн 81 коп., який перерахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, а саме: збільшити розмір частки позивача у спільному сумісному майні до 3/4 частини, а саме: на квартиру АДРЕСА_1; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, стягнувши (перерахувати з депозиту суду) грошову компенсацію відповідачу у розмірі 95 510 грн 26 коп., в рахунок належної йому 1/4 частини у вказаній квартирі; право власності на транспортний засіб - мопед марки VIPER, реєстраційний номер НОМЕР_1, 2008 року випуску залишити за ОСОБА_5, стягнувши з останнього на користь позивача грошову компенсацію в рахунок 1/2 частини вказаного мопеда - 13 105 грн, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншим.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині збільшення частки позивача у спірній квартирі, суди попередніх інстанцій обґрунтовано виходили з відсутності підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя в розумінні ст. 70 СК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог щодо поділу спільного майна подружжя та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 права власності на ідеальні частки у спільному майні подружжя без його реального поділу і залишення у їх спільній частковій власності, апеляційний суд виходив з того, що вимоги про поділ майна є предметом позову, а припинення права на частку у спільному майні є способом (варіантом) поділу цього майна та похідною вимогою. Тобто поділ майна подружжя у інший спосіб згідно вимог чинного законодавства, зокрема ст. 71 СК України, не є виходом за межі позовних вимог.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя та можливості збільшення частки майна позивача, оскільки з нею проживає дитина, а відповідач зловживає алкогольними напоями більше 10 років, утриманням сім'ї та майна не займається, є необґрунтованими, оскільки посилання позивача та те, що відповідач зловживає спиртними напоями спростовуються сертифікатом про проходження профілактичного наркологічного огляду від 04 січня 2016 року, а не прийняття участі співвласника у витратах на утримання майна не є підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя в розумінні ст. 70 СК України.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу, про можливість застосувати ст. 365 ЦК України та компенсувати відповідачу за частину у спільному майні грошову суму, яку позивач перерахував на депозит суду, що не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача, оскільки останній може проживати в будинку своєї матері, яка проживає одна, є безпідставними та не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Зарічненського районного суду Рівненської області від 10 березня 2016 року в частині, яка не скасована апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко М.В. Демяносов О.М. Ситнік