Справа № 428/8743/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2017 року м. Сєвєродонецьк

Суддя Сєвєродонецького міського суду Луганської області Баронін Д.Б., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Розглянувши подану позовну заяву, суддя ухвалою від 15 серпня 2017 року залишив її без руху та повідомив позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору в сумі 640,00 грн. за окрему вимогу немайнового характеру.

26 вересня 2017 року до суду надійшла заява від позивача, в якій він просив відстрочити йому сплату судового збору у звязку із тяжким матеріальним становищем, а також просив розяснити ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, відповідно до статті 8 Закону № 3674-VI та статті 82 ЦПК єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім'ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім'ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 10 ЦПК повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Позивач в якості доказу на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджає сплаті судового збору, посилається на те, що він немає постійного доходу, проте не надає жодних доказів на підтвердження свого скрутного матеріального становища. Самі по собі твердження позивача про нездатність сплатити судовий збір в розмірі 640 грн. не свідчать про його скрутне матеріальне становище.

Отже, у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору належить відмовити.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, якщо позивачем (заявником) заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК, то наслідки, передбачені статтею 121 ЦПК, застосовуються лише за умови відмови в задоволенні такого клопотання, про що постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає, що слід продовжити строк усунення недоліків за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації.

Стосовно заяви позивача про розяснення ухвали суду, суд зазначає, що згідно із ст. 221 ЦПК України розясненню підлягають рішення, а не ухвали суду. Аналогічна позиція викладена в п. 21 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 4.

Враховуючи те, що позивачем подано заяву про розяснення ухвали суду, а також враховуючи те, що подібні заяви не підлягають розгляду по суті в порядку цивільного судочинства, суд вважає за необхідне застосувати аналогію із п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та відмовити у прийнятті такої заяви до розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119, 120, 121, 122, 208-210, 221 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті до розгляду заяви ОСОБА_1 про розяснення ухвали суду.

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду квитанції про сплату судового збору в сумі 640,00 грн.

Надати позивачу для усунення зазначених недоліків пятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення зазначених недоліків у встановлений строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде йому повернута.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Д.Б. Баронін