Провадження № 2/712/222/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2017 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - ТОКОВОЇ С.Є.
при секретарі - ТИМОШЕНКО Д.А.
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради, ОСОБА_3 про визнання спадкоємцем четвертої черги,
Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання спадкоємцем четвертої черги, посилаючись на те, що з 2006 року він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Власником вказаного житлового будинку, а точніше 13/100 його частин, являвся ОСОБА_4, 1952 року народження. Він з ОСОБА_4 були кращими друзями, знали один одного майже все життя, останній був самотньою людиною. Оскільки після розлучення 1993 році позивач так і не створив нової сім'ї з іншою жінкою, в 2006 році він переїхав в м. Черкаси в пошуках роботи. В зв'язку з тією обставиною, що житла в місті у нього не було - ОСОБА_4, запропонував позивачу проживати в належному йому будинку разом з ним, не сплачуючи власнику орендну плату, але ОСОБА_4 та ОСОБА_1 домовилися проводити поточні ремонти спільними силами та коштами. Крім цього, він взяв на себе обов'язок сплачувати за власні кошти комунальні послуги. З того часу вони проживали в одному будинку, підтримуючи сімейні стосунки - були як брати. Після того, як ОСОБА_4 відсвяткував своє 60 - річчя, стан його здоров'я почав різко погіршуватися. В зв'язку з цим він почав потребувати допомоги сторонніх в усіх побутових справах (прибирання будинку та прибудинкової території, прання, приготування їжі, походи до магазину, аптеки і т.п.). В усьому вказаному йому допомагав позивач. Крім цього, за весь період проживання в будинку по АДРЕСА_1 ним за власні кошти здійснювалися поточні, в тому числі і косметичний, ремонти житла. Родичів чи інших близьких людей, крім нього, у ОСОБА_4 не було. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер. В 6 місячний строк він до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, тому що вважав, що оскільки більше п'яти років, до часу відкриття спадщини, постійно проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю, заяву про відмову від спадщини не подавав і тому є таким, що прийняв спадщину як спадкоємець за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4. На початку травня 2016 року, до нього додому прийшла ОСОБА_3, (не знаючи, що ОСОБА_4 помер ще взимку 2014 року), вона повідомила його про те, що ОСОБА_4 не повернув її кошти, які брав у борг, а саме 13 000,00 доларів США і вимагала, як від спадкоємця, повернути кошти. Також, вказана особа повідомила про те, що в разі не повернення боргу в грошовому еквіваленті, буде претендувати на майно покійного та звернеться до нотаріальної контори, як кредитор спадкодавця з вимогою видати їй свідоцтво на спадщину. В зв'язку з вищевказаними обставини та для захисту свого права власності на будинок в якому він живе, звернувся до приватного нотаріуса міського нотаріального округу Сопільняк А.О. з заявою про видачу на спадкове майно. Але, 27.09.2016 нотаріус виніс постанову про відмову у чиненні нотаріальної дії, оскільки він не має документів, що підтверджують родинний зв'язок з спадкодавцем, тому звернувся з даним позовом до суду.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги уточнив та просив суд Встановити юридичний факт, а саме: факт проживання однією сім'єю за адресою: АДРЕСА_1 (13/100 частин житлового будинку, загальною площею 43,4 кв.м., з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,) ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2006 року до моменту смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1, як за спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, право власності на 13/100 частин житлового будинку, загальною площею 43,4 кв.м., з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що лишився після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1., а також проти заочного розгляду справи не заперечував.
Представник відповідача Черкаської міської ради в судове засідання не з'явився, скерував заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, проти задоволення позову не заперечував.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, хоча про час, місце розгляду справи повідомлялася належним чином.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами житлового законодавства.
ОСОБА_1 з 2006 року зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується паспортними даними.
Власником 13/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, являвся ОСОБА_4, 1952 року народження. Право власності ОСОБА_4 на нерухомість підтверджується Свідоцтвом про право власності, що видано Придніпровським райвиконкомом від 05.06.2003 року.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією актового запису про смерть № 3268 від 27 грудня 2014 року.
Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 13/100 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.
Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1 з ОСОБА_4 були кращими друзями, знали один одного майже все життя, останній був самотньою людиною. Оскільки після розлучення 1993 році ОСОБА_1 так і не створив нової сім'ї з іншою жінкою, в 2006 році він переїхав в м. Черкаси в пошуках роботи. В зв'язку з тією обставиною, що житла в місті у нього не було, ОСОБА_4, запропонував позивачу проживати в належному йому будинку разом з ним, не сплачуючи власнику орендну плату, але ОСОБА_4 та ОСОБА_1 домовилися проводити поточні ремонти спільними силами та коштами. Крім цього, позивач взяв на себе обов'язок сплачувати за власні кошти комунальні послуги. З того часу вони проживали в одному будинку, підтримуючи сімейні стосунки - були як брати. Після того, як ОСОБА_4 відсвяткував своє 60 - річчя, стан його здоров'я почав різко погіршуватися. В зв'язку з цим він почав потребувати допомоги сторонніх в усіх побутових справах (прибирання будинку та прибудинкової території, прання, приготування їжі, походи до магазину, аптеки і т.п.). В усьому вказаному йому допомагав позивач. Крім цього, за весь період проживання в будинку по АДРЕСА_1 позивачем за власні кошти здійснювалися поточні, в тому числі і косметичний, ремонти житла. Родичів чи інших близьких людей, крім ОСОБА_1, у ОСОБА_4 не було.
Відповідно до ч. 2 ст. 1258 Цивільного кодексу України, кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.
Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживають зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини.
Частиною 3 ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно п.п. 3.1 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття.
П.п. 3.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмові від неї.
Пунктом 21 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.
Факт того, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_4, як одна сім'я та продовжує проживати за місцем реєстрації, підтверджується копією акту № 1629 від 27 жовтня 2016 року, складений працівниками Комітету самоорганізації населення мікрорайону «Соборний».
В шести місячний строк ОСОБА_1 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звертався, тому що вважав, що оскільки більше п'яти років, до часу відкриття спадщини, постійно проживав з ОСОБА_4 однією сім'єю, заяву про відмову від спадщини не подавав і тому, відповідно до положень книги шостої Цивільного Кодексу України, є таким, що прийняв спадщину як спадкоємець за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_4.
З пояснень представника позивача вбачається, що на початку травня 2016 року, до позивача звернулась відповідач ОСОБА_3, (не знаючи, що ОСОБА_4 помер ще взимку 2014 року), з вимогою повернути їй кошти, які ОСОБА_4 брав у борг, а саме 13 000,00 доларів США та не повернув і вимагала, як від спадкоємця, повернути дані кошти. Також, вказана особа повідомила про те, що в разі не повернення боргу в грошовому еквіваленті, вона буде претендувати на майно покійного та звернеться до нотаріальної контори, як кредитор спадкодавця з вимогою видати їй свідоцтво на спадщину.
Після чого позивач він звернувся до приватного нотаріуса міського нотаріального округу Сопільняк А.О. з заявою про видачу на спадкове майно. Але, 27.09.2016 року нотаріус виніс постанову про відмову у чиненні нотаріальної дії, оскільки ОСОБА_1 не має документів, що підтверджують родинний зв'язок з спадкодавцем.
Відповідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.
Згідно із ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Відповідно до ч. 2 ст. З Сімейного Кодексу України, - сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Як зазначено, у ч.4 даної статті, - сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Тобто, ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, проживання в одному приміщенні, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.
Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справа про спадкування», при вирішенні спору на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судом слід враховувати правила ч. 2 ст. З СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спального проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.
До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.
Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Крім того, у частині 2 зазначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У відповідності до ч. 2 ст. 317 ЦК України, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється чи не визнається іншою особою.
Беручи до уваги вищенаведене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують проживання заявника ОСОБА_1 з ОСОБА_4 однією сім'єю починаючи з 2006 року по день його смерті, в тому числі й на час відкриття спадщини, а тому суд приходить до висновку про достатність підстав для встановлення даних фактів та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити даний факт неможливо, встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення своїх спадкових прав.
Таким чином, суд вважає, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд дійшов висновку проте, що вимоги ОСОБА_1, обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця оригіналу документу про права власності на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку.
Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, 224-226, 256 ЦПК України, ст. ст. 317, 392, 1218, 1258, 1264, 1268 ЦК України, суд,
Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у період з 2006 року до моменту смерті за адресою: АДРЕСА_1 (13/100 частин житлового будинку, загальною площею 43,4 кв. м., з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,).
Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 спадкоємцем четвертої черги після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що помер ІНФОРМАЦІЯ_1, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, як за спадкоємцем четвертої черги в порядку спадкування за законом, право власності на 13/100 частин житлового будинку, загальною площею 43,4 кв.м., з відповідними надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1, що лишився після смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

ГОЛОВУЮЧИЙ: