Справа № 2-6234/10
Номер провадження 6/404/29/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2017 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Муравйової С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі № 2-6234/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства Державний Ощадний банк України, до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 подано до суду заяву (вх. № 24736 від 01.08.2016 року) про визнання виконавчого листа № 2-6234 від 17.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині оплати боргу в сумі 118684,39 грн. (т. 3 а.с. 207-208).

В обґрунтування вищевказаної заяви зазначено, що судом 17.07.2014 року видано виконавчий лист № 2-6234 на виконання рішення суду від 21.10.2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Ощадбанк», до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 470779,73 грн. та судових витрат в сумі 1820,00 грн. За змістом інформації про виконавче провадження залишок боргу по виконавчому листу складає 128746,97 грн. Відповідно до листа від 08.07.2015 року публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» в особі філії-Кіровоградське обласне управління нарахував дохід ОСОБА_1 за ознакою «126-додаткове благо» в сумі 118684,39 грн., з якого перераховано ПДФО в сумі 19932,75 грн. Законодавством України визначені дві обовязкові ознаки для того, щоб нарахувати ПДФО за отримання додаткового блага це прощення суми боргу з повідомлення платника податку про дані обставини та включення такої суми доходу до податкового розрахунку. Тобто, публічне акціонерне товариство «Ощадбанк» в особі філії-Кіровоградське управління звільнив (прощення боргу) ОСОБА_1 від обовязку по оплаті боргу в сумі 118684,39 грн. отже, є підстави для визнання виконавчого листа № 2-6234 від 17.07.2014 року таким, що не підлягає виконанню в частині оплати боргу в сумі 118684,39 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.11.2016 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_4 про визнання виконавчого листа № 2-6234 від 17.07.2014 року, виданого 17.07.2014 року Кіровським районним судом міста Кіровограда в частині оплати боргу в сумі 118684,39 грн. таким, що не підлягає виконанню, відмовлено (т. 4 а.с. 53-54).

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 22.12.2016 року задоволена частково, ухвалу Кіровського районного суду міста Кіровограда від 21.11.2016 року скасовано. Справу повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд (т. 4 а.с. 85-89).

Під час нового розгляду заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в судовому засіданні 24.01.2017 року представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 заяву підтримав та просив її задовольнити. В судове засідання, призначене на 03.02.2017 року ОСОБА_1 не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 4 а.с. 115). Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву (вх. № 3251 від 01.02.2017 року) про розгляд справи без його участі, заяву підтримує та просить задовольнити (т. 4 а.с. 112).

Представник стягувача публічного акціонерного товариства Державний Ощадний банк України в особі якого діє філія Кіровоградське обласне управління в судовому засіданні 24.01.2017 року проти задоволення вищевказаної заяви заперечила та просила відмовити в її задоволенні, оскільки списання банком безнадійної заборгованості за кредитним договором за рахунок спеціальних резервів не припиняє зобовязань позичальника по поверненню кредиту та сплаті нарахованих процентів та посилався на аналогічну правову позицію. В судове засідання, призначене на 03.02.2017 року представник стягувача не зявився, подав до суду заяву (вх. № 3550 від 03.02.2017 року) про розгляд заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, без його участі, в задоволенні вказаної заяви просив відмовити (т. 4 а.с. 116).

Боржник, ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (т. 4 а.с. 102, 114). Причини неявки суду не повідомив.

Розглянувши заяву, заслухавши пояснення представника стягувача та представника боржника ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_5, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.11.2010 року (т. 1 а.с. 80-81), яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.01.2011 року (т. 1 а.с. 106-107), позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованість в розмірі 470779,73 грн., судовий збір по 850,00 грн. з кожного та за інформаційно-технічне забезпечення по 60,00 грн. з кожного на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України».

На виконання вищевказаного рішення суду видано виконавчі листи.

Відповідно до статті 216 Цивільного процесуального кодексу України суд, ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або зазначити, що обов'язок чи право стягнення є солідарним.

Частиною другою статті 368 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, чи прокурора, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, видається один виконавчий лист. Якщо на підставі ухваленого рішення належить передати майно, що перебуває в кількох місцях, або якщо рішення ухвалено на користь кількох позивачів чи проти кількох відповідачів, суд має право за заявою стягувачів видати кілька виконавчих листів, точно зазначивши, яку частину рішення треба виконати за кожним виконавчим листом.

Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною другою статті 369 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом (частина 4 статті 369 Цивільного процесуального кодексу України).

Підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є, як матеріально-правові так і процесуально-правові підстави. Щодо матеріально-правових підстав, якими обґрунтована подана заява слід зазначити, що обов'язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов'язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п'ятої Цивільного кодексу України. Так, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо), зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами, внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає, смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою, смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Заява про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню обґрунтована тим, що стягувач звільнив ОСОБА_1 від обовязку по оплаті боргу в сумі 118684,39 грн. шляхом прощення боргу.

Судом встановлено, що за інформацією про виконавче провадження, розмішеної на сайті https://trade.informjust.ua/, сума грошових коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за виконавчим документом, а саме: виконавчим листом №2-6234 від 17.07.2014 року, виданого Кіровським районним судом міста Кіровограда, становить 128746,97 грн. (т. 3 а.с. 209-210).

За відомостями з інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб Державної фіскальної служби України про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 в період з 01.01.2014 року по 31.03.2015 року, останній нараховано філією-Кіровоградське обласне управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» за ознакою доходу «126-додаткове благо» 118684,39 грн., з якого перераховано податок на додану вартість в сумі 19932,75 грн. (т. 3 а.с. 211, т. 4 а.с. 106).

Вищевказане підтверджується, листом Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області від 13.08.2015 року (т. 3 а.с. 212), в якому також зазначено, що інформація відображена філією-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк» у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (ф. 1-ДФ) за IVквартал 2014 року. Для отримання інформації щодо суми анульованого (прощеного) боргу , який було відображено на користь ОСОБА_1 банком у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (ф. 1-ДФ), запропоновано ОСОБА_1 звернутися до філії-Кіровоградського обласного управління АТ «Ощадбанк».

Станом на 14.07.2016 року, згідно інформації Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області підприємством Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» підтверджено факт отримання в 4-му кварталі 2014 року громадянкою ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага (сума боргу платника податку, прощеного кредитором за його самостійним рішенням) в сумі 118684,39 грн. та утримання з нього податку на доходи з фізичних осіб в сумі 19932,75 грн. (повідомлення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, т. 3 а.с. 213).

ОСОБА_1 звернулася до філії-Кіровоградського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадбанк банк України» з заявою про надання засвідченої копії рішення виконавчого органу банку (правління або ради директорів банку) про анулювання (прощення) боргу АТ «Ощадбанк» на користь ОСОБА_1 в розмірі 118684,39 грн. на яку Філією повідомлено (т. 3 а.с. 214), що запитувана боржником інформація (документи) віднесені до інформації з обмеженим доступом, оскільки є комерційною, для внутрішнього користування, та не підлягає розголошенню.

На запит суду Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного управління юстиції у Кіровоградській області повідомлено (вх. № 3348 від 01.02.2017 року), що у відділі примусового виконання знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк» заборгованості, до складу якої входить виконавчий лист № 2-6234/10 від 17.07.2014 року Кіровського районного суду м. Кіровограда, залишок боргу якого становить 104684,63 грн. відповідно до вимог статей 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 11.07.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією. Оскілки боржником рішення суду не виконано з метою виявлення майна боржника направлено запити до органів Державної автомобільної інспекції, управління Пенсійного фонду України, Кіровоградської обєднаної державної податкової інспекції, за інформацією яких у ОСОБА_1 зареєстроване право власності на нерухоме та рухоме майно відсутнє, також у боржника відсутні відкриті рахунки в банківських установах, та на обліку як утримувач пенсії не перебуває (т. 4 а.с. 113).

Відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання.

Постановою правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 172 затверджено Порядок відшкодування банками України безнадійної заборгованості за рахунок резерву, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 17 червня 2011 року № 722/19460 (далі Порядок), яка діяла на момент списання банком безнадійної заборгованості.

Згідно з пунктом 1 Порядку встановлені правила відшкодування (списання) банками України згідно з пунктами 159.2 та 159.4 статті 159 розділу III Податкового кодексу України за рахунок створеного страхового резерву заборгованості, яка визначена безнадійною відповідно до методики, установленої Національним банком України.

Відповідно до пункту 6 Порядку банк відображає в бухгалтерському обліку відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку.

Пунктом 7 Порядку визначено, що відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не є підставою для припинення вимог банку до позичальника/контрагента. Банк зобов'язаний продовжувати роботу щодо відшкодування списаної за рахунок резерву безнадійної заборгованості.

Відповідно до підпункту 159.2.1 пункту 159.2 статті 159 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), банки та небанківські фінансові установи, крім страхових компаній, недержавних пенсійних фондів, корпоративних інвестиційних фондів та адміністраторів недержавних пенсійних фондів, формують резерви для відшкодування можливих втрат за всіма видами кредитних операцій (за винятком позабалансових, крім гарантій) коштами, розміщеними на кореспондентських рахунках в інших банках, придбаними цінними паперами (у тому числі іпотечними сертифікатами з фіксованою дохідністю), іншими активними банківськими операціями згідно із законодавством, включаючи нараховані за всіма цими операціями проценти та комісії (далі - страховий резерв).

Страховий резерв формується та списується банком самостійно в розмірі та порядку, передбаченими методикою, яка визначається для банків Національним банком України, а для небанківських фінансових установ - національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, та Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку відповідно до повноважень та включається до складу витрат.

Згідно з підпункту 159.4.1 пункту 159.4 статті 159 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) за рахунок створеного страхового резерву банк відшкодовує заборгованість, яка визначена безнадійною відповідно до методики, встановленої Національним банком України. Порядок відшкодування безнадійної заборгованості за рахунок страхових резервів для банків встановлюється Національним банком України за погодженням із Міністерством фінансів України.

В пункті 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 Цивільного кодексу України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України.

Таким чином, зміст нормативних документів, на підставі яких приймалось рішення банку про визнання кредитної заборгованості позивача безнадійною та списання її за рахунок резерву, не є припиненням зобовязань в розумінні статті 605 Цивільного кодексу України, що регулюють питання зобовязань внаслідок прощення боргу кредитором, процедуру оформлення припинення зобовязання за цих підстав, з урахуванням кредитного договору, термін дії якого не сплив, правового регулювання, питань оподаткування тощо.

В даному випадку боргові зобов'язання відповідача перед банком не можна вважати погашеними. Відшкодування (списання) за рахунок резерву безнадійної заборгованості не свідчить про припинення зобов'язання в цій частині, зокрема шляхом прощення боргу кредитором.

Крім того, в повідомленні № 16-08/1810 від 14.10.2014 року філії-Кіровоградського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадбанк банк України» зазначено, що банком відшкодовано непогашену частину кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 284 від 19.06.2008 року, у розмірі 122243,64 грн. за рахунок резерву відповідно до вимог законодавства та відображено цю інформацію у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма № 1-ДФ). Відшкодування за рахунок резерву заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення роботи банку з примусовим виконанням рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 23.11.2010 року та рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 11.06.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитом. Банк зберігає за собою право й надалі вживати повний комплект заходів щодо стягнення кредитної заборгованості відповідно до чинного законодавства України (т. 4 а.с. 105).

Відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) до складу загального місячного (річного) оподаткованого доходу включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми боргу платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення про анулювання боргу та включає суму анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано, такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Водночас податок було сплачено банком.

Оскільки відшкодування банком за рахунок свого страхового резерву кредиторської заборгованості позивача не є припиненням зобов'язання останнього, як боржника, перед кредитором, про що і наполягає банк у своєму листі та продовжує претензійно-позовну роботу щодо її стягнення, за таких обставин, суд враховуючи викладене, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження»; статтею 605, 625 Цивільного кодексу України, статтями 293, 368, 369 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда Л. Д. Кулінка