_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/26/17
Провадження № 2/520/14/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Васильків О.В.

секретар судового засідання Дідур Г.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа орган опіки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення та визнання права користування житлом, суд, -

в с т а н о в и в :

04.01.2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, звернулася до суду із позовом до відповідача, до якого 03.05.2017 року надала заяву про уточнення позовних вимог та просить вселити її, ОСОБА_1, у квартиру за адресою: АДРЕСА_1; визнати право користування житловим приміщенням за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з його матір'ю. При цьому позивач посилається на те, що з 2002 року у спірній квартирі вона проживала разом із наймачем квартири ОСОБА_4, що була її тіткою. Після смерті тітки позивач продовжила проживати у квартирі та народила сина. Оскільки у позивача немає іншого житла, вона змушена звертатися до суду із позовом.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, - ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала надані письмові заперечення та просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи органу опіки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради до судового засідання не зявилася, повідомлялася належним чином. До суду надано заяву представника про проведення судового засідання за її відсутності, у вирішенні питань покладаються на розсуд суду, при прийнятті рішення просить врахувати права та інтереси дитини.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, 17.09.2013 року народився ОСОБА_7, актовий запис № 9030, що вбачається із свідоцтва про народження серії І-ЖД № 368025, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції.

У ході розгляду справи сторона позивача пояснювала, що ОСОБА_1 з 2002 року проживала разом із наймачем квартири ОСОБА_4, що була її тіткою. Після смерті тітки у 2010 році ОСОБА_1 продовжила проживати у квартирі та народила сина, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що між сторонами розглядалися у судовому порядку спори щодо право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1, та виселення із квартири.

Так, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013 року у справі № 520/8989/13-ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради. Рішенням встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сімєю з 2002 року по 23.02.2010 року; визнано за ОСОБА_1 право користування однокімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_1, житловою площею 11,8 кв.м.; зобовязано ОСОБА_3 районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з ОСОБА_1 договір найму квартири за адресою: АДРЕСА_1, з подальшим оформленням на ОСОБА_1 особового рахунку стосовно вказаної квартири.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року скасовано рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.11.2013 року та ухвалено нове, яким відмовлено ОСОБА_1 у позові до ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання вчинити певні дії.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 вселилась у спірну квартиру без укладення угоди з наймачем про порядок користування спірною квартирою. Питання про реєстрацію у даній квартирі не ставила, до житлово-експлуатаційної організації з цього приводу не зверталась.

Твердження ОСОБА_1 з приводу ведення спільного господарства з наймачем квартири ОСОБА_4, померлою 23.02.2010 року, на думку судової колегії, не знайшли свого підтвердження, оскільки наведені нею факти участі у веденні домашнього господарства, як то придбання кухонної витяжки та заміна вхідних дверей, носять разовий характер і не свідчать про спільне позивачкою та наймачем вирішення поточних питань утримання житла, узгоджене використання особистих коштів у спільних інтересах.

Окрім того, у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 520/1147/14-ц за позовом ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, третя особа орган опіки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, про виселення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2014 року у справі № 520/1147/14-ц частково задоволено позов ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради та ухвалено виселити ОСОБА_1 з квартири за адресою: АДРЕСА_1.

12.10.2015 року Київським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист у справі № 520/1147/14-ц. Постановою державного виконавця Київського ВДВС м. Одеси ГТУЮ в Одеській області від 25.12.2015 року закінчено виконавче ВП № 49077140 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку із виконанням виконавчого листа у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Одеської області від 21.01.2014 року у справі № 520/8989/13-ц та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2014 року у справі № 520/1147/14-ц не підлягають доказування в даному судовому провадженні.

Суд погоджується із запереченням представника відповідача ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради щодо штучного погіршення ОСОБА_1 своїх житлових умов. Так як, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 02.06.2017 року /а.с. 92/ вбачається, що ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належав житловий будинок за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р., смт. Лиманське, вул. Кірова, 24. Право власності ОСОБА_1 припинено 19.02.2015 року. Судом досліджено також нотаріально посвідчений договір дарування р. № 159 від 19.02.2015 року, за яким ОСОБА_1 подарувала своїй матері ОСОБА_8 належні їй 14/25 частки у праві спільної власності на житловий будинок за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р., смт. Лиманське, вул. Кірова, 24 /а.с. 84-85/.

Вказані дії, а саме відчуження 19.02.2015 року ОСОБА_1 належних їй у праві спільної власності 14/25 частки на житловий будинок за адресою: Одеська обл., Роздільнянський р., смт. Лиманське, вул. Кірова, 24, тобто у період після смерті тітки ОСОБА_4 та під час розгляду спорів у судовому порядку, суд розцінює як штучне погіршення ОСОБА_1 житлових умов сина ОСОБА_2, законним представником якого вона являється.

Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР, на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.

Згідно з ст. 61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Типовий договір найму жилого приміщення, правила користування жилими приміщеннями, утримання жилого будинку і придомової території затверджуються Радою Міністрів Української РСР.

Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням вказаного, проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, не підлягають задоволенню, так як необґрунтовані та недоведені.

При цьому суд критично оцінює пояснення сторони позивача щодо відсутності належних умов для виховання та проживання малолітнього ОСОБА_2 Оскільки, відповідно до положень сімейного законодавства України, саме батьки повинні забезпечити належні умови для проживання та виховання дитини. І вказаний обовязок не може бути виконаний за рахунок власності інших осіб.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 405, 824 ЦК України, ст. ст. 9, 58, 64 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, третя особа орган опіки та піклування ОСОБА_3 районної адміністрації Одеської міської ради, про вселення та визнання права користування житлом, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення або протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення.

Суддя Васильків О. В.