Справа № 636/4320/16-ц
Провадження № 2/636/385/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2017 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Дьоміної О.П.

за участю секретаря судового засідання Коваленко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняти її з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своєї позовної заяви ОСОБА_1 посилалася на те, що вона зареєстрована та проживає в будинку по АДРЕСА_1, безробітна. За цією адресою також зареєстровані її колишній чоловік - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та племінниця ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Племінниця ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 03.06.2014 року, вона не є членом сім'ї та ніколи не проживала та не проживає по теперішній час в будинку АДРЕСА_1. Її відсутність та не проживання в цьому будинку можуть підтвердити голова вуличного комітету та сусіди: ОСОБА_4, яка проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_5, яка проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_2. Особистих речей та особистого майна ОСОБА_2 у вищевказаному будинку не має.

ОСОБА_1 також зазначає, що вона не працює, її колишній чоловік інвалід другої групи-отримує мінімальну пенсію і тому сплачувати комунальні послуги за племінницю ОСОБА_2, яка фактично не проживає та не користується ними, не може. Тому, змушена звернутися до суду із заявою про те, щоб визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування та зняти з реєстрації в будинку що знаходиться в АДРЕСА_1, і перебуває у власності позивача, що підтверджується свідоцтвом про спадщину НОМЕР_1, НОМЕР_2 та договором дарування частки житлового будинку НОМЕР_3, які засвідчені державним нотаріусом та зареєстровані у реєстрі.

Від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, однак у судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не доповідала, заяв про розгляд справи у її відсутність не надавала.

За таких обставин, відповідно до ст. ст. 169 ч. 4, 224 ч. 1 ЦПК України, суд визнає причину неявки у судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце судового засідання, і від якої не надійшло заяв про розгляд справи за її відсутності, - неповажною, і вирішує справу у відсутності сторін на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіривши письмові докази, суд приходить до наступного.

На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано.

За правилом ч. 3, 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного:

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України - кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи, на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Згідно до ст. 391 ЦК України - власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2004 року, ОСОБА_6 після смерті матері ОСОБА_7 успадкувала 1/6 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно Договору Дарування частки житлового будинку від 07.09.2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_6 по 1/6 частці кожний (всього 2/6 частки) житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, що також підтверджується Реєстраційним посвідченням Чугуївського МБТІ від 10.09.2005 року та Довідкою Чугуївського МБТІ №318 від 23.12.2016 року (а.с.9-10,31). Таким чином, судом встановлено, що позивачці на праві власності належить ? частка зазначеного будинку.

11.01.2012 року позивачка змінила своє прізвище з «ОСОБА_3» на «ОСОБА_1», про що свідчить копія Свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_4, видане Відділом ДРАЦС по м. Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції в Харківській області 11.01.2012 року (а.с.5).

Факт реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_1, підтверджується Довідкою №9 від 26.11.2016 року, наданою головою вуличного комітету №18 Чугуївської міської ради Харківської області (а.с.39).

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України - члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), що проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим житлом.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно вказаної вище Довідки №9 від 26.11.2016 року, ОСОБА_2 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї, жиле приміщення зберігається за ними на протязі 6 місяців.

-2-

Відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації, житловою площею будинку не користується, житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку не сплачує, жодних домовленостей з позивачкою з приводу користування нерухомістю укладено не було, а тому правових підстав для подальшої її реєстрації у ? частці будинку позивачки наразі немає, внаслідок чого ОСОБА_2 необхідно визнати такою, що втратила право користування вищевказаним будинком.

Суд вважає, що залишення відповідача зареєстрованою за вищезазначеною адресою в ? частці будинку, що на праві приватної власності належить позивачці є значною перешкодою у здійснені ОСОБА_1 свого права щодо вільного користування та розпорядження належним майном.

Що стосується вимоги ОСОБА_1 про зняття з реєстрації відповідачки за вищенаведеною адресою, то суд не вправі підміняти компетентний орган, до повноважень якого входить зняття з реєстрації особи за рішенням суду, а тому передбачених законом підстав для задоволення вказаної частини позовних вимог немає.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування ? часткою житлового приміщення є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» , ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 156, 163 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 61, 209, 213-215, 218, 224-233 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та про зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування 1/2 часткою будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення є підставою для скасування реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною адресою.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуюча: