Справа № 161/5264/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Подзіров А.О.
Провадження № 22-ц/773/1083/17 Категорія: 25 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Галицька І.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія (далі - ПАТ СК) «ПЗУ Україна» про стягнення страхового відшкодування за апеляційною скаргою відповідача ПАТ СК «ПЗУ Україна» на рішення Луцького міськрайонного суду від 08 червня 2017 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 січня 2016 року о 17 год. 20 хв. ОСОБА_6 на 168 км+150 м автодороги М 19 (Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген-Кадді д.н.з. НОМЕР_3, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю БМВ д.н.з. НОМЕР_4, власником якого є вона, що рухався по головній дорозі в напрямку м. Дубно, в результаті чого відбулося зіткнення і автомобіль БМВ з'їхав у кювет. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

26 січня 2016 року страховиком - ПАТ СК «ПЗУ Україна» було видано поліс № АІ/9123665 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген-Кадді д.н.з. НОМЕР_3), згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн.

26 січня 2016 року додатково з ПАТ СК «ПЗУ Україна» було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті (забезпечений транспортний засіб - Фольксваген-Кадді д.н.з. НОМЕР_3), згідно з яким страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000 грн.

За повідомленням телефонної «гарячої лінії» відповідача розмір матеріальної шкоди, завданої внаслідок даної ДТП її майну, становить 250000 грн.

Враховуючи викладене, просила стягнути з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на її користь страхове відшкодування в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 08 червня 2017 року позов задоволено.

Постановлено тягнути з ПАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 150 000 грн. страхового відшкодування та 1500 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ СК «ПЗУ Україна» просить скасувати це рішення та ухвалити нове рішення, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальнику) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 6 цього Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Судом встановлено, що 26 січня 2016 року між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_7 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9123665, забезпеченим транспортним засобом за яким був автомобіль Фольксваген-Кадді, номерний знак НОМЕР_3. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, встановлена в розмірі 50 000 грн. (т. 1, а. с. 2 ).

В той же день, 26 січня 2016 року, між ПАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_7 було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів та від нещасного випадку на транспорті № DC.AL 9123665, згідно з яким ліміт відповідальності встановлено в розмірі 100 000 грн. (забезпечений транспортний засіб - той же автомобіль Фольксваген-Кадді, номерний знак НОМЕР_3) (т. 1, а. с. 3).

Постановою судді Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6 останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Цією постановою встановлено, що ОСОБА_6 27 січня 2016 року на 168 км+150 м автодороги М19 (Доманово-Ковель-Чернівці-Теребляче) на території Луцького району, керуючи автомобілем Фольксваген-Кадді д.н.з. НОМЕР_3, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, в порушення вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху, не надав перевагу в русі автомобілю БМВ д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Дубно, в результаті чого відбулось зіткнення, після чого автомобіль БМВ з'їхав у кювет. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (т. 1, а. с. 4, 6).

Факт зіткнення автомобілів під час дорожньо-транспортної пригоди підтвердили обоє водіїв транспортних засобів у своїх власноручних письмових поясненнях працівникам органів Національної поліції, складених 27 січня 2016 року, тобто вдень, коли відбулася вказана подія (т. 1, а. с. 5, 101, зворот).

29 січня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до ПАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (т. 1, а. с. 106-111).

Згідно із звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 14 лютого 2016 року на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу БМВ 530D, реєстраційний номер НОМЕР_4 становить 250 135,28 грн., що співпадає з його ринковою вартістю до пошкодження. При цьому вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 482 069,43 грн., а вартість такого ремонту з урахуванням зносу - 170 965,99 грн. Огляд пошкодженого транспортного засобу проведений ОСОБА_8 03 лютого 2016 року. У звіті наведені деталі та опис пошкоджень, а також пошкодження, не пов'язані з ДТП (т. 1, а. с. 197-206).

За договором купівлі-продажу транспортного засобу від 09 лютого 2016 року ОСОБА_3 відчужила ОСОБА_9, належний їй автомобіль БМВ 530D за 100 000 грн. (т. 1, а. с. 217-218).

З повідомлення судового експерта № 7962 від 14 лютого 2017 року вбачається, що у зв'язку з відсутністю об'єкта дослідження експерт не мав можливості проведення судової автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої були поставлені питання про ринкову вартість відновлювального ремонту автомобіля БМВ після дорожньо-транспортної пригоди та про ринкову вартість цього автомобіля до і після дорожньо-транспортної пригоди (т. 1, а. с. 148).

Згідно з висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складеним 14 лютого 2017 року, пошкодження, розташовані в передній лівій частині автомобіля ВМW, державний номер НОМЕР_5 (пошкодження лівої частини переднього бампера, лівої частини капоту, переднього лівого крила, переднього лівого колеса, передньої частини лівого порогу), могли утворитися за обставин, вказаних ОСОБА_3 та ОСОБА_6, внаслідок виїзду автомобіля ВМW в кювет та зіткнення з придорожнім деревом. Крім інших, на автомобілі ВМW виявлено такі пошкодження: на передньому правому крилі починаються сліди тертя у вигляді потертості шару бруду, з напрямком дії слідоутворюючої поверхні спереду назад відносно поздовжньої осі автомобіля, які переходять на передню праву дверку, в задній частині переднього правого крила та передній частині передньої правої дверки наявна вм'ятина металу, з напрямком дії деформуючого зусилля спереду назад та дещо справа наліво відносно поздовжньої осі автомобіля. При цьому експертом встановлено, що на автомобілі VW Caddy, державний номер НОМЕР_3, мали місце, зокрема, такі пошкодження: на задній лівій боковій частині переднього бампера наявні сліди тертя у вигляді потертості верхнього шару пластика, деформоване переднє ліве крило у вигляді вм'ятини металу в районі арки переднього лівого колеса. З наданих фотознімків, на підставі яких проводилося експертне дослідження, неможливо визначити величину, характер та напрямок утворення пошкоджень, наявних у передній правій частині автомобіля ВМW і передній лівій частині автомобіля VW Caddy, тому провести їх взаємне співставлення та визначити, чи відповідає характер даних пошкоджень обставинам, які викладені в поясненнях водіїв ОСОБА_3 і ОСОБА_6, не представляється можливим (т. 1, а. с. 150-155).

Однак у додатковому власноручному письмовому поясненні ПАТ СК «ПЗУ Україна» від 02 березня 2016 року водій автомобіля VW Caddy ОСОБА_6 зазначив, що в момент ДТП він зіткнувся передньою лівою частиною з автомобілем ВМW і під час цього зіткнення пошкодив переднє ліве крило та отримав невелику подряпину на бампері (т. 1, а. с. 103). Ці пошкодження співпадають з тими, які виявлені при проведенні експертного дослідження.

Листом від 30 березня 2016 року відповідач ПАТ СК «ПЗУ Україна» відмовило позивачу ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування (т. 1, а. с. 72, 77).

Згідно з п. 33-1-1 ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов'язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.

Підпунктом 37.1.3 пункту 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов'язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Свою відмову у виплаті страхового відшкодування відповідач обґрунтував посиланням на вищевказані положення закону, а також на те, що згідно з висновком № 0154 від 29 лютого 2016 року інженерно-технічного дослідження спеціаліста ОСОБА_10 обставин утворення пошкоджень автомобілів БМВ-530, д/н НОМЕР_4 та Фольксваген-Кадді д/н НОМЕР_7, проведеного на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», характер ушкоджень цих автомобілів з технічної точки зору не відповідає обставинам дорожньо-транспортної пригоди, які викладені в поясненнях водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6, в частині взаємного контакту вказаних автомобілів, як за геометричними параметрами пошкоджень та їх взаємною суперечністю між собою, так і за механізмом зіткнення цих автомобілів загалом. Ділянка автодороги, яка зафіксована в схемі ДТП і заявлена як така, на якій відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі згаданих автомобілів, не відповідає фактичним геометричним характеристикам та наявності об'єктів, які могли утворити пошкодження на автомобілі БМВ 530, що в сукупності з невідповідністю заявленого механізму взаємного контактування автомобілів виключає можливість отримання всього комплексу пошкоджень автомобіля БМВ в заявленій обстановці і вказує на технічну неспроможність пояснень водіїв про обставини зіткнення цих автомобілів взагалі та на даній ділянці автомобільної дороги зокрема (т. 1, а. с. 95-100).

Судом вірно не прийнято до уваги даний висновок спеціаліста, оскільки він суперечить сукупності інших наявних у справі і досліджених в судовому засіданні вищенаведених доказів (постанова судді Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6, письмові пояснення водіїв автомобілів безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди та письмове пояснення водія ОСОБА_6 про пошкодження його автомобіля, що утворилися внаслідок ДТП, звіт № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складений суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 14 лютого 2016 року, висновок судової транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складений 14 лютого 2017 року), які повністю підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання та розмір заподіяної шкоди.

Крім того, сам висновок спеціаліста містить суттєві протиріччя. Зокрема, у ньому зазначено, що на передньому бампері автомобіля Фольксваген відсутні пошкодження взагалі і в той же час вказується, що заявлені пошкодження переднього бампера цього автомобіля не є наслідком зіткнення транспортних засобів. Однак пошкодження переднього бампера автомобіля Фольксваген у вигляді потертості верхнього шару пластика встановлені висновком судової транспортно-трасологічної експертизи і є очевидними на фотографіях цього автомобіля (т. 1, а. с. 154). Що стосується відсутності в зонах пошкоджень кожного з автомобілів нашарувань фарби іншого автомобіля, то спеціаліст проводив дослідження лише фотографій, а не самих пошкоджених автомобілів, тому вказаний його висновок є сумнівним. Те ж саме стосується припущення спеціаліста про те, що автомобіль БМВ не міг доїхати до дерев. Насправді зіткнення вказаного автомобіля з деревом достовірно встановлено як з пояснень водіїв обох транспортних засобів безпосередньо після ДТП, так і зі схеми місця ДТП, складеної працівником поліції на місці події (т. 1, а. с. 6).

В судовому засіданні апеляційного суду експерт ОСОБА_11, який проводив судову транспортно-трасологічну експертизу, підтвердив обставини, встановлені ним і наведені у висновку, в тому числі виявлені пошкодження в місцях ймовірного зіткнення під час дорожньо-транспортної пригоди автомобілів БМВ і Фольксваген. При цьому експерт пояснив, що у зв'язку з проведенням ним експертного дослідження по фотографіях транспортних засобів без їх фізичного обстеження визначити відповідність характеру пошкоджень обставинам дорожньо-транспортної пригоди не виявилося можливим. Однак утворення таких пошкоджень при зіткненні автомобілів під час дорожньо-транспортної пригоди не виключається.

Також безпідставними є доводи відповідача про порушення водіями - учасниками дорожньо-транспортної пригоди своїх обов'язків, передбачених п. 33-1-1 ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 надала для огляду належний їй пошкоджений транспортний засіб і такий огляд був проведений на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна» суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_12 03 лютого 2013 року (т. 1, а. с. 197-206). 29 січня 2016 року, тобто через два дні після дорожньо-транспортної пригоди, страхувальник ОСОБА_13 та водій пошкодженого автомобіля ОСОБА_3 подали до ПАТ СК «ПЗУ Україна» заяви про настання страхового випадку за формою, встановленою страховою компанією (т. 1, а. с. 106-116). Водії автомобілів - учасники ДТП - дали письмові пояснення ПАТ СК «ПЗУ Україна» з приводу цієї події, в яких виклали відомі їм обставини (т. 1, а. с. 102-105). Страховій компанії були надані всі необхідні документи.

Наведене свідчить про те, що позивач ОСОБА_3 як особа, що має право на отримання відшкодування, добросовісно виконувала свої обов'язки, визначені законом.

Доводи представника відповідача про те, що позивач не повідомила страховика та приховала наявність пошкоджень її автомобіля, які були отримані до дорожньо-транспортної пригоди, не підтверджується належними та допустимими доказами. Твердження цього представника про те, що наведена обставина унеможливлює визначення розміру заподіяної шкоди внаслідок ДТП, є надуманим і спростовується вищезгаданим звітом суб'єкта оціночної діяльності, складеним на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», в якому розмір шкоди визначений (т. 1, а. с. 197-206).

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як зазначалося вище, згідно із звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 14 лютого 2016 року на замовлення ПАТ СК «ПЗУ Україна», ринкова вартість належного позивачу транспортного засобу БМВ 530D до дорожньо-транспортної пригоди становить 250 135,28 грн., а вартість його відновлювального ремонту - 482 069,43 грн. (т. 1, а. с. 197-206).

З наведеного випливає, що транспортний засіб ОСОБА_3 вважається фізично знищеним, у зв'язку з чим вона має право на відшкодування різниці між вартістю її автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 4 постанови від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду.

На підтвердження ринкової вартості свого автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди позивач надала суду договір купівлі-продажу транспортного засобу від 09 лютого 2016 року, за яким вона відчужила ОСОБА_9 належний їй автомобіль БМВ 530D за 100 000 грн. (т. 1, а. с. 217-218). Виходячи з цього, різниця між вартістю транспортного засобу до та після пригоди становить 150 135,28 грн. (250 135,28 - 100 000).

Жодних інших доказів зазначеної обставини сторони суду першої інстанції не подали, а проведення призначеної судом автотоварознавчої експертизи виявилося неможливим у зв'язку з відсутністю об'єкта дослідження (т. 1, а. с. 148).

При цьому у вищезгаданому звіті № PZU/0313/16 ринкова вартість належного позивачу транспортного засобу БМВ 530D після дорожньо-транспортної пригоди не визначена.

Тому апеляційним судом в порядку виконання вимог ч. 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України з метою всебічного і повного з'ясування обставин справи представнику відповідача було запропоновано звернутися до спеціаліста, який складав звіт і обстежував пошкоджений автомобіль, для надання ним оцінки транспортного засобу після пригоди.

Представник відповідача надав апеляційному суду звіт № SOS-9, складений 27 квітня 2017 року (дата оцінки 03 лютого 2016 року) товариством з обмеженою відповідальністю «СОС Сервис Україна», згідно з яким орієнтовна ринкова вартість автомобіля БМВ 530D після пошкодження становить 79 169,29 грн. (т. 2, а. с. 6-12), що менше, ніж ціна, за яку ОСОБА_3 продала свій транспортний засіб. Виходячи із визначеної звітом вартості, різниця між вартістю автомобіля позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 170 965,99 грн. (250 135,28 - 79 169,29).

Отже в будь-якому випадку згідно з наданими сторонами суду доказами різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди перевищує встановлений вищезгаданими договорами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 26 січня 2016 року, забезпеченим транспортним засобом за якими був автомобіль Фольксваген-Кадді, номерний знак НОМЕР_3, ліміт відповідальності ПАТ СК «ПЗУ Україна» у загальному розмірі 150 000 грн. (т. 1, а. с. 2, 3).

Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в сумі 150 000 грн.

Виходячи з викладеного, давши правильну оцінку обставинам справи та дослідженим доказам, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Правова оцінка апеляційним судом висновку № 0154 від 29 лютого 2016 року інженерно-технічного дослідження спеціаліста ОСОБА_10 (т. 1, а. с. 95-100) наведена вище. Даний висновок повністю спростовується як наявними у ньому самому суттєвими протиріччями, так і сукупністю досліджених судом доказів, а саме - постановою судді Луцького міськрайонного суду від 08 лютого 2016 року в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_6, письмовими пояснення водіїв автомобілів безпосередньо після дорожньо-транспортної пригоди та письмовим поясненням водія ОСОБА_6 про пошкодження його автомобіля, що утворилися внаслідок ДТП, звітом № PZU/0313/16 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, складеним суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 14 лютого 2016 року, висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складеним 14 лютого 2017 року, поясненнями експерта ОСОБА_11 в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанцій, які підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди та причини і обставини її настання.

Те ж саме стосується і доводів апеляційної скарги щодо приховування позивачем всіх відомих їй обставин - наявності пошкоджень автомобілів, які були отримані до дорожньо-транспортної пригоди. Потерпіла у цій пригоді ОСОБА_3 у повному обсязі виконала свої обов'язки перед страховою компанією, передбачені ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і надала повне сприяння у розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди.

Відсутність представника відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції, в якому допитувався експерт, не вплинула на правильність вирішення спору. Вказаний представник брав участь в судовому засіданні апеляційного суду під час допиту експерта і мав можливість задати йому всі питання, що його цікавлять.

Доказів, які спростовували б наданий позивачем доказ про вартість її автомобіля БМВ після пошкодження (договір купівлі-продажу цього транспортного засобу), відповідач суду першої інстанції не надав. Однак наданий ним суду апеляційної інстанції доказ - вищезгаданий звіт № SOS-9, складений 27 квітня 2017 року товариством з обмеженою відповідальністю «СОС Сервис Україна», не лише не спростовує висновку суду щодо розміру страхового відшкодування, а й повністю підтверджує його, оскільки виходячи з цього звіту, різниця між вартістю автомобіля позивача до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 170 965,99 грн., що суттєво перевищує ліміт відповідальності відповідача за договорами страхування в розмірі 150 000 грн.

Що стосується клопотань представника відповідача про призначення апеляційним судом додаткової та повторної транспортно-трасологічних експертиз, то вони відхилені апеляційним судом, оскільки ґрунтовна відповідь на питання, яке заявник просив поставити на вирішення експерта, дана висновком судової транспортно-трасологічної експертизи по матеріалах даної цивільної справи, складеним 14 лютого 2017 року (т. 1, а. с. 150-155), експерт, який складав цей висновок, допитаний в судових засіданнях, транспортні засоби у тому вигляді, в якому вони були після дорожньо-транспортної пригоди, не можуть бути надані для дослідження, нових обставин та доказів, які не були в розпорядженні експерта при проведенні експертизи, суду не надано. Тому передбачених ст. 150 ЦПК України підстав для призначення додаткової та повторної експертиз немає.

Висловлені представником відповідача припущення про можливу, на його думку, фальсифікацію учасниками дорожньо-транспортної пригоди її обставин з метою незаконного отримання страхового відшкодування є голослівними і ніякими доказами не підтверджуються. Як пояснив вказаний представник в судовому засіданні апеляційного суду, з відповідними заявами у правоохоронні органи з метою проведення розслідування таких припущень ПАТ СК «ПЗУ Україна» не зверталося.

Таким чином, доводи апеляційної скарги повністю спростовуються вищенаведеними обставинами справи та дослідженими судом доказами, а визначених ст. 309 ЦПК України підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 08 червня 2017 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді