Справа № 183/297/17
№ 2/183/1173/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Демяненка Р.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитом, -

в с т а н о в и в:

19.01.2017 року Публічне акціонерне товариство «АКТАБАНК» (надалі - ПАТ «АКТАБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 42235,44 грн.

В обґрунтування свого позову ПАТ «АКТАБАНК» зазначає, що 11 квітня 2012 року між банком та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № /Т/972121 на споживчі потреби. Згідно за умовами договору банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності грошові кошти у формі разового кредиту в сумі 20000 грн., договором передбачена процентна ставка за кредитом у розмірі 0,01% річних та включається в суму щомісячного платежу. Крім того, відповідач зобовязався виплачувати банку щомісяця комісію у розмірі 600 грн., а у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу на термін, більше ніж 15 днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 50 грн. за кожен день прострочки.

Відповідач взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту у встановлений строк не виконував, у зв'язку з чим станом на 29.12.2016 року виникла заборгованість у розмірі 42235,44 грн., яка складається з 16666,98 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9,78 грн. простроченої заборгованості по відсоткам, 24558,68 простроченої комісії за обслуговування кредиту, штрафу у розмірі 1000 грн.

Зазначену суму заборгованості ПАТ «АКТАБАНК» просить стягнути з відповідача.

В судове засідання сторони не зявилися, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, представник відповідача сівацький А.М. в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 11.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством «АКТАБАНК» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № /Т/972121, у відповідності до якого банк надав позичальнику грошові кошти у формі разового кредиту у сумі 20000 грн., процентна ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,01% пічних та включається до щомісячного платежу, з кінцевою датою погашення заборгованості 10 квітня 2014 року (а.с. 7-8).

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, в результаті чого станом на 29.12.2016 року виникла заборгованість по тілу у кредиту у розмірі 16666,98 грн. та простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 9,78 грн., які підлягають стягненню на користь ПАТ «Актабанк», виходячи з наступного.

У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями статті 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК.

Вирішуючи позов в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 24558,68 грн. суд, керуючись ст. 360-7 ЦПК України, якою передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, бере до уваги посилання відповідача на наявність Постанови Верховного Суду України від 11 березня 2015 року по справі № 6-16 цс15.

Так, у відповідності до вимог ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У даному випадку, як свідчить поданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с. 5,6) останнє погашення комісії за обслуговування кредиту здійснювалося 17.09.2012 року.

Суд бере до уваги, що договір був укладений строком до 10.04.2017 року, однак з наступного дня виникнення заборгованості по комісії до дня предявлення позову позовна давність, визначена ст. 258 ЦК України, сплила, а тому сплив позовної давності та наявність заяви відповідача про застосування позовної давності є підставою для відмови у позові в частині стягнення простроченої заборгованості по комісії.

У відповідності до п.5.1 договору, на яку позивач посилається, як на підставу свого позову щодо стягнення штрафу у розмірі 1000 грн., у разі прострочення позичальником строків погашення щомісячного платежу на термін, більше ніж 5 календарних днів, в сумі, що перевищує 15 грн., позичальник сплачує банку штраф у розмірі 50 грн., за кожний прострочений місячний платіж.

Між тим, відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов в цій частині задоволенню не підлягає, стягнення штрафу у фіксованому розмірі діючим законодавством не передбачена.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «АКТАБАНК» обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за договором № /Т/972121 від 11.04.2012 року станом на 29.12.2016 року у розмірі 16666,98 грн. та відсотки у розмірі 9,78 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений позивачем при подачі позову судовий збір у розмірі 1600 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» заборгованість за кредитним договором № /Т/972121 від 11.04.2012 року станом на 29.12.2016 року у розмірі 16676,76 грн. (шістнадцять тисяч шістсот сімдесят шість грн., 76 коп.), яка складається з 16666,98 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 9,78 грн. простроченої заборгованості по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «АКТАБАНК» судовий збір в розмірі 1600 грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суду в десятиденний термін після його проголошення, а особи, що не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя Сорока О.В.