Провадження № 2/344/1123/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді Польської М.В.

при секретарі c/з ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку нерухомого майна в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася в суд до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку нерухомого майна 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 30.04.2016 року.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав з мотивів, викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги визнав, подавши письмову заяву.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30.04.2016 року померла ОСОБА_4, бабуся відповідача і мама позивача, що посвідчується Свідоцтвом про смерть (а.с.9) та Свідоцтвом про народження (а.с.11,12).

Померла була власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , а ще по 1/3 частки були сторони у даній справі, що вбачається з Свідоцтва про право власності (а.с.7,8).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина та зареєстровано спадкову справу 19.09.2016р., відповідач не подавала заяву на прийняття спадщини, а спадкоємцем майна є позивач (а.с.18). Разом з тим, позивач звернулася на отримання спадщини за законом до нотаруса, але не надала оригінал правовстановлюючого документу, тому їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії (а.с.17, 19-20).

Стаття 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Главою 86 ЦК, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Це знайшло також підтвердження у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування».

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004р визначено порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень, а підстави для державної реєстрації прав встановлені ст.19 вказаного Закону і до них, зокрема відносяться: договори, укладені в порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видані відповідно до вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, видані органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державні акти на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішення судів, що набрали законної сили; інші документи, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно.

Отже, позивач є першої черги спадкоємців за ст..1261 ЦК України, але право на майно не зареєстроване у встановленому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1216, 1261, 1297 ЦК України, Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», керуючись ст.ст. 10, 60, 174, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на частку нерухомого майна 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлої 30.04.2016 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга, подана після закінчення строків, установлених статтею 294 ЦПК України, залишається без розгляду, якщо апеляційний суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Суддя: Польська М.В.