Справа № 351/2094/13-ц
Провадження № 22-ц/779/1331/2017
Головуючий у 1 інстанції Собко В.М.
Суддя-доповідач Василишин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Пнівчук О.В.

секретаря Бойчук Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця по проведенню оцінки майна, зацікавлені особи: ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», старший державний виконавець ПВР управління ДВС ГТУЮ ОСОБА_3, за апеляційною скаргою ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на ухвалу Снятинського районного суду від 15 червня 2017 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця. Свою скаргу мотивувала тим, що заочним рішенням Снятинського районного суду від 01.11.2013 року було вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1, ОСОБА_5 на користь ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» з 1 957 297,83 грн. заборгованості за кредитним договором № 010/14-10/394G/94.

18.02.2014 року Снятинським районним судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП 42469027. В ході виконавчих дій було описано і арештовано належне скаржниці нерухоме майно, яке знаходиться в с.Долішнє Залуччя Снятинського району по вул.Шевченка, 1010.

17.09.2016 року оцінювачем було складено Висновок про вартість вищевказаного майна станом на 15.08.2016 року. Оцінка проводилася з метою визначення ринкової вартості, як стартової ціни для продажу нерухомого майна на відкритих торгах для задоволення майнових вимог ПАТ «ОСОБА_2 Аваль». Згідно даного висновку загальна вартість нерухомого майна складала 4 734 041,0 грн.

Вказаний звіт ОСОБА_1 оскаржила до Снятинського суду, у провадженні якого перебуває справа №351/2094/13-ц.

Однак 03 квітня 2017 року ОСОБА_1 отримала Висновок оцінювача про вартість нерухомо майна від 07.03.2017 року, згідно якого вартість майна становить 4 564 504,0 грн., що на 169 537,0 грн. менше, ніж визначено попереднім висновком станом на 15.08.2016 року.

ОСОБА_1 вважає, що Висновок оцінювача від 07.03.2017 року не відповідає приписам пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», оскільки оцінювач особисто не оглядав обєкт оцінювання, що позбавило його можливості мати уявлення про фактичне місце розташування об'єкта, його фізичний стан і характеристики.

З наведених підстав ОСОБА_1 просила визнати незаконними дії державного виконавця по оцінці майна, а Висновок оцінювача про вартість комплексу будівель і споруд від 07.03.2017 року скасувати.

Ухвалою Снятинського районного суду від 15 червня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця по проведенню оцінки майна задоволено.

Дії старшого державного виконавця ПВР управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області ОСОБА_3 визнано незаконними.

Висновок оцінювача про вартість комплексу будівель і споруд від 7 березня 2017 року скасовано.

ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на ухвалу суду подало апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Апелянт зазначив, що основним аргументом суду для скасування оцінки майна в оскаржуваній ухвалі є те, що оцінювач субєкт підприємницької діяльності не виїжджав на місце розташування нерухомого майна та не оглядав його особисто. Проте, суд не взяв до уваги, що у матеріалах виконавчого провадження міститься висновок оцінювача про вартість майна з долученими фотографіями, які робились незалежним оцінювачем при виїзді на місце знаходження майна.

Посилаючись на ст.11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», суд першої інстанції без дослідження будь-яких доказів та не отримавши пояснення самого оцінювача, прийшов до хибного висновку та прийняв помилкове рішення.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі суд посилається на доводи скаржника стосовно заниженої вартості описаного та арештованого майна. Однак, жодних доказів чи спростувань в обгрунтування того, що оцінка нерухомого майна є дійсно заниженою, скаржником не надано. Посилання на те, що вартість майна станом на 05.08.2016 року була вищою, ніж його вартість станом на 07.03.2017 року не заслуговують на увагу на не можуть бути підставою для скасування висновку про вартість майна, оскільки різниця в сумі 169 537,0 грн. є наслідком коливання цін на ринку нерухомості та не може бути підставою недостовірності оцінки нерухомого майна.

З наведених підстав апелянт просив скасувати оскаржувану ухвалу і постановити нову, якою в задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала в повному обсязі, просила її задоволити.

Сторона скаржника та ДВС представництво не забезпечили.

Вислухавши доповідача, пояснення сторони, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст.386 ЦПК України, скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа органу державної виконавчої служби, приватний виконавець не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, не працює на попередній посаді (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення прав чи свобод заявника.

Матеріалами справи встановлено, що на виконанні у ВПВР УДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області знаходиться виконавче провадження ВП 42469027 з примусового виконання виконавчого листа від 18 лютого 2014 року.

11 лютого 2015 року при здійсненні виконавчих дій було описано і арештовано належне ОСОБА_1 нерухоме майно, що знаходиться за адресою: с. Долішнє Залуччя Снятинського району, вул. Шевченка, 1010 і складається з: майстерні, загальною площею 736, 6 м.кв.; майстерні механічного загону №1, загальною площею 1194,9 м.кв; кузні, загальною площею 81, 3 м.кв.; нежитлової будівлі (склад) загальною площею 460,2 м.кв.; нежитлової будівлі (майстерня по ремонту автомобілів) загальною площею 559,1 м.кв..

В ході примусового виконання виконавчого провадження ВП 42469027 проведено оцінку майна, з метою визначення ринкової вартості, як стартової ціни для продажу орендованого майна на відкритих торгах для задоволення майнових вимог ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», згідно якої Висновком від 15.08.2016 р. встановлено загальну вартість належного ОСОБА_1 нерухомого майна на яке звернено стягнення, що знаходиться за вищевказаною адресою, яка складає 4734041,00 грн. (а.с.8).

31.01.2017 року на Звіт про незалежну оцінку вартості комплексу будівель та споруд від 15.08.2016 р. надано рецензію (а.с.-12).

Пізніше в ході примусового виконання виконавчого провадження ВП 42469027 повторно було проведено оцінку майна, з метою визначення ринкової вартості, як стартової ціни для продажу орендованого майна на відкритих торгах для задоволення майнових вимог ПАТ «ОСОБА_2 Аваль», згідно якої Висновком від 07.03.2017 р. встановлено загальну вартість належного ОСОБА_1 нерухомого майна на яке звернено стягнення, що знаходиться за вищевказаною адресою, яка складає 4564504,00 грн. (а.с.5).

Таким чином встановлено розбіжності у проведених оцінках на суму169 537,00 грн.,

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що всупереч вимогам ч. 6 ст. 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" та приписів п.50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", оцінювач особисто обєкт оцінювання не оглядав, ідентифікацію обєкта оцінювання та повязаних із ним прав не проводив, що позбавило його можливості мати уявлення про фактичне місце розташування обєкта, його фізичний стан і характеристики, а тому реальної оцінки майна вчинити не міг. Відідлом ПВР управління ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області з приводу вказаних розбіжностей у оцінках вартості описаного майна суду не представлено жодних пояснень, заявлені у скарзі вимоги нічим не спростовано.

Переглядаючи скаргу в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до такого висновку передчасно та без повного зясування фактичних обставин справи.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Законута інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.57 Закону України "Про виконавче провадження", визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження.

У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна.

Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Згідно зі статтею 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Статтею 9 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов'язковими до виконання суб'єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440 є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому ОСОБА_6, використовуються в інших національних стандартах. ОСОБА_6 (п.п. 50-55), зокрема, визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт №2 "Оцінка нерухомого майна", затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 №1442, є обов'язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб'єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Таким чином, оцінка нерухомого майна має здійснюватись у відповідності до Національного стандарту №2 "Оцінка нерухомого майна" з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади.

Так, згідно з приписами п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об'єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: - укладення договору на проведення оцінки, - ознайомлення з об'єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; - ідентифікація об'єкта оцінки та пов'язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; - вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; - узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; - складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об'єкта оцінки на дату оцінки; - доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об'єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Крім того, ст. 11 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб'єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Отже, виходячи з наведених норм, підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об'єктом оцінки шляхом доступу до нього.

Як розяснив Пленум ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.17 Постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень» від 07 лютого 2014 року №6, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи посадової особи державної виконавчої служби розглядаються судом за загальними правилами ЦПК з особливостями, встановленими статтею 386 ЦПК, за участю державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дії або бездіяльність якої оскаржуються.

Відповідно до ст.ст.177,179 ЦПК України, суд, заслухавши пояснення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, встановлює порядок з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються.

Порядок дослідження доказів визначається судом залежно від змісту спірних правовідносин і в разі потреби може бути змінений.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

З матеріалів справи вбачається, що такі містять копії двох висновків оцінювача про вартість нерухомого майна (від 15.08.2016 року та від 07.03.2017 року).

На висновок від 15.08.2016 року надано рецензію, у якій зазначено склад висновку (звіту) про оцінку майна, а саме - 1 том на 64 арк. (а.с.9-12).

Водночас наявна у матеріалах справи копія спірного висновку від 07.03.2017 року міститься на одному аркуші, з якого не вбачається, чи дотримано оцінювачем приписи п. 50 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав проведенню незалежної оцінки майна» щодо особистого огляду об'єкта оцінки.

Таким чином, матеріали справи не містять повного висновку від 07.03.2017 року з відповідними додатками до нього.

При вирішенні скарги суд першої інстанції не вжив достатніх заходів щодо витребування матеріалів виконавчого провадження, наявності таких доказів у іншого учасника процесу та не встановив фактичні обставини щодо здійснення такого, не перевірив на підставі отриманих матеріалів факт виїзду оцінювача на місце знаходження нерухомого майна та його особистого огляду, чим допустив порушення порядку вирішення даного питання при розгляді справи такої категорії, що згідно ст.312 ЦПК України є підставою для передачі питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» задоволити частково.

Ухвалу Снятинського районного суду від 15 червня 2017 року скасувати, а питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О. Пнівчук О.В.