АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження №22-ц/791/202/2017 р. Головуючий в І інстанції Скрипнік Л.А.
Доповідач Полікарпова О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2017 року січня місяця 25 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоОСОБА_1
суддівОСОБА_2
ОСОБА_3
за участі секретаряОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 липня 2015 року у справі за позовом кредитної спілки «Громада» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року кредитна спілка «Громада» (далі КС «Громада») звернулася до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому уточнивши позовні вимоги, посилається на те, що 09.07.2013 року між КС «Громада» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір №438, відповідно до умов якого останньому надано кредит в сумі 149 000 грн. строком до 09.07.2014 року під 46 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань, 09.7.2013 року було укладено договір поруки №438між КС «Громада» та ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10

Відповідачі порушили договірні зобов'язання по погашенню кредиту, а тому у них виникла заборгованість станом на 11.06.2015 року, яку вони відмовляються добровільно сплачувати. У звязку із наведеним, просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість по кредитному договору в розмірі 197 533,42 грн.

В ході розгляду справи ОСОБА_7 подав зустрічну позовну заяву до КС «Громада», в якій вказував на те, що після укладання даного договору відбулися суттєві зміни обставин, які вплинули на його фінансовий стан. Тому просив розірвати кредитний договір №438 від 09.07.2013 року укладений між ним та КС «Громада».

Ухвалою Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.07.2015 р. зустрічну позовну заяву ОСОБА_7 до КС «Громада», треті особи: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_11 про розірвання кредитного договору залишено без розгляду (а.с.110).

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 15.07.2015 р. позов КС «Громада» задоволено. Стягнено солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_11 на користь КС «Громада» заборгованість за кредитним договором №438 від 09.07.2013 року в сумі 197 533,42 грн., з яких: 148 999,01 грн. заборгованість за кредитом; 48 534,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Стягнено з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_11 на користь КС «Громада» судові витрати в сумі 1975,33 грн., відповідно по 395,06 грн. з кожного з відповідачів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь КС «Громада» в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №438 від 09.07.2013 р. в сумі 197 533,42 грн. скасувати, і ухвалити нове, яким в задоволенні позову КС «Громада» до ОСОБА_6 відмовити.

ОСОБА_7,ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 рішення суду не оскаржували, а тому щодо них апеляційним судом не переглядалось.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги КС «Громада», суд першої інстанції виходив з того, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими, оскільки виходять із умов укладених договорів та відповідають нормам чинного законодавства України, поручитель несе солідарну відповідальність разом з боржником за зобовязаннями по кредитному договору.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з такими висновками, оскільки суд першої інстанції дійшов їх у порушення норм матеріального права.

Відповідно положень ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно договору кредиту №438, укладеного 09.07.2013р. на строк 12 місяців до 09.07.2014 р. між КС «Громада» та ОСОБА_7, останній отримав кредит в сумі 149 000 грн. із сплатою 46% річних за користування коштами (а.с.5).

Вказані кредитні зобовязання забезпечені порукою ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, згідно договору поруки №438п від 09.07.2013 р. (а.с.7).

Умовами даного договору поруки, викладеними у пунктах 1.2, 1.3, 2.3 встановлено, що у разі невиконання боржником взятих на себе зобовязань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником за повернення суми кредиту, процентів за користування, підвищеного проценту, неустойки та інших штрафних санкцій.

Умовами п. 3.1 укладеного між позивачем і ОСОБА_6 договору поруки від 09.07.2013 р. зазначено, що договір набуває чинності з часу підписання і діє протягом трьох років після закінчення зобовязань позичальника і поручителя перед кредитором по кредитному договору.

З матеріалів справи вбачається, що умовами п.3.1 кредитного договору від 09.07.2013 р. позичальник ОСОБА_7, зобовязаний повертати кредит у відповідності до встановленого сторонами графіку щомісячних платежів (додаток №1 до кредитного договору), останній із яких мав бути внесений 09.07.2014 р. (а.с.6).

Однак, в звязку з неналежним виконанням зобовязання за кредитним договором у ОСОБА_7 станом на 11.06.2015р. виникла заборгованість в розмірі 197 533,42 грн., з яких 148 999,01 грн. заборгованість по тілу кредиту та 48 534,41 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості (а.с.77).

Статтею 553 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1, ч.2 ст.554 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст.1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Правовідносини з припинення поруки у звязку із закінченням строку її чинності регулюються частиною четвертою статті 559 ЦК України, яка передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобовязання не встановлено або встановлено моментом предявлення вимоги), якщо кредитор не предявить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України).

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування субєктивного права кредитора й субєктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "предявлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі №6-53цс14.

З договору поруки №438п від 09.07.2013 р. вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію протягом трьох років після закінчення зобовязання позичальника і поручителя перед кредитором за кредитним договором не є встановленим сторонами строком дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 цього Кодексу. Обумовлений договором строк дії поруки протягом трьох років після закінчення зобовязання не може вважатися встановленням конкретного строку ще й тому, що він залежить від субєктивного фактору (належності виконання позичальником кредитного зобовязання).

Отже, в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

КС «Громада» предявила позов до відповідачів 14.01.2015 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку основного зобовязання 09.07.2014 р., а саме в той час як порука вже була припинена.

У звязку з тим, що порука є строковим зобовязанням, чіткий строк дії договору поруки у договорі не визначений, не може вважатися таким строком і вказівка на дію договору протягом трьох років після закінчення зобовязання позичальника і поручителя перед кредитором, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст.559 ЦК України порука відносно ОСОБА_6 припинилася, а отже підстав для стягнення кредитної заборгованості з поручителя ОСОБА_6 не має.

Суд першої інстанції дослідивши ці обставини, безпідставно не взяв їх до уваги та прийшов до помилкового висновку про повне задоволення позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_6, як поручителя, а тому рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині.

Крім того, виходячи зі змісту ст. 88 ЦПК України, також не підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь КС «Громада» понесені позивачем судові витрати в розмірі 395,06 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 303, 304, 307, ст.309, 313-314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє від імені ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 15 липня 2015 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_6 на користь кредитної спілки «Громада» заборгованості за кредитним договором №438 від 09.07.2013 р. в розмірі 197 533,42 грн., та судового збору по 395,06 грн. скасувати і ухвалити нове, яким відмовити кредитній спілці «Громада» у задоволенні позову до ОСОБА_6.

Рішення апеляційного суду набирає чинності з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_2

підпис ОСОБА_3

Копія рішення оформлена 01 лютого 2017 року

Рішення набрало законної сили 25 січня 2017 року

Суддя О.М. Полікарпова

Секретар

судового засідання ОСОБА_4