Провадження № 6/263/186/2017
У Х В А Л А

11 вересня 2017 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Васильченко О.Г., при секретарі Добровольській Д.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі подання Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Центральним відділом державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області внесено подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1, посилаючись на те, що на виконанні у Центральному ВДВС м.Маріуполя знаходиться виконавче провадження № 47955552 з примусового виконання виконавчого листа № 263/11108/14-ц, виданого 19.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини. На теперішній час рішення суду не виконане, незважаючи на те, що державним виконавцем вжито усі заходи щодо його примусового виконання, встановлення належного боржникові нерухомого майна або транспортних засобів; рахунків або джерел доходів. Заборгованість по аліментам станом на 01.08.2017 року становить 16395 грн. У звязку з чим просять тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобовязань за рішеннями суду.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що вказане подання задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожен, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 4 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон з тимчасовим затриманням чи вилученням паспорту у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобовязання або особа ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Згідно вимог п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до вимог ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, обєкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обовязку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Зважаючи на викладені правові норми, можна зробити висновок, що першочерговими заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Державним виконавцем на підтвердження здійснення ним заходів щодо виконання рішення до подання додані: повідомлення Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області Територіального сервісного центру 1441 від 23.05.2017 року, про реєстрацію за ОСОБА_1 автомобілю ПВА, державний номер НОМЕР_1; відповіді на запити до Державної фіскальної служби України про джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб та про номери рахунків, відкритих юридичними особами та фізичними - особами підприємцями, Пенсійного фонду України про осіб - боржників, які отримують пенсії, та про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи, згідно яких боржник ОСОБА_1 на обліку в органах ДФС не перебуває, пенсію не отримує, за трудовими та цивільно-правовими договорами не працює.

Також суду надані копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2015 року, про розшук майна боржника від 07.06.2017 року, якою оголошено розшук автомобілю ПВА, державний номер НОМЕР_1; копія акту державного виконавця від 14.07.2017 року про вихід за місцем реєстрації боржника, згідно якого ОСОБА_1, зі слів дружини, знаходиться на заробітках.

З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх першочергових заходів примусового виконання рішення, виявлення у боржника нерухомого майна, на яке можна звернути стягнення.

Згідно ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі.

Проте, до матеріалів подання не додано доказів того, що боржнику відомо про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 263/11108/14-ц, виданого 19.06.2015 року Жовтневим районним судом м. Маріуполя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Суду не надано також доказів, що боржник без поважних причин не зявляється до відділу ДВС на виклики державного виконавця.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

З огляду на викладене суд вважає, що подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 є передчасним, а тому не знаходить підстав для задоволення подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 208-210, 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання Центрального відділу державної виконавчої служби м. Маріуполя Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.Г.Васильченко