У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2017 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Журавська О.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Деснянського районного суду м.Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Представник позивача подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Свою заяву про забезпечення позову представник позивача обґрунтовує існуванням, на її думку, ризику відчуження вищезазначеного нерухомого майна, оскільки, вже наявні виконавчі провадження по іншим рішенням судів, де ОСОБА_3 є боржником та вже виконавчою службою накладено арешт на все його майно.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України, передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене в заяві представника позивача обґрунтування не надає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.151 - 153, 210, 294 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: