АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/8/17 Доповідач - Хома М.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючої - Хоми М.В.

суддів - Кузьма Р. М., Костів О. З.,

секретар - Танцюра О.В.

з участю представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2015 року по справі за позовом комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води,

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014 року комунальне підприємство теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" звернулось в суд із вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 8440,97 грн заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. Вимоги обгрунтовані тим, що позивач здійснює забезпечення тепловою енергією та гарячою водою житла, яке належить відповідачці. За надані послуги ОСОБА_1 зобов'язана щомісячно здійснювати на рахунок підприємства оплату за затвердженими у встановленому законом порядку тарифами. Однак, остання свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого за період з 1.11.2010 року по 1.12.2013 року виникла вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 8440,97 грн. та понесені судові витрати розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 16 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Вказує, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки між позивачем та відповідачем не укладалась угода про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, жодних послуг позивача вона не отримувала, так як в квартирі встановлено індивідуальне опалення.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника КП "Тернопільміськтеплокомуненерго", яка вважає рішення суду законним та обґрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка як споживач послуг, які надає позивач, не виконувала передбаченого чинним законодавством обов"язку щодо оплати за спожиті послуги опалення та гарячого водопостачання, тому слід стягнути з неї заборгованість за період з 1.11.2011 року по 1.12.2013 року у сумі 8440 грн. 97 коп.

Колегія суддів погоджується з висновками суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за спожиті послуги, однак рішення суду підлягає зміні щодо суми стягнення, враховуючи такі мотиви.

Судом встановлено, що станом на момент вирішення справи ОСОБА_1 була власником квартири АДРЕСА_1.

У зазначений в позові період позивач здійснював забезпечення вказаного житла тепловою енергією та гарячою водою, у зв'язку з чим відкрито особовий рахунок для проведення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію та гарячу воду.

Договір про надання послуг між сторонами не укладався.

З 01.01.2010 року по 01.12.2013 року відповідачка не вносила плату за спожиті послуги, через що утворилася заборгованість в розмірі 8440 грн. 97 коп., про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість за опалення та гаряче водопостачання від 11 листопада 2014 року.

Відповідно до п.5 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Хоча у частині 1 статті 19 вказаного Закону визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п.5 ст. 20 зазначеного Закону обов"язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 20 квітня 2016 року у справі 6-2951цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для застосування судами.

Отже, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відсутність між позивачем та відповідачем договору свідчить про відсутність підстав для оплати за отримані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Разом з тим, чинним законодавством встановлено 3-річний строк позовної давності, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Період заборгованості згідно позовних вимог - з 01.01.2010 року по 01.12.2013 року. Позовну заяву подано 11.12.2014 року.

ОСОБА_1 заявила про застосування строку позовної давності у заяві про перегляд заочного рішення та в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи, що про розгляд справи у 2014 році, про дату судового засідання 24 лютого 2015 року ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена, у матеріалах справи відсутні докази щодо належного її повідомлення, в перегляді заочного рішення їй було відмовлено, отже, вона була позбавлена з незалежних від неї причин можливості заявити клопотання про застосування строків позовної давності у суді першої інстанції, тому за вказаних обставин колегія суддів приймає до уваги заяву відповідачки про застосування строків позовної давності.

Отже, враховуючи дату подання позову, до стягнення підлягає заборгованість за 3-річний період до звернення в суд, тобто з грудня 2011 року.

У стягненні заборгованості за період з 1.11.2010 року по 1.12.2011 року слід відмовити у зв"язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

За таких обставин рішення суду щодо суми стягнення підлягає зміні, замість 8440 грн. 97 коп. слід стягнути 5 462 грн. 90 коп.

В решті, а саме в частині стягнення судового збору, рішення слід залишити без змін, так як у даному випадку зміна суми стягнення не впливає на суму судового збору, яка сплачена позивачем у мінімальному розмірі.

Доводи апеляційної скарги про те, що послугами позивача ОСОБА_1 у зазначений у позовній заяві період не користувалася, так як квартиру АДРЕСА_1 купила у 2008 році з уже встановленим індивідуальним опаленням, колегія суддів вважає голослівними.

Згідно з п. 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.

Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання затверджено наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі - Порядок). Порядком установлено, що для вирішення питання відключення споживача від мережі центрального опалення (далі - ЦО) він повинен звернутися до міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мережі (далі - Комісія) з відповідною письмовою заявою. Комісія після вивчення наданих власником документів приймає відповідне рішення, яке оформляється протоколом. При позитивному рішенні заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО. Проект індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мережі ЦО виконує проектна або проектно-монтажна організація на підставі договору із заявником. Проект узгоджується з усіма організаціями, які видали технічні умови на підключення будинку до зовнішніх мереж. Відключення приміщень від внутрішньобудинкової мережі ЦО виконується монтажною організацією, яка реалізує проект. По закінченні робіт складається акт про відключення від мережі ЦО і подається заявником до Комісії на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Жодних доказів відмови від централізованого теплопостачання, відключення у встановленому законом порядку належної ОСОБА_1 квартири від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, яке б здійснювалось нею чи попереднім власником квартири, відповідачкою не представлено.

Пояснення представника ОСОБА_1 про те, що хоча й відсутні будь-які документи щодо відключення квартири АДРЕСА_1 від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води, однак даний факт можна підтвердити, провівши судову експертизу, колегія суддів вважає безпідставними, так як з представленого нею технічного паспорта, виготовленого 14.04.2014 року на приміщення по АДРЕСА_1 вбачається, що вказане приміщення переобладнане в аптеку, тобто на даний час квартири АДРЕСА_1, немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 лютого 2015 року змінити в частині суми стягнення заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального підприємства теплових мереж "Тернопільміськтеплокомуненерго" Тернопільської міської ради заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в сумі 5 462 грн. 90 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Хома