Справа №709/1482/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року смт.Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Левченко В.В.,

за участі секретарів - Нікітенко В.Г., Миць Н.В.,

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

третьої особи - ОСОБА_4,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про виділ частки зі спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири та грошового вкладу в порядку спадкування,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що з 19 жовтня 2015 року помер її чоловік ОСОБА_5, який постійно проживав в смт.Чорнобай.

В період шлюбу вони придбали квартиру в смт.Чорнобай по вул.Центральна (Леніна), 81, кв.24, яка була зареєстрована за ОСОБА_5, а тому вона була спільною сумісною власністю подружжя.

Заповіту ОСОБА_5 не складав. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, а також спадкоємцями є їхній син ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 від першого шлюбу ОСОБА_2.

ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на її користь, подавши відповідну заяву до Чорнобаївської державної нотаріальної контори, а тому їй належить 2/3 спадщини чоловіка.

Також в склад спадкового майна входить грошовий вклад в АТ «Ощадбанк» у сумі 1340 гривень.

Посилаючись на те, що вона не може оформити свої спадкові права на вказану частину квартири, оскільки у неї з відповідачем мається спір щодо розміру його частки, позивач просить суд виділити її 1/2 частину спірної квартири з спільного сумісного майна подружжя, визнати за нею право власності як на частку в спільному майні подружжя (1/2 частки) та в порядку спадкування за законом (2/6 частки), а всього на 5/6 частин спірної квартири, а також визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини грошового вкладу.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просила задовольнити на підставах викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог. В письмових запереченнях вказали, що позов предявлено до неналежного відповідача, позовні вимоги про виділення і визнання права власності на частку в спільному майні подружжя повинні розглядатися виключно в провадженні про поділ майна подружжя, спірна квартира була особистою власністю ОСОБА_5, оскільки набута ним як членом ЖБК, а тому відповідачу належить 1/3 частина спадкового майна, за умови, що третя особа відмовився від спадщини на користь позивача.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити на підставах викладених у позовній заяві. Пояснив, що дійсно відмовився від спадщини на користь матері.

Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.

17 вересня 1983 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_6 та позивачем ОСОБА_1 (а.с.9).

ОСОБА_5 був членом Житлово-будівельного кооперативу «Колос», за ним обліковується спірна квартира та вартість квартири станом на 1989 рік сплачена повністю, що підтверджується відповідною довідкою від 01 листопада 2016 року (а.с.84).

На підставі рішення виконкому Чорнобаївської селищної ради від 29 квітня 2006 року ОСОБА_6 видано свідоцтво серії САА №895924 від 12 травня 2006 року про право власності на спірну квартиру (а.с.11).

19 жовтня 2015 року помер ОСОБА_5, який постійно проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8, 10).

Заповіту ОСОБА_5 не складав. З наданої суду копії спадкової справи (а.с.99-103) вбачається, що позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, а також спадкоємцями є їхній син ОСОБА_4 та син ОСОБА_5 від першого шлюбу ОСОБА_2. Проте ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь позивача, подавши відповідну заяву до Чорнобаївської державної нотаріальної контори (а.с.100), а тому позивачу належить 2/3 частини спадщини ОСОБА_5

Згідно висновку експерта №749/16-23 від 20 грудня 2016 року (а.с.61-73) ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 станом на 02 липня 2016 року (день подачі позову) становить 397885 грн., а на станом на 06 вересня 2016 року (день винесення ухвали про призначення експертизи) 408723 грн.

За положеннями частин 1, 3 ст.15 Закону України «Про власність» (в редакції від 31 березня 2005 року на час набуття спірної квартири у власність) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за кооперативну квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває право власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом.

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Відповідно до ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч.1 ст.70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи встановлені судом обставини та зазначені положення закону спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_6 та ОСОБА_1, а тому позов в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири, як на частку в спільному майні подружжя, підлягає до задоволення.

Що стосується позовних вимог про визнання за позивачем права власності на 2/3 частин спадкового майна в порядку спадкування після померлого чоловіка, то суд зазначає наступне.

За положеннями ч.1 ст.1269 ЦК України,- спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1269 ЦК України,- спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частина перша ст.1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім'я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

ОСОБА_7 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 також роз'яснено, що у разі якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Суд вважає, що позов ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 2/3 частини спадкового майна задоволенню не підлягає, оскільки відсутність умов для одержання нею в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними та допустимими доказами, а саме постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Суд вважає, що відповідачем, у відповідності до ст.60 ЦПК України, не доведена належними та допустимими доказами та обставина, що спірна квартира була особистою приватною власністю спадкодавця.

Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, позов предявлений до неналежного відповідача, оскільки у відповідності до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи те, що відповідач заперечує право позивача на 1/2 частину спірної квартири, як на частку у спільному майні подружжя, вважаючи, що дана частка входить до складу спадщини, а тому саме він є належним відповідачем по даній справі.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та визнає за позивачем право власності на 1/2 частину спірної квартири, як на частку у спільному сумісному майні подружжя, а в задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України,- якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи (а.с.7) та звільнена від сплати судового збору, а тому суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, виходячи з ринкової вартості квартири на день подачі позову, яка становить 397885 грн. Таким чином до стягнення підлягає 1989 грн. 43 коп. (вартість 1/2 частини квартири становить 397885 / 2 = 198942,50 грн. та 1% від цієї суми складає 1989 грн. 43 коп.).

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_4 про виділ частки зі спільного майна подружжя та визнання права власності на частину квартири та грошового вкладу в порядку спадкування - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, жителькою АДРЕСА_2, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3, як на частку в спільному майні подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у сумі 1989 (одна тисяча вісімдесят девять) гривень 43 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Черкаської області через Чорнобаївський районний суд.

Повний текст судового рішення виготовлений 10 лютого 2017 року.

Суддя Чорнобаївського

районного суду ОСОБА_8