Справа № 481/1098/16-ц
Провадж.№ 2/481/29/2017
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

05.01.2017 року Новобузький районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Вжещ С.І.,

при секретарі Юхименко Т.М.,

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новий Буг Миколаївської області цивільну справу за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачкою кредитних зобовязань, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 18.10.2011 року, яка виникла станом на 31.08.2016 року у сумі 11590 грн. 60 коп., яка складається з: 247 грн. 66 коп. - заборгованість за кредитом, 7314 грн. 82 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3000 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована складова), 528 грн. 12 коп. штрафу (процентна складова) та судові витрати у розмірі 1378 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити .

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягала на необґрунтованості позову, не заперечувала отримання відповідачем кредиту у розмірі 247 грн., але наголошувала, що кредит нею погашено у повному обсязі. Відповідач стверджувала, що з 2013 року вона кредитною карткою не користувалась, оскільки боргові зобовязання нею були виконані. Пояснила також, що до суду подала заяву про застосування строку позовної давності та вважає, що відповідачем пропущено такий строк, а тому у позові йому слід відмовити.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.10.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, який складається із анкети-заяви, довідки про умови кредитування, умов та правил надання банківських послуг, тарифів, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 250 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Зазначені умови викладені у заяві позичальника при отриманні кредиту від 18.10.2011 року, а не у кредитному договорі, однак вказана заява містить ознаки такого договору. Згідно вказаної заяви ОСОБА_1 підтвердила, що ознайомилась та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами банку, які були надані їй у письмовій формі, про що свідчить її підпис (а.с.6 зворот).

Згідно з частиною 1 статті 6 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

В суді факт отримання 18.10.2011 р. від ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК» грошових коштів та кредитної картки відповідачкою не заперечувався та підтверджується матеріалами справи. Строк дії кредитної карти 06/15, що вбачається з її копії, наданої суду відповідачкою.

Відповідно до ст.ст. 1049,1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Із виписки про рух коштів по картковому рахунку № 588952980 за період з 18.10.2011 р. по 17.11.2016 року ОСОБА_1, встановлено, що останнє зняття коштів з кредитної карти здійснено ОСОБА_1 19.10.2013 року на суму 250 грн., а останнє погашення боргу 16.11.2013 року в сумі 50 грн. Зазначені обставини відображені і у наданому банком розрахунку заборгованості і в судовому засіданні відповідачкою не спростовані.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що заборгованість за кредитом ОСОБА_1 погашалась оплатою готівкових коштів через банківські термінали, що підтверджується рухом коштів по належному відповідачеві картковому рахунку № 588952980 .

Отже, ОСОБА_1, здійснюючи часткове погашення боргу по кредиту, визнавала тим самим факт укладення нею з ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" договору, який повинен виконуватись належним чином.

Згідно з ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання).

Відтак, суд приходить до висновку, що доведеним є факт укладення між сторонами договору, який складається не лише з заяви позичальника, а також з Умов та правил надання банківських послуг.

Укладений між сторонами кредитний договір є дійсним, а тому підлягає виконанню.

Відповідно до умов договору держателю картки у користування надана платіжна картка, яка згідно п. 15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказх коштів в Україні» є власністю емітента ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і надається клієнту відповідно до умов договору.

ОСОБА_1, отримавши кредитний ліміт на картку, активно користувалась кредитними коштами, що підтверджується випискою про рух коштів по картковому рахунку відповідача.

ОСОБА_1, заперечуючи проти позову, подана заява про застосування строку позовної давності до основної та додаткової вимоги позивача.

Відповідно до ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно зі ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Крім того, відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил надання банківських послуг строк позовної давності щодо вимог Банку по поверненню кредиту, сплати відсотків за користування кредитом , неустойки, пені, штрафів, витрат Банку складає 50 років.

Враховуючи, що останній платіж по поверненню кредиту відповідачкою ОСОБА_1 було здійснено 16 листопада 2013 року, то у ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК» виникло право предявляти вимоги до відповідача щодо виконання порушеного зобовязання по повернення кредиту, в тому числі процентів на користування кредитом, починаючи з 17 листопада 2013 року протягом наступних трьох років по 17 листопада 2016 року.

ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з цим позовом 11 жовтня 2016 року, тобто в межах строків позовної давності.

Після листопада 2013 року ніяких операцій по кредитній картці ОСОБА_1 не здійснювала і після закінчення строку дії картки, в червні 2015 року, нової картки не отримувала.

Виходячи з викладеного, заперечення відповідачки в частині застосування строку позовної давності не можуть бути прийняті судом, так як такий строк позивачем не пропущений.

Проте суд у повній мірі із наданим банком розрахунком заборгованості погодитися не може.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачена сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строковихів платежів, який у наданому банком розрахунку визначено як судовий штраф 528, 12 грн. та нарахований штраф 500 грн., що складає 1028,12 грн.

У той самий час, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору.

Ураховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року висловлена у справі № 6-2003цс 15, яка згідно положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Ураховуючи наведене, вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 пені у розмірі 3000 грн. та штрафу у розмірі 500 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, з урахуванням зазначеного, з відповідачки підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 8090,60 грн. (247, 66 грн. тіло кредиту + 7314,82 грн. проценти + 528,12 грн. штраф = 8090,60 грн.)

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв'язку із частковим задоволенням позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню понесений і документально підтверджений судовий збір у розмірі 1378 гривень.

Керуючись ст. ст. 5-8,10,11, 88, 212-218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА ОСОБА_2 "ПРИВАТБАНК (ЄДРПОУ 14360570, МФО 305299, р/р 3111) суму боргу за кредитним договором № б/н від 18.10.2011 року у розмірі 8090( вісім тисяч девяносто) гривень 60 копійок та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1378( одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області через Новобузький районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

У разі неподання особами, які беруть участь у справі апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили.

Суддя