АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1914/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 53, 55 Позарецька С. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б., Бондаренка С. І.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2017 року ОСОБА_6 пред'явив позов до ПАТ «Черкасиобленерго» про стягнення заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 12.03.2010 року працював у ПАТ «Черкасиобленерго», а з 01.07.2015 року на посаді начальника відділу по роботі з корпоративними клієнтами. 26 червня 2017 року звільнений з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у зв'язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору.

Позивач зазначає, що на день його звільнення відповідачем нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з січня 2017 року по 26 червня 2017 року у сумі 70 263 грн. 93 коп.

Відповідач мотивував відмову у виплаті заробітної плати відсутністю грошових коштів.

З таких підстав ОСОБА_6 просив суд стягнути з ПАТ «Черкасиобленерго» на його користь нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 70 263 грн. 93 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 27.06.2017 року по 06.07.2017 року в сумі 4 921 грн. 79 коп., та моральну шкоду в сумі 35 000 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2017 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в розмірі 10 834 грн. 98 коп.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 500 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» судовий збір в дохід держави в сумі 640 грн.

Стягнуто з ПАТ «Черкасиобленерго» судовий збір на користь ОСОБА_6 в сумі 640 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Черкасиобленерго» просить рішення суду скасувати, як незаконне, необґрунтоване, винесене з грубим порушення норм матеріального та процесуального права, а по справі ухвалити нове рішення яким в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_6, з 12 березня 2010 року працював у ПАТ «Черкасиобленерго» , в тому числі з 01 липня 2015 року - на посаді начальника відділу по роботі з корпоративними клієнтами служби збуту електроенергії.

Наказом № 404-п від 23.06.2017 року ОСОБА_6 було звільнено з роботи з 26.06.2017 року на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України.

Звертаючись до суду позивач посилається на те, що відповідачем не проведено розрахунку по нарахованій заробітній платі , яка станом на 26.06.2017 року становить 70 263 грн.

Також судом було встановлено і не заперечував позивач, що на час розгляду справи у суді ПАТ «Черкасиобленерго» повністю розрахувався перед позивачем по виплаті нарахованої заробітної плати, що підтверджується довідками № 5204/040201 від 07.08.2017 року та № 5281/09-03 від 10.08.2017 року.

Так як ПАТ «Черкасиобленерго» порушив законодавство про оплату праці та не виплатив позивачу своєчасно належну йому заробітну плату за період з січня 2017 року по 26 червня 2017 року , то позивач відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» має право на стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, незалежно від її нарахування роботодавцем, в розмірі 10 834 грн. 98 коп., який не спростований сторонами .

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, то відповідно до статей 15 ЦК України кожна особа має право на захист цивільних прав та інтересів у разі їх порушення.

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється статтею 2371 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування шкоди визначається законодавством.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

Підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 2371 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від працівника прикладення додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (статті 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Отже компенсація завданої моральної шкоди не поглинається самим фактом відновлення становища, яке існувало до порушення трудових правовідносин, шляхом виплати заробітної плати.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин невиплати належних йому грошових сум відшкодування моральної шкоди на підставі статті 2371 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про стягнення моральної шкоди, розмір якої відповідає чинному законодавству та обставинам справи і є справедливим.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Черкасиобленерго» на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 серпня 2017 року відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :