Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6051/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2016 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі

головуючого судді Кондрацької Н.М.

при секретарі Мелещенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

До Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. У позові зазначає, що 17.12.2015 року, відповідно свідоцтва про смерть 1-СР № 284073, виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області 07.07.2016 року, у віці 78 років померла ОСОБА_3 - рідна бабуся ОСОБА_1. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР № 419216 від 28.09.1984 р. та Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України про народження батька позивача ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем першої черги міг бути батько позивача - ОСОБА_4, але він помер 10.01.1992 року. Таким чином, позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом, як рідний внук померлої ОСОБА_3 Саме пропущення строку для прийняття спадщини позивачем стало підставою для звернення з даним позовом до суду. Поважність пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 обґрунтовується наступним. ОСОБА_1 є єдиним рідним онуком ОСОБА_3 Від самого народження та більшу частину свого дитинства він зі своїми батьками проживав разом з бабусею в її квартирі, навіть після смерті батька ОСОБА_4, який помер у 10.01.1992 році. Але з часом, в звязку з життєвими обставинами, позивач був змушений разом з матірю переїхати до іншого місця проживання. Відносини з бабусею весь час підтримували. Після появи у неї співмешканця - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступово доступ до бабусі та її помешкання було обмежено. На думку позивача причиною стало те, що одного разу між ним та співмешканцем бабусі виникли суперечки, щодо зловживання ОСОБА_5 спиртними напоями. Але, позивач та його мати продовжували спілкуватись з бабусею по телефону та передавали передачі з продуктами харчування через співмешканця, даний факт можуть підтвердити сусіди, які особисто неодноразово бачили сам факт передачі продуктів ОСОБА_5 В послідуючому на телефонні дзвінки відповідав лише ОСОБА_5 та повідомляв, що бабуся спить, вона не може відповісти, що у них все в порядку, і допомога їм не потрібна - вони оформили житлову субсидію і їм достатньо пенсій. Про факт смерті бабусі - ОСОБА_3 позивачу взагалі не було нічого відомо, оскільки ОСОБА_5 взагалі скривав від нього цей факт. Те, що ОСОБА_5 приховав від рідного внука факт смерті ОСОБА_3 пояснюється тим, що він боявся залишитись без місця проживання, оскільки ще за життя бабуся говорила позивачу, що він є єдиним спадкоємцем і що рано чи пізно квартира буде йому. Про смерть бабусі позивачу стало відомо від сусідів лише в липні 2016 року, коли він з сім»єю, навідався до неї після того, як тривалий час телефон не відповідав. Саме тоді й стало відомо про смерть співмешканця ОСОБА_5 Крім того, причиною пропуску строку стало те, що рідний син позивача - ОСОБА_6 дуже хворів, постійно в проміжках між роботою, потрібно було доглядати дитину, відвідувати лікарів, процедурні кабінети, здавати аналізи, тощо. Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 було отримано позивачем лише 07.07.2016 р. При зверненні до приватного нотаріуса для оформлення спадщини стало відомо, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3, яка померла 17.12.2015 року, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 вже заведена в Першій черкаській державній нотаріальній конторі за заявою ОСОБА_2. Таким чином відповідачем по даній справі є особа що звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто та, яка також претендує на спадкове майно після смерті ОСОБА_3, що померла 17.12.2015 року, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1. Просили визначити ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини, що відкрилась 17.12.2015 року після смерті ОСОБА_3, останнє місце реєстрації: АДРЕСА_1 терміном три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали вимоги з підстав наведених у позові. Додатково пояснили, що позивач останній раз спілкувався з бабусею ОСОБА_3 у грудні 2015 року, потім йому чинив перешкоди ОСОБА_5, якого позивач найняв для догляду за бабусею. Причиною пропуску строку для прийняття спадщини було те, що він дізнався пізно про смерть ОСОБА_3, а саме у липні 2016 року, у позивача часто хворіла дитина, він проводив час з хворою дитиною у лікарні та був, окрім цього, зайнятий на роботі.

Під час розгляду справи по суті позивач ОСОБА_1, його представник згідно доручення ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 змінили підстави з приводу чого пропустив позивач строк для прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_10 пояснив, що позов писала його представник ОСОБА_7, він не читав, що вона писала, а просто поставив свій підпис під позовом. Пояснив, що пропустив строк для прийняття спадщини через юридичну необізнаність та через те, що його невірно консультували нотаріуси, до яких він звернувся.

Представник ОСОБА_8 не змогла пояснити суду причини зміни ОСОБА_1 підстав позову, а саме чому він пропустив строк для прийняття спадщини.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_9 пояснив, що ОСОБА_1 не вірно був проінформований нотаріусами з приводу порядку отримання спадщини.

Представник ОСОБА_2 адвокат ОСОБА_11 просив відмовити у задоволенні позову з підстав наведених у запереченні та пояснив, що позивачем не було надано належних доказів, що він звертався до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини та йому в цьому було відмовлено. Окрім того, в наданій копії медичної картки зазначено, що мати ОСОБА_8 зверталась з дитиною тричі до лікаря для чергових оглядів. Звернув увагу суду на те, що якщо брати до уваги те, що позивач і звертався до нотаріусів, та всі три нотаріуси не могли його невірно інформувати щодо порядку прийняття спадщини.

Представник Черкаської міської ради згідно довіреності просив відмовити у позові з підстав не доведеності поважності причини пропуску прийняття спадщини.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані матеріали, судом встановлені такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 народився 09.08.1984 року, його батьком є ОСОБА_4 (свідоцтво про народження від 28.09.1984 серія ІІ СР 419216).

Відповідно до Витягу з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 07.07.2016 матір»ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3.

Згідно наданих копій свідоцтв про смерть ОСОБА_4 помер 10.01.1992, а ОСОБА_4 .Г.Г 17.12.2012.

Як зазначено у відповіді від 11.11.2016 завідувача Першої черкаської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 роз»яснений порядок прийняття спадщини.

Відповідно до наданої копії медичної картки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, 13.12.2015 до дитини викликався лікар з приводу «фолікулярної ангіни, ГРІ, ринофарингіт» та мати відмовилась від госпіталізації, в подальшому обстеження проходили «на дому» до 21.06.2016.

Як зазначено у відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 07.11.2016 ОСОБА_1 звертався до неї у травні 2016 за консультацією про можливість прийняття спадщини після смерті бабусі при наявності складеного від її імені заповіту на іншу особу, було надано консультацію та роз»яснено ст.ст. 1223, 1241 ЦК України.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом встановленого строку, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.

Згідно п. 24 вищевказаної постанови Пленуму особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Заява про прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини особисто. Зі змісту п. 2.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5вбачається, що письмову заяву про прийняття спадщини та відмову від неї може бути надіслано поштою. Надіслання заяви про прийняття спадщини поштою передбачено п. 3.5. гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Виходячи зі змісту ст. 1272 ЦК України позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається:

1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори;

2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов'язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, поважними причинами пропуску строку можна вважати, зокрема: тривалу хворобу спадкоємців; велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов'язані з тривалими відрядженнями, у тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

З урахуванням викладеного вище, суд не вбачає підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивачем не було надано суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про прийняття спадщини є поважними, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України є переважно письмові докази - довідки медичних установ про стан здоров'я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України.

З копії медичної картки дитини ОСОБА_1, на які посилається позивач, як на підтвердження тривалої хвороби дитини, вбачається, що він лікувався вдома під наглядом матері, а отже позивач мав можливість звернутися у вказаний період до нотаріуса.

Окрім цього, вважаючи на відповідь приватного нотаріуса ОСОБА_12 позивач вже був у травні 2016 року обізнаний про укладений не на його ім»я заповіт, що не перешкоджало позивачу звернутися із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

При цьому, суд звертає увагу, що за правилами п. 3.5. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р № 296/5, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позивач мав можливість подати заяву нотаріусу, направивши її поштою, але такі дії ним теж не вчинялися.

Отже, хвороба дитини не може бути визнано поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, оскільки стан здоров'я дитини та одночасне піклування про неї матері домогосподарки не позбавляли позивача можливості виділити час, отримати юридичну консультацію, та звернутися із заявою до нотаріуса, в тому числі і шляхом надіслання її поштою.

Окрім того, суду не були надані жодні підтверджуючі дані про місце роботи позивача, його графік роботи, як на підставу причини пропуску строку прийняття спадщини, а саме постійною зайнятістю.

Суд також зауважує, на те, що ОСОБА_1 та його представникам роз»яснювалась ч. 1 ст. 31 ЦПК України щодо того, що позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Однак, не зважаючи на це, позивач ОСОБА_1, його представник згідно доручення ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 змінили підстави та зазначали, що їм було не відомо про підстави зазначені у позові та просили задоволити позовні вимоги з підстав юридичної необізнаності та невірної консультації нотаріусів.

Оскільки доводи позивача не ґрунтуються на безспірних доказах, що містяться у справі та нормах чинного законодавства, тому суд не вбачає підстав для визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними і вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст. 1270,1272 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 174, 197, 209, 212, 213, 214, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Черкаської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Черкаської області через Придніпровський районний суд м. Черкаси протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_13