Справа № 461/6163/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1238/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Крайник Н.П., Мельничук О.Я.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, представника Галицької РА ОСОБА_6, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та його неповнолітнього сина ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення, позбавлення права користування житловим приміщенням, а також до Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про зобов'язання зняти ОСОБА_4 та його неповнолітнього сина ОСОБА_4 з реєстрації,-

ВСТАНОВИЛА:

22 вересня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2015 року йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_4 зареєстровані у вказаній квартирі, як піднаймачі, добровільно зніматися з реєстрації не бажають.

З урахуванням зазначених обставин позивач на підставі ч.1 ст.317, ст.ст.319,320,321,325 ЦК України просив:

усунути йому перешкоди у користуванні власним майном квартирою за адресою: м. Львів, вул. Медова,7/12, яка належить йому на праві особистої власності за Законом, шляхом примусового виселення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та позбавити їх права користуватися вказаним житловим приміщенням;

зобов'язати Галицьку районну адміністрацію Львівської міської ради зняти з реєстрації ОСОБА_4 та ОСОБА_4 за адресою м. Львів, вул. Медова,7/12 (а.с.1-3).

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3

В апеляційній скарзі посилаються на те, що висновки суду про продовження терміну чинності договору на здачу житлової площі у винайм від 22 вересня 2008 року, ще на п'ять років, тобто з 22 вересня 2013 року по 22 вересня 2018 року є необґрунтованим.

Зазначають, що ОСОБА_2 набув прав та обов'язків власника квартири АДРЕСА_2 - 17 грудня 2015 року, і до нього перейшли права та обов'язки спадкодавця наймодавця по договору від 22 вересня 2008 року.

Тобто 22 вересня 2013 року не існувало фізичної особи, яка могла відповідати по умовах договору на здачу житлової площі у винайм.

Безпідставним є також твердження, що позивач не надав суду доказів про відправлення та вручення відповідачу попередження про розірвання договору найму житла від 22 вересня 2016 року

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5, представника Галицької РА ОСОБА_6 щодо заперечення на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом та матеріалами справи установлено, що згідно з договором на здачу житлової площі у винайм від 22 вересня 2008 року, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, квартира АДРЕСА_3 надавалась відповідачу у найм безоплатно та на постійній основі (а.с.76).

ОСОБА_7 (хресна ОСОБА_4 старшого) померла 09 березня 2013 року.

На даний час власником квартири за адресою: м. Львів, вул. Медова, 7/12 є ОСОБА_2 згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 грудня 2015 року (а.с.51).

Згідно довідки ЛКП «Центральне» №4355 від 08 вересня 2016 року в якості піднаймачів у квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та його син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що відповідачі зі згоди тодішнього власника квартири ОСОБА_7 у встановленому законом порядку вселилися у квартиру АДРЕСА_4.

Відповідно до ч.1 ст. 814 ЦК України, у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Враховуючи наведене, до позивача, як до наймодавця, перейшли права та обов'язки за договором на здачу житлової площі у винайм від 22.09.2008 року.

За положеннями ч. 1 ст. 821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п'ять років.

Як передбачено ч.1 ст.822 ЦК України, у разі спливу строку договору найму житла наймач має переважне право на укладення договору найму житла на новий строк.

Не пізніше ніж за три місяці до спливу строку договору найму житла наймодавець може запропонувати наймачеві укласти договір на таких самих або інших умовах чи попередити наймача про відмову від укладення договору на новий строк. Якщо наймодавець не попередив наймача, а наймач не звільнив помешкання, договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк.

Станом на 22 вересня 2013 року наймодавець ОСОБА_2 не попередив наймача про відмову від договору найму від 22 вересня 2008 року, відтак договір вважається укладеним на таких самих умовах і на такий самий строк (на п'ять років), до 22 вересня 2018 року.

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 01 березня 2016 року (справа №461/632/16-ц) встановлено, що договір на здачу житлової площі у найм від 22 вересня 2008 року укладено між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 на постійній основі (безтерміново), тобто на невизначений строк, відтак до даних правовідносин будуть застосовуватись положення ст.821 ЦК України. Крім того, даним рішенням

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 квітня 2016 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 01 березня 2016 року залишено без змін.

Згідно ч. 2 ст. 763 ЦК України кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Відповідно до ст. 825 ЦК України, договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі:1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази;2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає. Договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім'ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Якщо наймач житла або інші особи, за дії яких він відповідає, використовують житло не за призначенням або систематично порушують права та інтереси сусідів, наймодавець може попередити наймача про необхідність усунення цих порушень. Якщо наймач або інші особи, за дії яких він відповідає, після попередження продовжують використовувати житло не за призначенням або порушувати права та інтереси сусідів, наймодавець має право вимагати розірвання договору найму житла.

Суд прийшов до правильного висновку, що попередження про розірвання договору найму житла від 22.07.2016 року, в якому позивач пропонував відповідачу впродовж двох місяців звільнити квартиру разом з іншими особами, не може бути доказом, оскільки позивач не надав суду доказів про відправлення та вручення відповідачу такого повідомлення.

Враховуючи те, що відповідачі правомірно проживають у спірній квартирі, договір найму від 22 вересня 2008 року не припинений та не розірваний сторонами у встановленому законом порядку, суд правомірно відмовив у позові про усунення перешкод в користуванні майном позбавлення права користуватися житловим приміщенням і виселення без надання іншого жилого приміщення із заявлених позивачем підстав ст. 391 ЦК України та ст. 116 ЖК Української РСР.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, колегія суддів звертає увагу на правову позицію Європейського суду з прав людини з даного питання.

Відповідно до п.1 ст.8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод гарантується кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає на Україну в особі її державних органів позитивні зобов'язання «вжити розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення у справі « Роwеll and Rayner v. the U. K., 21.02.1990). Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі Gillow v. the U.K., 24/11/1986), так і на наймача (рішення по справі Larkos v. Cyprus, 18.02.1999).

Висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та доказам, що містяться в матеріалах справи.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

ОСОБА_8