АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1924/17Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 25 Дунаєв С. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоНерушак Л. В.
суддівВасиленко Л. І., Карпенко О. В.
при секретаріПавроз Т. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування

в с т а н о в и л а :

21 червня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» про захист прав споживача фінансових послуг.

Позивач ОСОБА_6 позовні вимоги обґрунтовує тим, що 30.06.2016 року між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ПАТ «СК Український стандарт» укладено договір № 0112-2501-0189 добровільного страхування транспортного засобу.

Позивач вказує, що 10.04. 2017 року стався страховий випадок о 20 год. 35 хв., керуючи автомобілем «Geely CK», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, позивач ОСОБА_6, рухаючись по вул. В. Чорновола, 130 в м. Черкаси, не перевищуючи дозволену швидкість дорожнього руху, скоїв наїзд на тварину, яка зненацька вибігла на проїжджу частину, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Позивач посилається, що своєчасно повідомив відповідача до ПАТ «Страхову компанію Український страховий стандарт» про пригоду та надав пояснення про її причину, підтвердивши, що уникав наїзду на тварину, собаку, яка раптово вибігла на проїзну частину дороги.

Згідно відповіді ПАТ «СК Український страховий стандарт» № 0677 від 04.05.2017 року на запит ОСОБА_6 - страхова компанія повідомила, що не має правових підстав для здійснення страхового відшкодування і відмовила у виплаті страхового відшкодування, причиною якої і стало звернення позивача ОСОБА_6 до суду. Позивач ОСОБА_6 просив суд стягнути з відповідача ПАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» на його користь суму коштів в розмірі 13345,38 грн. в якості страхового відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку, а саме дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.04.2017 р., внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб марки «Джілі СК», державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26 липня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_6 оскаржив рішення в апеляційному порядку. Апелянт вважає, що висновки суду по даній справі не відповідають фактичним обставинам справи, судом було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення неправосудного рішення на думку апелянта. Апелянт ОСОБА_6, просить скасувати рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 26.07.2017 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_6 повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, позивача та його представника, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Вирішуючи спір, та ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності вимог позивачем, посилаючись в обґрунтування своїх висновків, оскільки позивач порушив правила дорожнього руху, за що притягувався до адміністративної відповідальності та визнаний винним постановою суду за порушення вимог п.12.1.ПДР України, яка не є чинною та не оскаржена позивачем , а відповідно до умов укладеного із страховиком договору страховик має підстави, передбачені договором для відмови у виплаті страхового відшкодування, тому суд дійшов висновку , що права позивача відповідачем не порушено.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими, і такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Розглядаючи справу, суд повно та всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, постановив правильне по суті і справедливе рішення.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи 30.06.2016 року між позивачем ОСОБА_6 та відповідачем ПАТ «СК Український стандарт» укладено договір № 0112-2501-0189 добровільного страхування транспортного засобу. Предметом страхування за цим договором виступають майнові інтереси позивача ОСОБА_6, пов'язані з володінням, користування та розпорядженням транспортним засобом марки Джілі СК, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 ( а.с.4-8 ).

10.04.2017 року о 20 год. 35 хв. позивач ОСОБА_6 , керуючи автомобілем НОМЕР_2 в м. Черкаси по вул. В. Чорновола, 130 не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки та скоїв наїзд на тварину, внаслідок чого його автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.04.2017 року позивача ОСОБА_6 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а саме в тому, що він порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України. При цьому, враховуючи обставини вчиненого правопорушення, позивача ОСОБА_6 звільнено від адміністративної відповідальності у зв'язку з малозначністю вчиненого правопорушення та оголошено усне зауваження ( а.с.9).

Відповідно до даних рахунку - фактури від 14.04.2017 року (а.с.11 вартість відновлювальних ремонтних робіт пошкодженого автомобілю позивача ОСОБА_6 складає 13345,38грн, тому позивач вважає, що йому завдано збитків на зазначену суму, яка підлягає відшкодуванню із відповідача, оскільки ОСОБА_6, застрахував свою відповідальність.

На звернення позивача ОСОБА_6, щодо здійснення виплати йому суми страхового відшкодування ПАТ «Страхова компанія «Український Страховий стандарт» листом від 04.05.2017 року повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення такої виплати за даним випадком. Свою відмову відповідач обґрунтовував тим, що відповідно до п.п.5.1.2 умов договору страхування, виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, які безпосередньо або побічно спричинені порушенням встановлених Правил дорожнього руху, зокрема, порушення швидкості руху (розділ 12 ПДР) ( а.с.10).

Статтею 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ст. 629 ЦК договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Підписуючи договір страхування сторони погодили його умови, а відтак вони є обов'язковими для сторін.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК та положень ч.1 ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч.2 ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Пунктом 3.1.8 Договору передбачено, що до страхових випадків не відноситься та страхове відшкодування не випдачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ттранспортного засобу, які завдані під час та/чи безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення ПДР, обумовлених в п.5 цмов Договору для відповідної програми страхування, яку обрано в п.4 Розділу І Договору.

Згідно п.п.5.1.2 умов укладеного між сторонами Договору виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, які безпосередньо або побічно спричинені порушенням встановлених правил дорожнього руху, зокрема, порушення швидкості руху (розділ 12 ПДР).

Розділом 12 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 регламентовано швидкість руху.

Пунктом 12.1 ПДР України передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно п.1.10 ПДР України безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.04.2017 року позивача ОСОБА_6 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, у зв'язку з наявністю ознак порушення ним вимог п.12.1 ПДР України. Дане судове рішенняє чиним та обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої воно ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК).

З наведеного випливає, що позивач ОСОБА_6 не врахував дорожньої обстановки і порушив правила дорожного руху, в установлених межах безпечної швидкості руху, а тому, відповідно до умов договору добровільного страхування транспортного засобу № 0112-2501-0189 від 30.06.2016 року подія, яка сталася 10.04.2017 року не є страховим випадком, а тому відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Відповідно до умов договору страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадках, зокрема, наявності обставин, передбачених пп. «а» п.5.1.2 Договору (пп.12.1.7).

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, відмовляючи позивачеві у виплаті страхового відшкодування, діяв відповідно до умов укладеного між сторонами договору, не порушуючи прав та законних інтересів позивача, а тому позов не підлягає до задоволення.

З огляду на вищевказані норми закону, надані сторонами докази, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_6 про стягнення суми страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги не підлягають задоволенню, оскільки не спростовують обґрунтованих висновків суду, які були предметом розгляду суду першої інстанції.

Інших доводів, які б спростовували законність рішення суду першої інстанції та обґрунтованих висновків суду, яким дана належна оцінка судом, апеляційна скарга не містить.

За таких обставин колегія суддів вважає, що посилання апелянта, про те що рішення суду першої інстанції є незаконним не підтверджено доказами, та не наведено підстав, визначених у ст. 309 ЦПК України, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення вимог позивача.

Виходячи з викладеного, доводи апелянта носять суб'єктивний характер, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідності фактичним обставинам справи, а тому підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції відсутні і рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 липня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ «Страхова компанія Український страховий стандарт» про стягнення суми страхового відшкодування - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :