Справа №442/900/17
Провадження №2/442/836/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2017 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дрогобицької міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулася в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що у 2016 році, нею було самовільно збудовано нежитлове приміщення, загальною площею 5,4 кв.м., на земельній ділянці, яка належить Дрогобицькій міській раді, але згідно Договору оренди землі від 20 жовтня 2015 року, надана їй у строкове платне користування. Зазначена земельна ділянка, загальною площею 102 кв.м., має несільськогосподарське призначення землі комерційного використання, та знаходиться у м.Дрогобичі на вул..22 Січня, 40 (кадастровий № :01:014:0320).

У зв»язку з тим, що відсутній дозвіл на початок будівельних робіт, узаконити самочинно збудоване нежитлове приміщення можливо тільки у судовому порядку з наступним прийняттям її в експлуатацію через органи ДАБК, а тому в неї виникла необхідність звернутися з даним позовом в суд.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник Дрогобицької міської ради, в судове засідання не з»явився, подав клопотання про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову покладається на думку суду, чим не заперечила щодо його задоволення.

Оскільки сторони в судове засідання не з?явилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України - не здійснюється.

Беручи до уваги клопотання сторін, перевіривши матеріали справи, суд дійшов переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що позивачу згідно Договору оренди землі від 20 жовтня 2015 року, надана у строкове платне користування земельна ділянка, загальною площею 102 кв.м. по вул..22 Січня, 40 в м.Дрогобичі (кадастровий № :01:014:0320). На даній земельній ділянці позивачем у 2016 році, самовільно було збудовано нежитлове приміщення, загальною площею 5,4 кв.м.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Цією нормою передбачено загальне правило про те, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч.2 ст. 376 ЦК України).

Згідно ч.5 ст. 376 ЦКУ на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує прав інших осіб.

Відповідно до Постанови № 6 від 30.03.2012 року Пленум ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» вказано: право власності у порядку, передбаченому ч.3 ст. 376 ЦК, може бути визнано на новозбудоване нерухоме майно відповідно до будівельних норм і правил і є завершеним будівництвом.

Оскільки, самочинне будівництво нерухомого майна здійснене позивачкою без порушень будівельних норм та правил, та є таким, що не суперечить суспільним інтересам і не порушує прав інших осіб, то позов підставний та підлягає задоволенню.

Керуючись ст..ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212215 ЦПК України, ст..16, 328, 383, 376 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право власності на нежитлове приміщення загальною площею 5,4 кв.м., яке знаходиться в м.Дрогобичі по вул..22 Січня, 40.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ О.В. Крамар