АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

02 березня 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 року,

встановила:

у жовтні 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в розмірі 39 641 грн.96 коп., на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. та розподілити судові витрати, посилаючись на те, що з вини відповідача 30.08.2015 р. сталось залиття належної їм квартири.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду - 38 141 грн. 96 коп., моральну шкоду - 6 000 грн., та розподілено судові витрати. Повернуто ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як видно з матеріалів справи, 30.08.2015 р. в АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1, відбулось залиття. Оскільки в результаті залиття було пошкоджено оздоблення стелі, стін та підлоги у 2 коридорах, кімнаті та кухні, позивач та її чоловік просили відшкодувати їм вартість відновлювального ремонту - 38 141 грн. 96 коп. та судові витрати. ОСОБА_2 просив відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 10 000 грн., оскільки у нього внаслідок переживань було діагностовано виразкову хворобу дванадцятипалої кишки.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 р. позов було задоволено частково - стягнуто з відповідача на користь позивачів матеріальну шкоду - 38 141 грн. 96 коп., моральну шкоду - 6 000 грн., та розподілено судові витрати. Повернуто ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 730 грн. 80 коп.

Задовольняючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що залиття належної позивачці квартири сталось з вини ОСОБА_3, який є власником кв. №323, що знаходиться поверхом вище. Вартість відновлювального ремонту було визначено судом відповідно до Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості витрат на відновлення (ремонт) пошкоджень внаслідок залиття квартири за адресою: АДРЕСА_1, який був складений ТОВ «ЄСП Оцінка-Капітал», яке є суб'єктом оціночної діяльності та діє на підставі Сертифікату №14711/13, виданого Фондом державного майна України 27 травня 2013 р.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст. 22, 23, 1166, 1167 ЦК України.

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, були предметом перевірки суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

За клопотанням відповідача ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 12 січня 2016 р. було призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої було постановлено питання щодо причин залиття в кв. №317, та встановлення розміру матеріальної шкоди. На адресу відповідача було направлено Рахунок для оплати вартості експертизи, однак він його не оплатив (а/с79).

Доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, щодо неправильного те неповного дослідження судом першої інстанції доказів, що мають значення для справи, є необґрунтованими.

Акт про залиття є документом, який підтверджує подію, що трапилась. ФормуАкту про залиття встановлено Наказом від 17 травня 2005 року №76 Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, який зареєстровано в МЮ України 25 серпня 2005 року №927/11207 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Згідно затвердженої форми в акті мають бути зазначені такі обставини: дата та місце складання; члени комісії, що складають акт; місце, де трапилось залиття (адреса); подія, що трапилась; наслідки залиття; а також причини залиття. Наданий позивачами Акт за формою та змістом відповідає встановленій формі, не суперечить іншим доказам у справі, а наведені в ньому дані відповідачем не спростовані. При розгляді справи в суді апеляційної інстанції були допитані в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які складали вказаний Акт та оглядали як квартиру №317, належну позивачам, так і квартиру №323, яка належить ОСОБА_3 Вказані свідки підтвердили, що залиття відбулось внаслідок недбалого ставлення мешканців квартири №323 до користування сантехнічним обладнанням.

Заперечуючи проти даної обставини, відповідач не зміг пояснити джерело потрапляння води до належної йому квартири 30.08.2015 р.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що відповідачем не доведено відсутність його вини в заподіянні шкоди позивачам.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

З наведеного вбачається, що обов'язок доказування розподіляється згідно із перерахованими нормами і позивач має довести наявність шкоди та її розмір, а відповідач - відсутність його вини у заподіянні шкоди.

За правилами ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідач не навів обґрунтованих заперечень щодо обсягу робіт, які потрібно виконати з метою відновлення стану належної ОСОБА_1 квартири та їх вартості.

Разом з тим, стягуючи на користь обох позивачів моральну шкоду в розмірі 6 000 грн., суд першої інстанції зробив невірний висновок.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

В позовній заяві позивач ОСОБА_2 просив стягнути на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., посилаючись на те, що внаслідок переживань з приводу пошкодженого майна та неможливості користуватися ним, у нього було діагностовано виразкову хворобу дванадцятипалої кишки. Суд першої інстанції в рішенні зазначив, що не всі підстави, на які посилається позивач є належними та обґрунтованими, проте вважав встановленим факт понесеної позивачами моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, яких вони зазнали у зв'язку з пошкодженням їх майна. Однак такої вимоги позивачами не заявлялось. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, рішення суду першої інстанції слід скасувати в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди та відмовити в задоволенні цієї вимоги, а в іншій частині рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 вересня 2016 р. скасувати в частині вирішення вимоги про відшкодування моральної шкоди та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 753/20314/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1342/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Коренюк А.М.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.