Суддя Бугера О. В.
Справа № 644/2466/16-ц
Провадження № 2/644/1236/16
30.01.2017 року Орджонікідзевський районний суд м.Харкова у складі:
головуючого-судді Бугери О.В.,
при секретарі Ілові А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, надання дозволу на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, зобовязання вчинити певні дії, -
Позивачем подано до суду відповідний позов. За позовом заявлено вимоги:
2)Визнати за Публічним акціонерним товариством банк «Меркурій» право власності на ізольовану трикімнатну квартиру загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., що знаходиться за адресою Харківська область м.Харків вулиця Біблика (2 Пятирічки), 30/19.
3)Дозволити Публічному акціонерному товариству банк «Меркурій» отримувати витяги, оригінали та дублікати документів, необхідних для набуття права власності на ізольовану трикімнатну квартиру загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., що знаходиться за адресою Харківська область м.Харків вулиця Біблика (2 Пятирічки), 30/19.
4)Зобовязати ОСОБА_2 передати Публічному акціонерному товариству банк «Меркурій» всі засоби та знаряддя доступу до ізольованої трикімнатної квартири загальною площею 76,8 кв.м., житловою площею 47,1 кв.м., що знаходиться за адресою Харківська область м.Харків вулиця Біблика (2 Пятирічки), 30/19.
5)Стягнути з відповідача суму судових витрат в розмірі 4114,50 гривень.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08.12.2016 року в задоволенні позову було відмовлено.

Стороною позивача було подано апеляційну скаргу на відповідне рішення.

В судове засідання сторони не зявились, про причини неявки не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

23.08.2006 року між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_2 було укладено договір на кредитну лінію 18-06П-195 в іноземній валюті. П.1.1. договору визначено, що банк надає позичальникові кошти в сумі 10000 Євро, ліміт: з 23.08.2006 року по 24.08.2006 року 6000 Євро, з 02.10.2006 року по 30.10.2006 року 10000 Євро, позичальник зобовязується повернути кредит 22 серпня 2011 року відповідно до графіку та сплачувати проценти 14% річних. Відповідно до п.2.3.3. Договору визначено, що у випадку утворення простроченої заборгованості по поверненню кредиту і процентів, суми, що сплачуються позичальником, спрямовуються спочатку на погашення заборгованості за процентами, а потім за кредитом. П.4.1. визначено, що виконання позичальником зобовязань перед банком забезпечується іпотекою (а.с.7-8). До відповідного договору було укладено додаткові угоди №1 від 11.12.2006 року щодо встановлення комісії (а.с.9), №2 від 12.02.2007 року щодо встановлення комісії за збільшення ліміту кредитування (а.с.10), №3 від 30.08.2007 року щодо поновлення зобовязань по кредитуванню (а.с.11), №4 від 07.05.2008 року щодо встановлення процентної ставки за договором (а.с.12), №5 від 28.01.2010 року щодо надання інформації про фінансовий стан позичальника та встановлення штрафу за її не подання (а.с.13), №6 від 30.08.2010 року щодо змін графіку погашення (а.с.14), №7 від 28.01.2011 року щодо змін графіку погашення (а.с.15), №9 від 15.02.2012 року щодо змін графіку погашення (а.с.16).

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів від 12.06.2014 року було розпочато процедуру ліквідації АТ Банк «Меркурій» та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію, процедура відповідними рішенням була продовжена (а.с.46, 47, 48).

Частиною 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

23.08.2006 року між АКБ «Меркурій» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №16-03-318 (а.с.39-40). Цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя АКБ «Меркурій», що виникають з договору №18-06П-195.

Також, в ході розгляду справи встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2015 року по цивільній справі № 644/11792/14-ц позовні вимоги ПАТ Банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію про стягнення заборгованості задоволені та стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за договором на кредитну лінію № 18-06П-195 від 23 серпня 2006 року у розмірі 7052,11 євро, що за курсом НБУ станом на 21.07.2014 року становить еквівалент 111170,79 грн., а також судовий збір у розмірі 1111,71 грн.(а.с.139-140).

Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» вартість предмета іпотеки визначається за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором. Відповідно до звіту про оцінку майна №53-10-16 визначено оціночну вартість обєкту оцінки для прийняття управлінського рішення. Звіт виконаний ФОП ОСОБА_3 12.10.2016 року (а.с.124-138 ). Ринкова вартість обєкту оцінки визначено на дату оцінки 10.10.2016 року 904 430 гривень. При цьому як вбачається із звіту безпосередньо огляд самого обєкту нерухомості не проводився, дані викладені в звіті отримані з технічної документації, зазначений звіт проведено поза межами даної справи, згоду на визначення вартості предмету іпотеки відповідач не надавала, тобто порушено вимоги визначеної норми Закону України «Про іпотеку».

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, надання дозволу на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, зобовязання вчинити певні дії, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» залишено без задоволення.

При зверненні до суду з позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4114,50 грн.

Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 22.12.2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк «Меркурій» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства Банку «Меркурій» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, надання дозволу на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, зобов'язання вчинити певні дії повернуто до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова для виконання вимог п.4 ч.1 статті 220 ЦПК України, оскільки при ухвалені рішення від 08 грудня 2016 року суд першої інстанції не врахував вимоги п.2 ч.1 ст.80, ч.2 ст.81, ст.88 ЦПК України та не перевірив чи вірно позивачем визначена ціна позову та сплачений судовий збір в сумі 4114,50 грн. і не вирішив питання щодо стягнення недоплаченого судового збору.

Відповідно до постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави оплачується судовим збором як вимога немайнового характеру, якщо така вимога пред'явлена після вирішення вимоги про виконання основного зобов'язання (стягнення заборгованості тощо). Вимога заставодержателя про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлена до звернення до суду з вимогою про виконання основного зобов'язання, оплачується судовими збором як вимога майнового характеру. При цьому ціна позову визначається розміром виконання, на яке претендує заставодержатель за рахунок заставленого майна.

З наведеного вбачається, що АТ Банк «Меркурій» звернувся з вимогою про звернення стягнення на предмет застави, а саме шляхом визнання права власності, після задоволення вимоги про стягнення заборгованості, за що мав бути сплачено судовий збір як за вимогу немайнового характеру, а саме 1378,00 грн. Крім того, позивачем було заявлено додатково дві вимоги немайнового порядку, а саме щодо дозволу отримувати витяги, оригінали та дублікати документів, необхідних для набуття права власності на ізольовану квартиру та щодо зобовязання передати позивачу всі засоби та знаряддя доступу до спірної квартири, за кожне з яких мав бути сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн.

Таким чином, загальна сума судового збору необхідного до сплати мала складати 4134,00 грн.(1378,00*3), натомість з доданих до позову документів вбачається, що за подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4114,50 грн., та сума недоплаченого судового збору складає 19,50 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Оскільки рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 08 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку

«Меркурій» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності, надання дозволу на отримання дублікатів правовстановлюючих документів, зобовязання вчинити певні дії, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» залишено без задоволення, то суд відмовляє в задоволенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь судових витрат в розмірі 4114,50 грн., та одночасно стягує з позивача суму недоплаченого судового збору у розмірі 19,50 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 88, 220 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

Стягнути з Публічного акціонерного товариства банк «Меркурій» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ Банку «Меркурій» на користь держави судовий збір в сумі 19 (девятнадцять) гривень 20 копійок.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Харківської області через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подачi апеляцiйной скарги.

Головуючий : суддя Бугера О.В.