Справа № 202/7139/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 лютого 2017 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 08.06.2002 року.

Шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 266. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружні стосунки між ними припинені з 2012 року. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просив шлюб між ними розірвати.

Позивач в судове засідання не зявився, завчасно надав заяву, в якій просив позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без його участі. Судові витрати просив покласти на нього (а.с. 27).

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу та просила справу розглянути за її відсутності (а.с. 29).

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 08.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 266 (а.с. 28).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Подружні стосунки між сторонами припинені з 2012 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає.

За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 08.06.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Індустріального управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 266, розірвати.

Копію рішення направити до Індустріального районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Бєльченко