Справа № 497/541/17
Провадження № 2/497/465/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2017 року Болградський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді - Раца В.А.

секретаря - Божевої І.Д.,

за участю сторін: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», третя особа - ОСОБА_4, про встановлення нікчемності кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

14.04.2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», третя особа ОСОБА_4, і просить суд встановити нікчемність кредитного договору № БО-1/0985/08/464# від 16 травня 2008 року укладеного між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» та ОСОБА_3. Свої вимоги позивач ОСОБА_3 мотивує тим, що суму кредиту вона не отримувала, що замість неї її отримав поручитель ОСОБА_4, про що він видав їй ОСОБА_3 розписку від 09.06.2009 року. Доказів про отримання саме нею кредитних коштів не має, тому вона вважає кредитний договір неукладений та просить встановити його нікчемність.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, її представники ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які діють на підставі довіреностей, в судовому засідання позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

Відповідач КС «Перше Кредитне Товариство» про час та місце розгляду справи повідомлене належним чином, представник позивача в судове засідання не прибув, направив до суду клопотання про розгляд справи без його участі в судовому засіданні та підтримав заперечення від 19.05.2017 року за вих.125/17 (а.с.20-21), в якому посилається на те, що позовна заява подана з порушенням підсудності. Також в своєму запереченні стверджує, що ОСОБА_3 особисто отримала кредитні кошти в сумі 7 550 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 1286 від 16.05.2008 року. Крім цього позивач 16.05.2008 року письмово просила провести оплату у розмірі 7 550 грн. до магазину СПД ОСОБА_4 за рахунок наданих їй кредитних коштів за кредитним договором, для придбання товару як зазначено у п.1.2. кредитного договору. Суб'єкт підприємницької діяльності - ФО ОСОБА_4 є також поручителем позивача за даним кредитним договором. Також в якості підтвердження факту отримання кредитних коштів ОСОБА_3, є рахунок СПД - ФО ОСОБА_4, у якому зазначено, що платником придбання товару є ОСОБА_3 та завірено печаткою. На підставі вищезазначеного відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Судом встановлено, що 16 травня 2008 року між Кредитною спілкою «Перше кредитне товариство» в особі Голови правління Солопа А.С. з однієї сторони та ОСОБА_3 іменованою «Позичальником» з другої сторони та ОСОБА_4, іменованим «Поручителем» з третьої сторони було укладено договір № БО-1/0985/08/464# від, відповідно до якого позивач ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 7 550 гривен на придбання газової плити, газового котла, насоса, радіаторів, будівельних матеріалів строком на 36 місяців зі сплатою 0.164 процентів від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом. Цей договір підписано сторонами, що також підтверджується поясненнями позивача.

Відповідно до п.2.2 кредитодавець зобов'язується надати позичальнику кредит не пізніше 14 банківських днів від дати підписання даного Договору. 16 травня 2008 року ОСОБА_3 отримала грошові кошти в сумі 7550 гривень, що підтверджується видатковим касовим ордером № 1286 від 16.05.2008 року (а.с.22), в якому також міститься підпис позивача ОСОБА_3, дійсність якого не оспорюється позивачем.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України).

Положеннями ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Вимоги щодо форми кредитного договору встановлені ст.1055 ЦК України, відповідно до якої кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Стаття 215 ЦК України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків (ч.1 ст.218 ЦК України).

При цьому, позивачем не надано суду жодного належного доказу, який би свідчив про нікчемність вищезазначеного договору, окрім цього не надано доказів, підтверджуючих факт не отримання ОСОБА_3 суми кредиту, навпаки в матеріалах справи є касовий ордер, який підтверджує отримання позивачкою кредитних коштів, а саме її підпис на ньому, дійсність якого позивачем не оспорюється.

Відповідно до п.4 Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом.

Отже, у суду відсутні підстави вважати кредитний договір БО-1/0985/08/464# від 16 травня 2008 нікчемним, оскільки жодних доказів на підтвердження цього факту та факту недотримання письмової форми при його укладенні не подано.

Разом з тим, допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, пояснили, що ОСОБА_3 підписала усі необхідні документи, в тому числі і кредитний договір, та видатковий касовий ордер, але гроші отримав відповідно до письмової згоди ОСОБА_3, поручитель ОСОБА_4

Таким чином, дослідивши матеріали справи, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не було доведено нікчемність кредитного договору, а лише посилання на той факт, що вона не отримала гроші особисто на руки, не може свідчити про нікчемністо договору.

Керуючись ст.ст.2017215,218,1055 ЦК України. ст.ст. 3-11,60,88,212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Кредитної спілки «Перше кредитне товариство», третя особа - ОСОБА_4, про встановлення нікчемності кредитного договору- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання в десятиденний строк апеляційної скарги, або в порядку ст. 294 ЦПК України. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд Одеської області.

Суддя В.А. Раца