Провадження № 2/641/1340/2017 Справа № 641/3073/17
21 вересня 2017 року
Комінтернівський районний суд міста Харкова
головуючого - судді Боговського Д.Є.
за участю секретаря - Бєлової Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що вона є власником вказаного житлового приміщення, відповідач за даною адресою зареєстрований, однак у зв'язку із розірванням шлюбу забрав свої речі, припинив відносини із нею та їх спільною дитиною, матеріальну допомогу на утримання доньки не надає, однак його реєстрація створює перешкоди в оформленні нею субсидії, оскільки послуги нараховуються по кількості зареєстрованих осіб.
До суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності із зазначенням щодо підтримання позовних вимог та розгляд справи за наявними у справі доказами.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вивчивши матеріали справи, давши добутому правової оцінки, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування,посвідченого ПН ХМНО Жиляєвою Н.В. 20.04.2013, реєстровий № 1953; рішення про державну реєстрацію прийнято 20.04.2013.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2016 у справі № 641/2121/16-ц.
Згідно довідки дільниці № 21 КП «Жилкомсервіс», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, 1963 р.н, власник, її донька ОСОБА_4, 2001 р.н., та її колишній чоловік ОСОБА_2, 1963 р.н.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону №475/97-ВР від 17.07.1997р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
За ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
При цьому згідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпоряджання своїм майном.
Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ 07.02.2014 № 5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав "Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК)- Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК.
Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права і користування житлом.
Таким чином, враховуючи ті обставини, що відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній, оплату за житло не здійснює, на теперішній час не є членом родини позивача суд вважає, що є підстави для визнання його таким, що втратили право користування спірною жилою площею.
За таких обставин суд вважає, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Д. Є. Боговський