Номер провадження № 2/331/1210/2017
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2017 р. м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Богач А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль Porshe Cayenne, д.н. НОМЕР_2, чорного кольору, але більшість часу на ньому пересувається ОСОБА_2, який має право управління вказаним транспортним засобом. 03.02.2017 року близько 18 год. 39 хв. ОСОБА_2 керував автомобілем Porshe Cayenne, д.н. НОМЕР_2, по вул. Кіяшко біля буд. 36 у м. Запоріжжя. Відчувши удар по автомобілю, він негайно зупинився, включив аварійний сигнал та вийшов з транспортного засобу. Після чого побачив, що у вказаному місці відбувся обрив контактного проводу тролейбусної мережі, яким і було пошкоджено зазначений автомобіль. Працівники УПП в м. Запоріжжя ДПП видали висновок службової перевірки за фактом ДТП, яка мала місце 03.02.2017 року у м. Запоріжжі, згідно з яким в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР не вбачається. У подальшому, ОСОБА_2 звернувся до судового експерта ОСОБА_5, згідно з висновком № 027 від 09.03.2017 року матеріальна шкода власнику автомобіля складає 13 349,54 грн. Вартість проведеного експертного дослідження складає 595 грн. У ОСОБА_2 через ДТП змінився звичайний уклад життя та його емоційний стан. Посилаючись на зазначені обставини, просять суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13 349,54 грн.; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 3000,00 грн. та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 595,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечує. У попередніх судових засіданнях надані письмові заперечення, в яких зазначено, що обрив контактного дроту стався внаслідок механічної дії на даний дріт в результаті проїзду невстановленого автомобіля з негабаритним вантажем, який обірвав тролейбусну контактну мережу, що належить підприємству «Запоріжелектротранс» та зник з місця дорожньо-транспортної пригоди. Позивачами не представлено доказів, які підтверджують вину відповідача, відсутній причинно-наслідковий зв'язок між пошкодженням автомобіля та дією або бездіяльністю будь-якого працівника підприємства «Запоріжелектротранс». Для даних правовідносин повинна бути застосована спеціальна норма матеріального-права - ст. 1188 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки. Факт завдання ОСОБА_2 моральної шкоди не доведено у встановленому законом порядку, витрати на проведення автотоварознавчої експертизи також не підтверджені доказами. Просить в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що позовні вимоги позивачів підлягають частковомузадоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 03.02.2017 року, близько 18:39 год., на вул. Кіяшко, біля буд. 36, в м. Запоріжжі, рухався автомобіль Porshe Cayenne, д/з НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Під час руху автомобіля у вказаній ділянці, стався обрив контактного проводу тролейбусної мережі, яким було пошкоджено транспортний засіб Porshe Cayenne, д/з НОМЕР_2.

Згідно з висновком службової перевірки УПП в м. Запоріжжі ДПП від 15.02.2017 року за фактом ДТП, яка мала місце 03.02.2017 року у м. Запоріжжі, подальшу перевірку за фактом автопригоди припинено, оскільки в діях водія ОСОБА_2 порушень ПДР України не вбачається.

Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця з визначення матеріальної шкоди нанесеного власнику КТЗ № 027 від 09.03.2017 року, вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля Porshe Cayenne, реєстраційний номер НОМЕР_2 становить 13 349,54 грн.

Згідно з ст. ст. 1, 13 Закону України «Про міський електричний транспорт» обов'язок утримання контактної мережі трамваїв та тролейбусів покладається на перевізника, юридичну особу, яка в установленому законодавством порядку надає транспортні послуги, здійснюючи експлуатацію та утримання об'єктів міського електричного транспорту.

Ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Так зокрема збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з висновку службової перевірки УПП в м. Запоріжжі ДПП від 15.02.2017 року за фактом ДТП, яка мала місце 03.02.2017 року у м. Запоріжжі, до матеріалів ДТП було залучено акт-висновку про технічний стан контактної сітки, який надало КП «Запоріжелектротранс» в якому зазначено, що контактна сітка тролейбусної мережі на ділянці «Дніпроенерго-Пісчана», а саме по вул. Кіяшко, б. № 36, яка знаходиться на балансі СЕХ підприємства «Запоріжелектротранс», станом на 03.02.2017 року знаходилась у технічно справному стані.

Ніким не оспорюється, що ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» є утримувачем контактної тролейбусної мережі у м. Запоріжжі, тому на нього покладається обов'язок щодо її утримання у належному та справному стані. Дійсно, працівниками поліції не складено протоколу на працівників підприємства «Запоріжелектротранс» з огляду на акт, який воно надало при перевірці обставин ДТП.

Відповідно до заяви від 14.02.2017 року № 3/1-340, ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» звернулось до УПП у м. Запоріжжі ДПП з проханням здійснити всі необхідні заходи для встановлення винної особи в ДТП, яке сталося 03.02.2017 р. на перехресті по вул. Кіяшко та вул. Академіка Весніна в м. Запоріжжі та притягнути її до відповідальності.

Згідно з повідомленням УПП в м. Запоріжжі ДПП від 23.02.2017 р. № 1887/41/32/03-2017, на теперішній час вживаються заходи, щодо пошуку невстановленого водія автомобіля, який здійснив обрив контактної мережі, для притягнення останнього до адміністративної відповідальності.

Проте, працівниками поліції не встановлено причину відриву та падіння проводу на автомобіль позивача.

В такому разі само підприємство мало провести службову перевірку та з'ясувати, чому провід попри технічне обслуговування все ж таки відірвався та впав, оскільки вина в цьому позивача не встановлена.

За загальними правилами відшкодування шкоди, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5). При цьому частина перша цієї статті встановлює, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Посилаючись лише на те, що причиною обриву за актом є проїзд автомобіля з негабаритним вантажем, де відбулось ДТП, ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» не провело службової перевірки щодо причин відриву проводу у технічно справній, на їх думку, мережі, а отже не довело відсутності своєї вини у її відриві та паданні на автомобіль позивача.

Посилання представника відповідача про застосування ст. 1187 ЦК замість ст. 1188 ЦК, оскільки пошкодження автомобілю сталося за участі двох джерел підвищеної небезпеки є безпідставним, зважаючи на те, що позивач за висновком поліції порушення ПДР не допустив, то правильно застосовувати положення ст. 1187 ЦК та стягнення матеріальних збитків з балансоутримувача мережі не суперечать положенням ст. 1188 ЦК, оскільки у ситуації, що склалася вина балансоутримувача презюмується, доки він не доведе зворотного належними і допустимими доказами, якими має бути саме службова перевірка або експертне дослідження, яким буде встановлена дійсна причина відриву проводу мережі із вказівкою на відсутність навіть необережності в діях працівників ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», які здійснювали профілактичне обслуговування цих мереж.

Приписами ч.2 ст.1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, встановлені обставини справи дають суду підстави дійти до висновку , що позивачем надані докази заподіяння майнової шкоди в сумі 13 349,54 грн., а також доведені підстави для її стягнення з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», оскільки шкода автомобілю позивача була завдана саме обривом контактного проводу тролейбусної мережі, яка належить ЗКПМЕТ «Запоріжелектротранс». При цьому суд не приймає уваги посилання представника підприємства щодо відсутності вини підприємства, оскільки факт обриву контактного проводу тролейбусної мережі зафіксовано у висновку інспектора УПП в м. Запоріжжя ДПП, ОСОБА_2 вимоги ПДР України не були порушені, а відповідачем доказів того, що падіння дроту сталося внаслідок проїзду автомобіля з негабаритним вантажем або умислу потерпілого не надано.

Стосовно відшкодування моральної шкоди та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, то суд вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушення нормальних життєвих зв'язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 4 Постанови встановлено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Пункт 5 Постанови встановлює, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Факт наявності моральної шкоди потребує доведення у встановленому законом порядку, оскільки така шкода є самостійним видом шкоди і умовою цивільно-правової відповідальності.

У зв'язку із наведеним, не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не надано документального підтвердження та повного розрахунку даної шкоди, а тому правові підстави відсутні.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, проте враховуючи, що за квитанцією № П264/5117397/1 від 02.03.2017 року сплату за експертне дослідження в розмірі 595,00 грн. здійснено ОСОБА_4, що взагалі не є стороною по справі, такі вимоги також не підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 640,00 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.10, 11, 59 ,60, 88, 208, 209, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 13 349 грн. 54 коп.

Стягнути з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 640,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. М. Світлицька