Справа № 307/1240/17
Провадження № 2/307/914/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу. В позовній заяві зазначила, що у відповідності до розписки відповідачка 03 листопада 2010 року позичила грошові кошти в її покійного чоловіка ОСОБА_3 в сумі 4000 доларів США під 5% річних до 03 серпня 2011 року. Разом з тим, у разі неповернення взятого на себе зобовязання відповідачка зобовязалася, що її житловий будинок, який перебуває у її власності по вул.. Січовицькій, 3 в с.Бедевля перейде у розпорядження ОСОБА_3 Однак у визначений строк відповідачка свої зобовязання не виконала та відмовляється виконувати умову даного зобовязання щодо укладення цивільно-правової угоди щодо житлового будинку , який перебуває у її власності в с.Бедевля по вул.. Січовицькій, 3, Тячівського району.

ОСОБА_3 помер 03 квітня 2011 року згідно Свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №118432 від 06 квітня 2011 року виданого відділом ДРАЦСу Тячівського РУЮ Закарпатської області.

Крім того вказує, що вона тільки недавно знайшла дану розписку, оскільки про існування такої покійний чоловік її не повідомив, тому вважає що строк позовної давності нею не пропущено.

Тому сума боргу відповідачки згідно даної розписки складає 4 000 доларів США з урахуванням 5 % річних складає 109 937.13 гривень відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 19 квітня 2017 року.

Розрахунок суми боргу за період з 03.08.2011 року по 30.04.2017 року складається з 3% річних в розмірі 18 948 гривень, пені 166 087.72 гривень, інфляційних втрат в розмірі 120 519.05 гривень.

Оскільки вона як спадкоємець прийняла спадщину та до неї як до спадкоємця переходить право вимоги, просить стягнути з відповідачки на її користь суму боргу, інфляційні втрати та неустойку за прострочення виконання грошового зобовязання у розмірі 230 456 гривень.

Позивачка в судове засідання не зявилася, так як подала заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, хоч про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, а тому суд в порядку ст.ст. 169 ч. 4, 226 ЦПК України розглянув справу у її відсутності на підставі наявних у справі доказів.

На підставі ст. 197 ч.2 ЦПК України , у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 03 листопада 2010 року між ОСОБА_3 і відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки на суму 4 000 доларів США, за яким ОСОБА_3 передав відповідачці 4 000 доларів США, а відповідачка зобовязалася повернути позику до 3 серпня 2011 року, а в разі неповернення в обумовлений строк грошових коштів передати в розпорядження житловий будинок, який перебуває у її власності в с.Бедевля по вул.. Січовицькій, 3, Тячівського району( а.с.9).

Згідно Свідоцтва про смерть серії 1-ФМ №118432 від 06 квітня 2011 року виданого відділом ДРАЦСу Тячівського РУЮ Закарпатської області ОСОБА_3 помер 03 квітня 2011 року (а.с.12).

Позивачка є спадкоємцем ОСОБА_3( а. с. 11).

Згідно ст.. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк.

А згідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками.

Відповідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі № 6-79 цс 14.

Згідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено в судовому засіданні відповідачка свої зобовязання за договором позики не виконала і станом на 03 квітня 2017 року її заборгованість перед позивачкою за період з 03.08.2011 року по 30.04.2017 року складає 230 456 гривень, з яких 18 948 гривень - 3% річних,пеня 166 087.72 гривень, інфляційні втрати в розмірі 120 519.05 гривень( а.с.3-8).

Враховуючи наведене , суд вважає , вимоги позивачки слід задовольнити і стягнути з відповідачки на користь позивачки в межах заявлених позовних вимог заборгованість за невиконаним зобовязанням в сумі 230 456 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

А тому судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169 , 209 , 212-215 ЦПК України , ст.ст. 526, 530, 625, 1046 , 1047 ЦК України , суд ,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 230 456 (двісті тридцять тисяч чотириста пятдесят шість ) гривень заборгованості за договором позики та 2 304.56 гривень сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засідання під час проголошення рішення суду, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів.

Головуючий: М.М.Розман