Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 335/2162/13-ц Головуючий у 1 інстанції Геєць Ю.В.
Номер провадження 22-ц/778/46/17 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Дзярука М.П.,

Суддів: Крилової О.В.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2013 року у справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2013 року Концерн «Міські теплові мережі» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що позивачем надавались відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1.

Основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну «МТМ» та задоволення його основних соціально-економічних інтересів трудового колективу. Концерн «МТМ» є власником виробленої теплової енергії.

Відповідачі протягом тривалого часу не виконують свої зобов'язання по оплаті наданих послуг, у зв'язку з чим за період з 01 травня 2010 року по 30 червня 2012 року утворилась заборгованість у розмірі 7143,83 грн.

На підставі викладеного, позивач просив суд, стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за надані послуги у розмірі 7143,83 грн. та судовий збір.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2013 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 01 травня 2010 року по 30 червня 2012 року у розмірі 7143,83 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь Концерну «МТМ» в особі філії Концерну «МТМ» Орджонікідзевського району судовий збір у розмірі 114,70 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано вважав, що заявлені вимоги ґрунтуються на вимогах норм діючого законодавства та підтверджені матеріалами справи.

Обов'язок відповідачів сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст. 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Концерн «МТМ» зареєстрований у державному реєстрі, що підтверджується свідоцтвом про державу реєстрацію юридичної особи від 26 липня 2002 року.

Відповідно до п. 2.1 Статуту Концерну «МТМ», предметом його діяльності є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну «МТМ» та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну «МТМ».

Право Концерну «МТМ» на отримання оплати за надані послуги з опалення підтверджено рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 5 від 29 січня 2009 року "Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м. Запоріжжі", відповідно до якого з 01 січня 2009 року в м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності, з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ».

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що відповідачі зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість з оплати наданих послуг із централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у квартиру АДРЕСА_1 за період з 01.05.2010р. по 30.06.2012р. становить 7 143,83 грн.

Вказаний розрахунок відповідачами не спростований.

Доводи апелянтів про недоказовість розрахунку безпідставні. Апелянти не надали жодних обґрунтованих доказів з приводу невірності розрахунку. Розрахунок позивачем був проведений у відповідності до встановлених тарифів, інформація про які є відкритою.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду про те, що заборгованість за несплачені послуги підлягають стягненню з відповідачів, які є споживачами цих послуг у визначеному розмірі, є правильними.

Посилання апелянтів на відсутність укладеного між сторонами у справі письмового договору про надання послуг, а також щодо надання неякісних послуг як на підставу для відмови у позові, є неспроможними.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до змісту ст. 11 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають, зокрема, із дій, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією є надання послуг позивачем та їх отримання відповідачами, то підстав для звільнення відповідачів від оплати наданих послуг з опалення немає.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої обов»язки щодо надання відповідачам типового договору для підписання, однак останні його відмовляються підписувати.

Доводи апелянтів про неякісно надані послуги та в зв»язку з чим неотримання їх не можуть бути взятими до уваги, оскільки відсутні докази щодо відокремлення у встановленому законом порядку квартири відповідачів від системи загального опалення будинку, а самовільне відключення від мереж централізованого опалення з порушенням передбаченого законодавством порядку не є підставою для звільнення від оплати за послуги з централізованого теплопостачання (постанова Верховного Суду України № 6-1706цс15 від 11 листопада 2015 року).

Посилання відповідачів на неякісність надання послуги, а саме невідповідність температурного режиму у квартирі, є лише підставою для перерахунку вартості наданої послуги у передбаченому законом порядку. Однак відповідачі не надали суду належних доказів для наявності підстав здійснення перерахунку. Відповідачі не зверталися до позивача з актами про фіксування порушення температурного режиму у період, за який позивач проводить стягнення.

Докази та обставини, на які посилаються відповідачі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами визначений правильно, норми матеріального і процесуального права не порушені, застосовані вірно, постановлено законне і обґрунтоване рішення, підстав для його скасування або зміни немає.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 - відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10 квітня 2013 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: