Номер провадження: 22-ц/785/4184/17
Номер справи місцевого суду: 500/182/16-ц
Головуючий у першій інстанції Жигулін С. М.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Кононенко Н.А.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2017 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про виселення,

встановила:

18 січня 2016 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що договором купівлі-продажу від 11 грудня 2015 року підтверджене право власності позивача на квартиру АДРЕСА_1 (далі - спірна квартира). Реєстрація відповідача за адресою вказаної квартири пов'язана з його правом власності, яке підтверджене договором купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року.

Разом з тим, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року визначено про припинення за відповідачем права власності на вказану квартиру, а тому проживання відповідача у спірній квартирі є порушенням права власності позивача.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив виселити ОСОБА_3 із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

Справа була розглянута у відсутність відповідача.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_4 були задоволені та було виселено із спірної квартири ОСОБА_3 без надання іншого жилого приміщення.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_3просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу від 17 листопада 2015 року, відповідач ОСОБА_3, в інтересах якого діяла ОСОБА_5, здійснив продаж спірної квартири АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_6 (а.с.16-17).

В подальшому, на підставі купівлі-продажу від 11 грудня 2015 року ОСОБА_6 здійснила продаж спірної квартири на користь ОСОБА_4 (а.с.7-8).

Таким чином, власником спірної квартири на час виникнення спору став позивач ОСОБА_4, що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9).

Однак, відповідач ОСОБА_3, знявшись з реєстрації зі спірної квартири 03.11.2015 року (а.с.19), відмовляється виселитись із неї, що було підтверджено в судовому засіданні свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Крім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про визнання договорів купівлі-продажу недійсними та повернення майна, було визнано мирову угоду, згідно якої ОСОБА_3 отримує від відповідачів грошові кошти у сумі 5122 доларів США за розпискою, та відмовляється від всіх позовних вимог (а.с.43).

Таким чином, вказаним судовим рішенням підтверджено припинення за відповідачем ОСОБА_3 права власності на спірну квартиру.

В свою чергу, фактом проживання ОСОБА_3 у спірній квартирі порушуються права ОСОБА_4, як її власника.

У відповідності до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпоряджання своїм майном, що у відповідності до вимог ч.3 ст. 116 ЖК України передбачає виселення відповідача ОСОБА_3 із спірної квартири без надання іншого жилого приміщення.

З підстав викладеного, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого і правильного висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги ОСОБА_3 про те, що договір купівлі-продажу спірної квартири, згідно якого він продав, а ОСОБА_6 купила спірну квартиру, є недійсним, так як з ним не в повному обсязі розрахувались за квартиру, є безпідставними, оскільки не доведені жодними доказами, які маються в матеріалах справи.

Крім того, на даний час вказаний договір купівлі-продажу спірної квартири не оспорений, не визнаний недійсним, та є чинним.

Натомість, згідно мирової угоди, яка визнана ухвалою суду від 27.09.2016 року, ОСОБА_3 повністю відмовився від своїх позовних вимог, отримавши при цьому грошову компенсацію від відповідачів у сумі 5122 доларів США.

Обставини щодо неотримання вказаних грошових коштів ОСОБА_3 від відповідачів не є предметом даного судового розгляду, а може бути предметом іншого судового спору, у разі пред'явлення ОСОБА_3 відповідного позову.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ухвала суду про визнання мирової угоди є судовим рішенням, на підставі якого може бути видано виконавчий лист і заведено виконавче провадження.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 308, ст.ст. 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції України.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко

Т.В. Цюра