Справа № 462/4118/16 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/783/1188/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2017 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

секретар Бохонко Е.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом,-

ВСТАНОВИЛА:

28.07.2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, що був уточнений в судовому засіданні, в якому зазначив, що він та відповідачка ОСОБА_2 є співвласниками квартири №26 будинку №4 на вул. Сластіона у м. Львові. Квартира складається з двох жилих кімнат, загальною площею 40,9 кв.м . Він зареєстрований в зазначеній квартирі. Відповідач його дружина, між ними виникають сварки, внаслідок чого він змушений періодично проживати у свого сина. Відповідачка змінила замки до вхідних дверей квартири та не надає йому ключі. Просив суд ухвалити рішення про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням квартири №26 будинку №4 на вул. Сластіона у м. Львові шляхом його вселення, зобовязати відповідачку ОСОБА_2 не чинити йому будь-яких перешкод у користуванні житлом, стягнути судові витрати.

Оскаржуваним рішенням суду позовні вимоги задоволено. Вселено ОСОБА_3 в квартиру № 26 будинку № 4 на вул. Сластіона у м. Львові. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою № 26 будинку № 4 на вул. Сластіона у м. Львові. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551,21 коп.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі стверджує, що при ухваленні рішення суд не взяв до уваги письмові докази про наявність в неї інвалідності 2 групи, не оцінив їх у сукупності з іншими доказами, не застосував до вирішення спору спеціальну норму Закону України «Про судовий збір» і таким чином порушив норми матеріального права. Звертає увагу на те, що вона у судовому засіданні проти позову в частині вселення не заперечувала, однак не згідна щодо стягнення судового збору, про що висловився її представник та було подано заперечення з довідками на підтвердження у неї інвалідності 2 групи. Просить рішення суду змінити, відмовивши у стягненні з неї судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп.

Оскільки в судове засідання не з"явились особи, які беруть участь у справі, колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України слід проводити без участі останніх та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позов про усунення перешкод у користуванні житлом, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що порушені права позивача потребують захисту, оскільки відповідачем не оспорювалось, що ним чинились перешкоди позивачу у користуванні житлом. Однак, рішення в частині стягнення судових витрат з відповідача не відповідає вимогам закону.

Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються інваліди І та ІІ груп.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є інвалідом ІІ групи, що підтверджується Довідкою МСЕК серія ЛВА 1, № 410875 (а.с. 34).

Судом першої інстанції дану обставину не було враховано, а відтак стягнення з ОСОБА_2 судового збору порушує норми чинного законодавства.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 судового збору слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні судового збору.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 25 листопада 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 551 грн. 21 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у стягненні судового збору.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Павлишин О.Ф.

Судді: Мікуш Ю.Р.

ОСОБА_4