Апеляційний суд Житомирської області
Справа №290/412/17 Головуючий у 1-й інст. Бабич С. В.
Категорія 69 Доповідач Галацевич О. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Григорусь Н.Й.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності трудової книжки, заінтересована особа - Бердичівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

за апеляційною скаргою Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області,

на рішення Романівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2017 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просив встановити факт належності йому трудової книжки колгоспника. Свої вимоги обґрунтовував тим, що при заповненні даного документу допущено помилку у його прізвищі, а встановлення даного факту йому необхідно для перерахунку пенсії.

Рішенням Романівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2017 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт, що трудова книжка колгоспника НОМЕР_1, заведена 19.03.1970 в колгоспі «Комсомолець», належить ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У апеляційній скарзі представник Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - Управління), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог. На його думку, доказів, які б підтверджували факт належності заявникові трудової книжки останнім не надано, а судом не здобуто. У трудовій книжці заявника, крім прізвища, не правильно зазначено рік народження останнього. Свідки, пояснення яких суд врахував при ухваленні рішення, працювали із заявником у період з 1979 по 1986 рік, а тому не могли підтвердити ту обставину, що заявник працював у колгоспі «Комсомолець» з 1969 по 1979 рік.

Заслухавши доводи ОСОБА_1, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає, зокрема, справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - Постанови) у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

В абзаці 2 п. 12 Постанови роз'яснено, що на підставі п.6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв'язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв'язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що останнім доведено факт належності йому трудової книжки.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду, з огляду на наступне.

Звертаючись із заявою про встановлення факту належності трудової книжки колгоспника, заявник зазначав, що у ній помилково вказано прізвище його вітчима «ОСОБА_4», а виправлення на «ОСОБА_1» не застережене. При цьому встановити іншим шляхом належність трудової книжки він змоги не має, оскільки колгоспу, у якому працював не існує, а документи, що підтверджують трудовий стаж, не збереглися. Встановлення даного факту заявнику необхідне для перерахунку пенсії, оскільки йому не було враховано трудового стажу тракториста відповідно до трудової книжки колгоспника у зв'язку із неналежним її оформленням.

Разом з тим, з оглянутого в суді апеляційної інстанції оригіналу трудової книжки колгоспника вбачається, що остання містить видимі виправлення не тільки у прізвищі, а й у році народження особи (1922 на 1953), якій вона була видана, та у даті видачі останньої (а.с. 6 копія).

Окрім того, ОСОБА_1 у 1971 році видано нову трудову книжку, яка містить запис з 1971 по 2003 рік, згідно якої: з 1971 по 1973 - служба в армії, з 1973 по 2003 роки - робота в об'єднаннях «Сільгоспхімії». Проте, трудова книжка колгоспника в період з 1971 по 1986 роки містить запис про роботу особи, якій вона видана, трактористом у колгоспі «Комсомолець», що суперечить записам нової трудової книжки.

В суді апеляційної інстанції, заявник також пояснив, що підпис у графі «власник трудової книжки колгоспника» йому не належить.

Наявні ж у матеріалах справи копії грамоти та подяки на ім'я ОСОБА_1 (а.с. 21-22) не можуть бути підставою для визнання факту належності йому трудової книжки колгоспника.

Колегія суддів також вважає безпідставним посилання суду на показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки зазначені свідки працювали в колгоспі з 1979 по 1986 рік, а тому їх покази не можуть бути належними доказами підтвердження факту роботи ОСОБА_1 з 1969 по 1979 року у колгоспі та належності йому трудової книжки колгоспника.

Крім того, суд не звернув уваги, що чинним законодавством передбачений інший порядок встановлення наявного стажу роботи, зокрема Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

За таких обставин, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

З ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 352 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Бердичівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити.

Рішення Романівського районного суду Житомирської області від 27 липня 2017 року скасувати, ухваливши нове про відмову у задоволенні заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 352 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді: