Справа № 583/2478/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого-судді Ярошенко Т.О.

при секретарі Безрядіній О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Охтирка скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2, заінтересована особа ОСОБА_3 про визнання незаконними дій державного виконавця, скасування постанови та зобовязання вчинити дії

ВСТАНОВИВ :

19 вересня 2017 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною скаргою, свої вимоги мотивує тим, що у Охтирському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист № 583/1963/13-ц (2/583/746/13) про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000 грн. заборгованості за договором позики та 300 грн. судових витрат. 28.08.2017 року від Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_1 отримано лист від 22.08.2017 року та супровідний лист від 15.08.2017 року разом із постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.08.2017 року, згідно якої виконавчий документ повернуто на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ « Про виконавче провадження», так як в ході проведення виконавчих дій, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено, самостійно боржником було сплачено 9450 грн. Станом на 07.08.2017 року залишок боргу складає 20850 грн. Крім того зазначив, що дана постанова була направлена державним виконавцем до стягувача лише 22.08.2017 року, що порушує вимоги ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження», а отримана лише 28.08.2017 року.

Вважає, що державний виконавець не вчинив всіх необхідних, повних та своєчасних дій по виконанню судового рішення.

Просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 в межах ВП № 40481557 щодо винесення постанови від 15.08.2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу. Визнати недійсною та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 15.08.2017 року у ВП № 40481557. Зобовязати старшого державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 відновити виконавче провадження ВП № 40481557.

В судове засідання ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву, у якій просить провести розгляд справи без його участі.

Державний виконавець Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_4 в судовому засіданні зі скаргою не погодилася, вважає, що державним виконавцем вжито передбачених законом дій по виконанню судового рішення.

ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала.

Суд проаналізував матеріали справи, вислухавши пояснення державного виконавця, ОСОБА_3, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що вимоги скарги слід задовільнити частково з огляду на наступне.

Як встановлено судом, заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.06.2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000 грн. заборгованості за договором позики та 300 грн. судових витрат.

06.09.2013 року на виконання рішення суду Охтирським міськрайонним судом Сумської області видано виконавчий лист.

30.10.2013 року ОСОБА_1 звернувся до Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області із заявою про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим 06.09.2013 року за вищевказаним рішенням суду, у звязку з чим постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції в Сумській області ОСОБА_4 було відкрито виконавче провадження ВП № 40481557.

З матеріалів виконавчого провадження ВП № 40481557 вбачається, що державним виконавцем 07.02.2012 року здійснено запит до відповідних установ щодо з»ясування майнового стану боржника, а саме наявності у ОСОБА_3 домоволодіння, автотранспорту, сільськогосподарських машин, чи зареєстрований боржник як приватний підприємець. На дані запити надійшла відповідь 17.02.2012 року про те, що за ОСОБА_3 не зареєстровані транспортні засоби. 08.02.2012 року відповідь від Пенсійного фонду України про те, що ОСОБА_3 є в базі даних Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування, як застрахована особа.

19.06.2014 року державним виконавцем складено акт, згідно якого боржник офіційно ніде не працює, майна, на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

31.07.2014 року здійснено запит про наявність у ОСОБА_3 сільськогосподарської (будівельної) техніки, транспортних засобів, земельних ділянок, належних на праві власності.

Відповідно до інформаційної довідки з реєстру прав на нерухоме майно від 04.08.2017 року за ОСОБА_3 зареєстрована квартира за адресою АДРЕСА_1, та будинок за адресою пров. Маяковського, 9, м. Охтирка, на який накладено арешт, тип обтяження-іпотека .

07.08.2017 року державним виконавцем здійснено запит про місце реєстрації боржника ОСОБА_3, відповідь на який надано 07.08.2017 року, згідно якої ОСОБА_3 зареєстрована за адресою пров. Гусарський (Маяковський), 9, м. Охтирка.

07.08.2017 року здійснено запит щодо наявності у боржника будь якого майна.

15.08.2017 року складено акт про те, що боржник ОСОБА_3 ніде не працює, майно на яке можливе звернення стягнення відсутнє.

Згідно наданих державному виконавцю даних за ОСОБА_3 земельні ділянки станом на 01.01.2013 року не зареєстровані, на обліку в ДФС та Пенсійному фонді України не перебуває.

15.08.2017 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до якої державний виконавець зазначає, що в ході проведення виконавчих дій, майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Самостійно боржником сплачено 9450,00 грн. Станом на 07.08.2017 року залишок боргу складає 20850 грн.

Відповідно до п. 6, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02.06.2016 року рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження. Виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невідємною частиною права на суд, та ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобовязання адміністративних органів виконувати рішення (пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції».

Також, в рішенні у справі «Шмалько проти України» ЄСПЛ беззастережно зазначив, що передбачене частиною 1 статті 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Крім того в рішенні по справі "Скордіно проти Італії", по справі "ОСОБА_5 проти України", ЄСПЛ зазначає, що якщо йдеться саме про справи стосовно тривалості проваджень, найефективнішим рішенням є запровадження засобу, який би прискорював провадження і не допускав би надмірно тривалого провадження у справі. Так само й у справах про невиконання судових рішень будь-який засіб юридичного захисту, який дозволяє запобігти порушенню шляхом забезпечення вчасного виконання рішення, є в принципі найціннішим.

Європейським судом з прав людини проблема невиконання рішень національних судів України визнана системною (структурною).

Відповідно до Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, питання щодо забезпечення в Україні швидкого виконання рішень судів є одним з пріоритетніших на цей час.

Частиною 1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) передбачено, що державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) встановлено, що під час виконання рішень державний виконавець має право на безпосередній доступ до баз даних і реєстрів, у тому числі електронних, що містять інформацію про боржників, їхнє майно та кошти. Порядок доступу до таких реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України спільно з відповідними центральними органами виконавчої влади, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як встановлено судом, така вимога закону державним виконавцем не дотримана.

Державним виконавцем не надано суду доказів про те, що у володінні боржника на даний час транспортних засобів, сількогосподарської техніки немає, про перевірку майнового стану боржника кожні три місяці щодо виявлення майна та кожні два тижні щодо виявлення рахунків боржника матеріали виконавчого провадження відомостей не містять.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у власності ОСОБА_3 мається будинок та квартира.

Однак, матеріали виконавчого провадження не містять даних про те, що державним виконавцем у відповідності до положень Інструкції з організації примусового виконання рішень зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 та у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) вжито заходів по виявленню іншого наявного майна боржника, в тому числі рухомого, не проведено опису майна.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, державний виконавець не направив запити до відповідних органів і установ, що здійснюють реєстрацію майна, до банківських установ, не перевірив про наявність рухомого майна (коштів) у боржника, не перевірив відомостей із нотаріальної контори щодо отримання боржником спадщини.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості щодо перевірки державним виконавцем сімейного стану боржника ОСОБА_3 та наявності у останньої рухомого чи нерухомого майна, яке може перебувати у її власності на праві спільної сумісної власності подружжя, проте яке може бути зареєстроване лише на її чоловіка, у разі якщо виявиться, що вказаний боржник дійсно перебуває у шлюбі.

Так само, це може стосуватись і спадщини, яку боржник може фактично прийняти, але зволікати із її оформленням.

Крім того, державному виконавцю необхідно було б зробити і відповідні запити до Головного управління статистики Сумської області про отримання інформації щодо реєстрації боржника, як засновника будь-якої установи, підприємства, організації, до Відділу виконавчої дирекції ФСС НВВ ПЗ про надання інформації щодо можливого отримання останнім тих чи інших страхових виплат, та до інших установ, в результаті чого можна було б дійсно переконатись про неможливість завершення виконавчого провадження шляхом повного стягнення заборгованості.

Крім того з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, сформованого 04.08.2017 року, ОСОБА_3, на праві приватної власності належить квартира двокімнатна за адресою АДРЕСА_2, також житловий будинок за адресою пров. Маяковського,9 м.Охтирка, Сумської області, однак державний виконавець не вживав заходів щодо звернення стягнення на вищезазначені об'єкти нерухомості у спосіб, визначений ст.51 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, матеріали справи не містять даних, які б свідчили, що державним виконавцем було вжито всіх необхідних заходів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 для примусового виконання рішення та спрямованих на встановлення та підтвердження обставин, що можуть бути підставою для закінчення виконавчого провадження та повернення виконавчого документу стягувачу.

Відтак, державний виконавець, не перевіривши належним чином майновий стан боржника, не в повному обсязі зясувавши наявність майна (коштів) у боржника, передчасно винесла постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, що унеможливлює реальне виконання судового рішення та суттєво порушує права стягувача.

Суд вважає, що державний виконавець формально підійшла до виконання виконавчого документу та передчасно винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачу 15.08.2017 року, чим порушила права стягувача, а тому такі дії державного виконавця є незаконними та постанова є незаконною та підлягає скасуванню з вищевикладених підстав.

В іншій частині щодо зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження, то такі вимоги не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час відкриття виконавчого провадження) у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку суд приходить до висновку, що постанова державного виконавця є незаконною, дії державного виконавця по винесенню такої постанови не узгоджуються з вимогами закону, а в іншій частині про зобовязання державного виконавця відновити виконавче провадження скарга не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 293, 385, 386, 387 Цивільного процесуального кодексу України суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Охтирського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області ОСОБА_2 по винесенню постанови у межахВП№40481557 від 15.08.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу №583/1963/13-ц, виданого 06.09.2013 року Охтирським міськрайонним судом неправомірними.

Визнати постанову у ВП №40481557 від 15.08.2017 року про повернення виконавчого документу стягувачу №583/1963/13-ц, виданого 06.09.2013 року Охтирським міськрайонним судом Сумської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 30000 грн. заборгованості за договором позики та 300 грн. судових витрат, а всього 30300 грн. незаконною та скасувати її.

В решті вимог за скаргою ОСОБА_1 відмовити за необгрунтованістю.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Сумської області через Охтирський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Охтирського

міськрайонного суду ОСОБА_6