Справа №592/3286/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/607/17 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2017 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 січня 2017 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства комерційний банк Приватбанк, треті особи: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Управління Центр надання адміністративних послуг про визнання недійсними договорів та зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

06.04.2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до місцевого суду з позовом і свої вимоги мотивував тим, що 22.02.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SUC4GP. Згідно договору ПАТ КБ Приватбанк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 36000,00 доларів США на термін до 22.02.2028 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідач умов договору не виконав і у звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 20.03.2015 року має заборгованість 33888,23 (долар США), яка складається з наступного: - 31101,39 (долар США) заборгованість за кредитом; - 2365,17 (долар США) заборгованість по процентам за користування кредитом; - 421,67 (долар США) пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість у розмірі 33888,23 доларів США , що за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року складає 785868,05 грн. за кредитним договором № SUC4GP від 22.02.2008 року та судові витрати у справі.

Відповідач не погодився із позовом і звернувся із зустрічним та просив ухвалити рішення, яким визнати недійсним кредитний договір № SUC4GP від 22.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 Визнати недійсним договір іпотеки квартири від 22.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_3 Вилучити запис з Державного реєстру іпотек обтяження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Виключити записи з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження зазначеної квартири.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 19 січня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ Приватбанк задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір № SUC4GP від 22.022008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 Визнано недійсним договір іпотеки квартири від 22.02.2008 року, укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 У задоволенні решти вимог відмовлено.

Вказане рішення суду ПАТ КБ «Приват Банк» оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити за його безпідставністю.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що відповідач при укладенні кредитного договору та договору іпотеки був належним чином ознайомлений з їх умовами, погоджувався з ними. Умови кредитного договору в повній мірі відповідають діючому законодавству та жодним чином не містять будь-яких підстав, які б вказували на дискримінаційні процеси по відношенню до клієнта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника апелянта, заперечення на апеляційну скаргу відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

Відмовляючи у задоволенні первісного позову та задовольняючи зустрічний позов, суд виходив з того, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи 22.02.2008 року між ЗАТ КБ Приватбанк, правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № SUC4GP, відповідно до якого банк надав ОСОБА_3 грошові кошти шляхом видачі готівки через касу на строк по 22.02.2028 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 36000 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,80 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісії за розрахунково-касове обслуговування в розмірі 0,00 % від суми виданого кредиту (т. 1 а. с. 11 15).

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 22.02.2008 року між ОСОБА_3 та банком було укладено договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Сумського міського нотаріального округу ОСОБА_4, згідно якому в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 30,3 кв.м., жилою площею 17,6 кв.м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (т. 2 а. с. 149, 150).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими: установлюються обов'язкові для споживача умови, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надаються продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1.2 постанови правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» встановлено, що ці правила регулюють порядок надання банками споживачу повної необхідної, доступної достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту, з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача, які повязані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту.

Відповідно до п. 3.1 цієї Постанови банки зобовязані в кредитному договорі або додатку до нього надавати детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобовязань споживача.

У відповідності до приписів ч. 1 та 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

З матеріалів справи вбачається , що перед укладенням сторонами кредитного договору банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю інформацію, передбачену ч.ч.2.4. ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», сторони полодили усі його істотні умови, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, річну відсоткову ставку, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок оплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору, позичальник особистим підписом засвідчив отримання зазначеної інформації та те, що він погодився з умовами договору.

Зазначені обставини підтверджуються підписанням ним кожного аркуша кредитного договору та Анкети-заяви позичальника (т.3 а.с.93), а тому колегія суддів вважає, що позивачем за первісним позовом перед укладанням договору виконано усі вимоги передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та постановою правління НБУ № 168 від 10 травня 2007 року «Про затвердження Правил про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-1341цс 15 від 2 грудня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для судів.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що спірний кредитний договір підписаний сторонами які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому виконував його умови і із позовом про визнання його недійсним звернувся лише після звернення Банку до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Встановлення висновком судової економічної експертизи невідповідності розрахунків відсотків за користування кредитом та тіла кредиту наведених у графіку погашення від 21.08.2008 року умовам Кредитного договору не може тягнути за собою визнання недійсним цього договору, оскільки сторони договору не позбавлені можливості усунути суперечності шляхом внесення змін до нього або шляхом укладення додаткового договору.

Виходячи з цього колегія суддів вважає, що апеляційна скарга в частині оскарження рішення місцевого суду щодо задоволення зустрічного позову та визнання недійсними кредитного договору та договору поруки підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих зустрічних позовних вимог.

У звязку із відмовою в задоволенні зустрічного позову щодо визнання договорів недійсними не підлягають задоволенню і вимоги позивача ОСОБА_3 про вилучити запису з Державного реєстру іпотек обтяження квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та виключення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна обтяження зазначеної квартири.

Також колегія суддів вважає, що підлягає частковому задоволенню і апеляційна скарга на рішення місцевого суду в частині відмови в задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості за кредитним договором виходячи з наступного.

Згідно ст. ст. 526, 530 ч.1 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, у звязку із порушенням відповідачем зобовязань щодо повернення чергової частини суми кредиту позивач має право достроково вимагати повернення усієї суми кредиту.

В той же час, при визначенні розміру заборгованості за кредитним договором колегія суддів враховує ту обставину, що в порушення умов укладеного договору, позивачем, за рахунок кредитних коштів, здійснювались щорічні платежі за договорами страхування укладеними між позичальником та страховою компанією, а тому відповідно до уточненого розрахунку заборгованість ОСОБА_3 за кредитним договором станом на 20.03.2015року складається з: заборгованість за кредитом - 30682,96 доларів США, заборгованість за відсотками у сумі 2038,15 доларів США, заборгованість по пені у сумі 421,67 доларів США (т.3 а.с.99-103).

Крім того, оскільки позивач, звертаючись з позовом до суду, просив стягнути заборгованість у доларах США за курсом 23,19 відповідно до службового розпорядження НБУ від 20.03.2015 року, а пеня повинна стягуватися за судовим рішенням лише у національній валюті України гривні, тому остаточно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № SUC4GP від 22.02.2008 року у загальній сумі 32721,1 доларів США, що складається з: заборгованості за кредитом - 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн.

В порядку, передбаченому ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за первісним позовом понесені ним судові витрати пропорційно до задоволених вимог за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083 грн. 20 коп. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155 грн. 63 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 19 січня 2017 року у даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SUC4GP від 22.02.2008 року у загальній сумі 32721,1 доларів США, що складається з : заборгованості за кредитом - 30682,96 доларів США, відсотки у сумі 2038,15 доларів США, що еквівалентно 758802,54 грн. та пеню у сумі 9778,53 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рахунок відшкодування понесених судових витрат за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 3083 грн. 20 коп. та за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 4155 грн. 63 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити за його безпідставністю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -