Справа № 555/1330/15-ц
Номер провадження 2/555/10/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельничук Н. В.

при секретарі Кравчук С. Я.,

з участю представника позивача- Демчука Ю.М.

відповідача- Кошманюка А.А.

представника відповідача- адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії- Рівненського обласного управління АТ " Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2007 року ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 33000,00 дол. США під 14,20% річних , з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року на споживчі цілі . 04 квітня 2008 року згідно додаткової угоди № 1 до договору відновлювальної кредитної лінії № 783 від 12.09.2007 року ОСОБА_2 отримав у позивача кредит у розмірі 70000, 00 дол. . США під 14,20% річних , з терміном повернення не пізніше 11.09.2017 року на споживчі цілі. Кредит був наданий під поруку фізичної особи ОСОБА_3 - договір поруки №'783/1 від 12,09.2007 р, ( 04.04.2008 р. у зв'язку зі збільшенням ліміту кредитування уклалася додаткова угода №1 до договору поруки №783/1 від 04 квітня 2008 року ) та іпотеку земельної ділянки площею 1823 кв.м. цільовим призначенням під будівництво і обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд та житлового будинку номер 43 з надвірними будівлями по вул. Полянська в с.Городище, Березнівського району Рівненської області - іпотечний договір від 12.09.2007 р. за реєстровим № 2901 та під іпотеку земельної ділянки і розташованого на ній об"єкта незавершеного будівництва номер 146 - А, корп.2 по вул. Незалежності в с.Городище, Березнівського району Рівненської області - іпотечний договір від 04.04.2008 р. за реєстровим № 808 . Взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконав, що призвело до утворення юстрочейої заборгованості, тому 31.10.2011 р. Банк звернувся до Березнівського райсуду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі ТВБВ №10017/0136 філії -Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року та додаткової угоди № 1 від 04.04.2008 року в розмірі) 647 дол. США 54 центів та судових витрат в розмірі 1820,00 грн.

20.12.2012 р. по даній судовій справі Березнівським райсудом було винесено рішення та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3О на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі Березнівського ТВБВ №10017/0136 філії Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" заборгованість за договором : відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року в розмірі 94342 дол.США 65 центів та судових витрат в розмірі 1820,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за договором відновлюваної кредитної лінії було укладено іпотечний Договір від 04.04.2008 р, за реєстровим № 808, посвідченого приватним нотаріусом Березнівського районного нотаріального округу ОСОБА_4, предметом якого є згідно п. 1.2 даного договору нерухоме майно.

Загальна сума заборгованості станом на 11 .08.2017 року становить - 100865,81 дол. США та 2801324,84 гр.

В судовому засідання представник позивача підтримав заявлені вимоги з підстав викладених у позові.

Відповідач, представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали пояснили , що заявлені з пропущеним строком позовної давності позовні вимоги не підтверджено належними і допустимими доказами по справі, а тому не підлягають до задоволення .

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, його представника,вивчивши матерiали справи, суд вважає, що позов не пiдлягає до задоволення iз слiдуючих пiдстав.

За змістом ч. 1 ст. 33, ст. 38 Закону України «Про Іпотеку» від 05.06.2003 р. № 898-іУ, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобов'язанням, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а також передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві на підставі рішення суду. Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України "Про іпотеку".

Згідно рішення Березнівського районного суду по справі № 2-912/11 від 17 лютого 2012 року достроково стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі Березнівського ТВБВ №10017/0136 філії- Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк" заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року в розмірі 753 651 грн. 92 коп. і фактично змінено строк виконання договору .

Вказане рішення суду ні позивачем ні відповідачем не оскаржувалося, а тому в силу правових приписів ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Наявність в матеріалах справи додаткового рішення 20.12.2012 р. Березнівського районного суду стягнуто солідарно моїх довірителів на користь публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України" в особі Березнівського ТВБВ №10017/0136 філії-Рівненського обласного управління АТ Ощадбанк" заборгованість за договором відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 року в доларовому еквіваленті не спростовує вищезазначене твердження про дату зміни строку виконання договору , оскільки згідно з положеннями ч.2 ст. 218 ЦПК України рішення не може змінюватися або скасовуватися судом, який його ухвалив.

Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 4 від 18 грудня 2009 року, додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя - протягом шести місяців (частина четверта статті 559 ЦК України) від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності визначається за правилами статті 261 ЦК України..

Як встановлено в судовому засідані позивач знав про те, що з набранням законної сили рішення Березнівського районного суду від 17 лютого 2012 року змінено строк виконання кредитного договору (як договору відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 так і додаткової угоди №1 до договору відновлюваної кредитної лінії №783 від 12.09.2007 від 04 квітня 2008 року), однак без поважних причин пред»явив позовні вимоги з пропуском строку позовної давності.

Як зазначено в Постанові ВСУ від 5 липня 2017 року по справі 6-3116цс16 «Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов'язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою правомоченою особою. Чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання. Пред'явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов'язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв'язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

26 червня 2015 року позивач звернувся до Березнівського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на зазначені в позовній заяві предмети іпотеки, тобто з пропущеним строком позовної давності.

Причини пропуску строку, наведені позивачем в заяві про поновлення строку, суд вважає не поважними, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивач не подав.

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ст.266 ЦК, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Наслідки спливу позовної давності визначаються ст.267 ЦК.

Таким чином, позовна давність пов'язується із судовим захистом суб'єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо впродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то, за загальним правилом, ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб'єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов'язаної особи. Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 20.09.2011 у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", що у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" має бути застосовано при розгляді справ як джерело права, «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення; боржник має певні матеріально-правові права, які безпосередньо пов'язані з позовною давністю; будь-який суд національної юрисдикції, вирішуючи питання про пропуск кредитором позовної давності, фактично вирішує питання не тільки про право кредитора на звернення до суду за захистом свого порушеного права, але й про право боржника бути звільненим від переслідування або притягнення до суду».

На підставі вищезазначених приписів цивільного законодавства України, зі спливом позовної давності, заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення .

Відповідно до правила ч. 1. ст.10 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Вимогою ч.1 ст. 60 ЦПК України, встановлено обов»язок кожній стороні довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Виходячи з принципу змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, суд позбавлений можливості самостійного витребування та збирання доказів у справі та оцінювання обсягу доказів, який був би достатній для задоволення вимог позивача, але, враховуючи вимоги ч.4 ст.10 ЦПК, суд сприяє всебічному й повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і забезпечує реалізацію їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом. Наведене свідчить про необхідність визначення правової природи правовідносин між сторонами по справі та обсягу доказів, а також важливості доказів, які підтверджували б у позивача права вимоги.

Згідно статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісності та розумність. Вимоги справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражаються у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріпленні можливості адекватного захисту порушених цивільних прав або інтересів. Поєднання створених норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільних прав, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати, як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи, адекватного її становлення до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумління захисту цивільних прав та забезпечення виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питання регулювання цивільних відносин з урахуванням усіх учасників, а також інтересів громадян (публічного інтересу).

В статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зазначено, що Кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до п. 2, п. 4ч. 2 ст. 129 Конституції України і ст. ст. 5 і 10 ЦПК України, правосуддя в Україні здійснюється на засадах рівності всіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Як задекларовано в Постанові Пленуму ВСУ N 7 від 30.05.97 «Про посилення судового захисту прав та свобод людини і громадянина», -«відповідно до ст.З Конституції України ( 254к/96-ВР ) людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права й свободи людини і громадянина та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суди як органи державної влади зобов'язані своєчасно й дієво захищати ці права та свободи шляхом розгляду цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення». Не можна не погодитися з висновком , що міститься в пояснювальній записці до проекту Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" про те, що «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення порушених прав».

Керуючись ст.ст.19,88,214,215 ЦПК Украiни, ст.. 39 ЗУ «Про іпотеку", суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" в особі філії- Рівненського обласного управління АТ " Ощадбанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити в зв"язку зі спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_5