АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи 664/1065/16 Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Номер провадження №22-ц/791/211/17 Доповідач: Фурман Т.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.,

суддів: Пузанової Л.В.,

ОСОБА_1

секретар Чертков Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року у справі за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» ( далі по тексту ПАТ КБ «Надра») звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 23 листопада 2005 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого

банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 12 750 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом 10% річних з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 23 листопада 2015 року.

В цей же день, з метою забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 з кожним окремо, були укладені договори поруки, а також договір іпотеки предметом якого є житловий будинок № 99 по вул.. Кірова в м. Скадовську Херсонської області, належний ОСОБА_2 на праві власності.

Посилаючись на те, що банк надав ОСОБА_2 кредит в сумі та на умовах, передбачених договором, проте позичальник свої зобовязання за договором належним чином не виконує, не здійснює погашення заборгованості за кредитом, внаслідок чого станом на 15 квітня 2016 року утворилась заборгованість в сумі 31 532,80 доларів США, що еквівалентно 808 741,99 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом, у тому числі простроченої, в розмірі 4 995,50 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків, у тому числі прострочених, в розмірі 1 480,81 доларів США; заборгованості по комісії, у тому числі простроченої, в розмірі 832,23 доларів США; заборгованості по пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 588 594,36 грн., що еквівалентно 22 949,26 доларів США; штрафу за порушення умов кредитного договору в розмірі 1 275 доларів США., позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кредитну заборгованість та понесені судові витрати.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, порушен норм матеріального та процесуального законодавства.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 доводи апелянта не визнав, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано оригіналів первинних касових документів щодо здійснення касових операцій по видачі кредитних коштів за кредитним договором, що свідчить про те, що кредит ОСОБА_2 не був отриманий, внаслідок чого, як у позичальника, так і в поручителів не виник обовязок по поверненню кредитних коштів.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 23 листопада 2005 року між Відкритим Акціонерним Товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» (далі ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 804/6/11/2005/840к/1119 за умовами якого кредитор зобовязався надати позичальнику у тимчасове користування грошові кошти, а позичальник зобовязався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання, прийняти та повернути кредит у сумі 12 750 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 10 % на рік., а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором. Строк дії Договору визначений сторонами не пізніше 23 листопада 2015 року.

Пунктом 3.3.2 цього договору передбачено, що щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 213,22 долара США(а.с.11-12).

В забезпечення виконання ОСОБА_2О зобовязань за кредитним договором 23 листопада 2005 року банк уклав з ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з кожним окремо, договори поруки, відповідно до умов яких кожний із поручителів поручився перед банком за виконання позичальником свого обовязку повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами; встановлена солідарна відповідальність кожного з поручителів та боржника і визначено обсяг відповідальності поручителя той же, що і у боржника (а.с.23-24).

23 листопада 2005 року між банком та ОСОБА_2, укладено договір іпотеки, згідно якого остання передала в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою м. Скадовськ, вул. Кірова, будинок 99, що належить їй на праві власності. (а.с.15).

Згідно наданого розрахунку ОСОБА_2погашала кредит та сплачувала проценти за користування кредитними коштами, але з липня 2013 року повернення кредиту припинила.

Цей факт відповідач ОСОБА_3 визнав, вказавши на те, що саме він сплачував необхідні платежі у розмірі та порядку визначеному кредитним договором.

Інші відповідачі цю обставину належними та допустимим доказами не спростували.

Отже, за обставинами справи, в межах наданих сторонами доказів, вбачається, що з 23.11.2005 року по 27.06.2013 року зобовязання за кредитним договором виконувалися, кредитні кошти поверталися, кредитний договір недійсним не визнавався, а відтак висновки суду першої інстанції про те, що кредит ОСОБА_2 не видавався, а відтаквідсутні правові підстави для задоволення позовних вимог, є помилковими.

Враховуючи, що згідно зі ст. 526,527,530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, та зважаючи на те, що позичальник зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого допустила заборгованість, колегія суддів вважає, що банк відповідно до ст. 1050,1054 ЦК України правомірно вимагає від позичальника повернення заборгованості по кредиту, яка станом на 15 квітня 2016 року становить 7 308,54 доларів США, що еквівалентно 187 446,80 грн. (складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 4 995,50 доларів США; заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 1 480,81 доларів США; заборгованості по комісії в розмірі 832,23 доларів США) та заборгованості по пені в розмірі 588 594,36 грн.

При цьому, нарахований банком штраф позивачем не обґрунтований, не наведено жодних доказів на порушення позичальником вимог п. 4.3.2, 4.3.3., 4.3.9, 4.3.11, 4.3.12, 4.3.13 кредитного договору для покладання на відповідачів відповідальності передбаченої п. 5.3, 5.4 цього договору, а тому штраф в розмірі 1275 дол. США стягненню не підлягає.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником ( частина перша статті 553 ЦК України ).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Під виконанням сторонами зобов'язання слід розуміти здійснення ними дій щодо реалізації прав і обов'язків, що випливають із зобов'язання, передбаченого договором. Отже, основне зобов'язання полягає не в змісті кредитного договору, а в реально існуючих правовідносинах, які складаються з прав та обов'язків.

З умов кредитного договору вбачається, що боржник ОСОБА_2 (а відтак і поручителі) узяла на себе зобов'язання повернути суму кредиту шляхом сплати щомісячних платежів до 10 числа кожного календарного місяця до 23.11.2005 року.

Отже, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, в разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Отже, оскільки кредитним договором передбачено, що чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 10 числа кожного місяця, а за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника, та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Якщо банк пред'явить вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, то в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Разом з тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань.

Враховуючи, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов'язань шляхом здійснення щомісячних платежів, а за договорами поруки поручителі відповідають перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, та зважаючи на те, що банк не пред'являв вимогу до поручителів в межах шести місяців за кожним місячним платежем, за якими платежами порука припинилась, а за якими ще діє, колегія суддів вважає, що, з врахуванням дати внесення чергового місячного платежу ( до 10 числа), моменту настання строку виконання зобов'язання в повному обсязі ( 23.11.2015 р.), часу звернення позивача до суду (04.05.2016 р.) та дату на яку нарахована кредитна заборгованість ( 15.04.2016 р.), строк пред'явлення кредитором до поручителів вимоги про повернення отриманих у кредит коштів потрібно обчислювати з 04.11.2015 року по 15.04.2016 року, тобто 6 міс..

Згідно з умовами кредитного договору, наданим позивачем розрахунком, відповідальність поручителів в межах строку дії поруки за кредитним договором становить заборгованість за кредитом 1279. 32 дол. США ( 213, 22 дол.США (щомісячний платіж) х 6 міс.), що еквівалентно 32 811грн. 32 коп., враховуючи курс долара США зазначений позивачем в розрахунку, та заборгованість по пені - 282 933, 99 грн.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 02 листопада 2016 року скасувати і ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 308,54 доларів США, що еквівалентно 187 446 грн. 80 коп., та заборгованість по пені у розмірі 588 594 грн. 36 коп. з яких стягнуто:

- солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 279,32 доларів США, що еквівалентно 32 811 грн. 32 коп. та заборгованість по пені у розмірі 282 933 грн. 99 коп..

- солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 279, 32 доларів США, що еквівалентно 32 811 грн. 32 коп. та заборгованість по пені у розмірі 282 933 грн. 99 коп..

У задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

ОСОБА_1