Номер провадження: 22-ц/785/6847/17
Номер справи місцевого суду: 523/8413/17
Головуючий у першій інстанції Середа І. В.
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого- Гірняк Л.А.

Суддів- Заїкіна А.П.,Погорєлової С.О.

За участю секретаря- Лопотан В.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2017 року у справі за скаргою ОСОБА_5 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерової Людмили Леонідівни,

ВСТАНОВИЛА:

13.06.2017 року ОСОБА_5 звернувся до суду зі скаргою та просив:

- визнати вчинену дію державного виконавця приморського відділу ДВС Головного управління юстиції в Одеській області Офіцеровою Л.Л., пов'язану з винесенням повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 8.06. 2017 р. неправомірною.

-визнати повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 8. 06.17 р.,- незаконним.

-зобов'язати ст. державного виконавця Приморського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерову Л.Л. усунути допущені порушення чинного законодавства шляхом відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 523/15770-16-ц виданого Суворовським райсудом м. Одеси 30. 5.17 р. та вчинити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 16. 05. 2017 р., рішенням Суворовського райсуду м. Одеси у відшкодування майнової шкоди завданої злочином, на його користь з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 стягнуто в солідарному порядку в рівних частках 42825 грн. і витрати 780 грн. на виконання якого Суворовським райсудом м. Одеси 30. 5.17 р. був виданий виконавчий лист № 523/15770/16-ц.

31. 05.17 р., він подав заяву до Приморського відділу ДВС з наданням виконавчих листів просив відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання судового рішення з перерахуванням коштів на вказаний рахунок.

6.06.17 р., з поданням заяви додатково надав копії постанов слідчого органу якими накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбане ними за вказаними адресами.

2. 06. 17 р., постановою про відкриття виконавчого провадження було відкрито виконавче провадження відносно боржника ОСОБА_7, а щодо боржника ОСОБА_8, за повідомленням від 8. 06.17 р. виконавчий лист повернуто без прийняття до виконання у зв'язку з пред'явленням не за місцем виконання. Копія цього повідомлення видана держвиконавцем наручно і одержана 12. 06. 2017 року.

Заявник вважає, що вчинену дію ст. державним виконавцем Офіцервою Л.Л. з відмовою в прийнятті виконавчого документа № 523/15770/16-ц про стягнення коштів з ОСОБА_8 до виконання та відкрити виконавче провадження з примусового виконання рішення здійснено у порушення права передбаченого Законом України « Про виконавче провадження».

Зокрема, відповідно до ч.І ст. 24 Закону виконавчі дії провадяться держвиконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місце відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Крім того посилається на те, що в силу п.1,ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку,які встановлені виконавчим документом. Проте, держвиконавець не з'ясувала місце роботи та місцезнаходження майна ОСОБА_8,хоча придбане ним майно знаходиться в м. Одесі відповідно до арештованих об'єктів нерухомості слідчими органами.

Одночасно посилається на те, що повідомлення про повернення виконавчого документу є порушенням ст.24 ч.1 вищезазначеного закону.

Посилаючись на ці обставини просив суд задовольнити скаргу.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 липня 2017 року скаргу залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування ухвали суду з ухваленням нової про задоволення заявлених вимог,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання старший держвиконавець Приморського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Офіцерова Людмила Леонідівна в судове засідання не з'явилась,про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином .

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за її відсутності.

Відмовляючи в заявлених вимогах,районний суд виходив з того, що лише після відкриття виконавчого провадження у державного виконавця є повноваження на вчинення процесуальних дій,які забезпечують виконання судового рішення.

Проте повністю погодитись з таким судженням не можна з огляду на наступне.

Положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За правилами ст.24 ч.2 Закону України «Про виконавче провадження» приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Права і обов'язки державного виконавця визначені у статті 11 Закону України "Про виконавче провадження".

За змістом цієї норми державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, вправі накладати арешт на майно боржника, передавати його на зберігання та реалізовувати його в установленому законом порядку.

Підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження є, зокрема, заява стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1 частина перша статті 19 цього Закону).

За змістом пункту 1 частини першої статті 32 Закону України "Про виконавче провадження" заходом примусового виконання судових рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають у інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У разі, якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження і на майно боржника накладається арешт у межах загальної суми стягнення, виконавчого збору і можливих витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій (частина перша статті 33 Закону України "Про виконавче провадження").

Підставою для повернення виконавчого документу стягувану без прийняття до виконання згідно з пунктом 10 частини 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження"є пред'явлення виконавчого документа не за місцем виконання або за непідвідомчістю виконання рішень.

Проте районний суд не з'ясував чи дотримався державний виконавець,положення ст.4 п.10 Закону України «Про виконавче провадження» з врахуванням постанови про накладення арешту на майно з якої вбачається, що нежитлові приміщення,які на думку заявника належать боржнику, розташовані в тому числі в Приморському районі м. Одеси,не сприяв всебічному,повному з'ясуванню обставин по справі та не роз'яснив право заявника в силу ст.10 п.4 ЦПК України на заявлення клопотання щодо з'ясування наявності у боржника нерухомого майна в Приморському районі м. Одеса.

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред'явлення.

Однак , суд не з'ясував чи дотримано держвиконавцем вимоги зазначеного Закону в той час як заява про примусове виконання рішення суду була отримана 31 травня 2017 року,а повідомлення про повернення виконавчого документа датовано 08.06.2017 року.

З врахуванням ст.311 ч.1 п.1,3,4 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з передачею до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

Керуючись ст. 218, 307,312,315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 21.07.2017 року скасувати, питання з розгляду справи передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно та підлягає оскарженню в касаційному порядку на протязі 20 днів.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді - А.П.Заїкін

С.О.Погорєлова