Дата документу 27.01.2017
Справа 320/101/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2017 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого - судді Редько О.В., при секретарі - Мазуріній О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виконання обовязку в натурі , -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виконання обовязку в натурі .

Позивачка ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що вона являється спадкоємицею після смерті ОСОБА_4. Відповідно до заповіту, посвідченого Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.05.1997 року за р. № 1-1875 ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частинах на випадок своєї смерті все його майно, яке на день смерті буде належати йому де б воно не знаходилося.

29.03.2004 року ОСОБА_4 помер.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в м. Мелітополі по вул. Кримській 20.

Спадкоємиця ОСОБА_5 відмовилася від спадщини після смерті ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 26.05.2006 року.

Постановою державного нотаріусу від 17.08.2016 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду.

На підставі вищевикладеного позивачка просить суд: визнати за нею право власності на житловий будинок, розташованого в м. Мелітополі по вул. Кримській 20 в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, померлого 29.03.2004 року

25.01.2017 року до Мелітопольського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_3 з позовом до ОСОБА_1 про виконання обовязку в натурі.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй стало відомо, що у провадженні Мелітопольського міськрайонного суду перебуває цивільна справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування.

10 грудня 2014 року між ним та ОСОБА_1 був укладений договір позики відповідно до якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 позику строком на один рік на суму 60 тис. грн. В якості забезпечення виконання зобовязань по зазначеному договору позики, позивач і відповідач передбачили у договорі таку умову: «В разі, якщо сума боргу з урахуванням неустойки не буде повернута протягом 1 (одного) року ОСОБА_1 зобовязалася передати ОСОБА_3, отриманий нею у спадщину після смерті ОСОБА_4 житловий будинок, який знаходиться по вул. Кримській 20 в м. Мелітополь, Запорізька обл.».

Однак, ОСОБА_1 не виконала умови договору позики, не повернула ОСОБА_3 кошти та не передала останньому у право власності спірний будинок.

Таким чином, як зазначив ОСОБА_3, предметом спору за позовом ОСОБА_1 є житловий будинок що знаходиться по вулиці Кримській 20, в місті Мелітополі і належить відповідачці у звязку із фактичним прийняттям його в спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 також є предметом спору за позовом ОСОБА_3 про виконання обовязку в натурі у звязку із невиконанням відповідачем зобовязання за договором позики.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_3 просить суд визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: вул. Кримська, 20, м. Мелітополь, Запорізька області, що залишився після смерті ОСОБА_4

Позивачка ОСОБА_6 в судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов третьої особи визнає в повному обсязі

Третя особа ОСОБА_3, який заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, зустрічний позов просить задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання зявився представник відповідачки ОСОБА_2, позовні вимоги ОСОБА_6 визнав в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову не заперечувала.

Представник Мелітопольської міської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не зявився, однак надав до суду письмову заяву з проханням розглянути справу на підставі наявних в матеріалі справі документах. Заперечень не надав.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, дійшов до наступного.

Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з вимогами ст. 317, ч.3 ст.319. ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Статтею 11 ЦПК України, враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства, визначається, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Норми ст.ст. 57, 59 ЦПК України передбачають, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

ОСОБА_1 являється спадкоємицею після смерті ОСОБА_4, що підтверджується заповітом, який посвідчений Мелітопольською державною нотаріальною конторою 06.05.1997 року за р. № 1-1875 та згідно якого ОСОБА_4 заповів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в рівних частинах на випадок своєї смерті все його майно, яке на день смерті буде належати йому де б воно не знаходилося./а.с.9/

29.03.2004 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС 277897, актовий запис 609./а.с.9/

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в м. Мелітополі по вул. Кримській 20. Право власності на вищевказаний будинок підтверджується висновком про реєстрацію домоволодіння від ІНФОРМАЦІЯ_1

Спадкоємиця ОСОБА_5 відмовилася від спадщини після смерті ОСОБА_4, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою від 26.05.2006 року./а.с.10/

Постановою державного нотаріусу від 17.08.2016 року позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду./а.с.11/

Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України житловий будинок № 20 по вул. Кримській в м. Мелітополь належить ОСОБА_1 з часу відкриття спадщини, а саме смерті ОСОБА_4, померлого 29.03.2004 року.

Як роз'яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, враховуючи принцип безпосередності судового розгляду (стаття 159 ЦПК), рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Неприпустимим є витребування і приєднання до справи матеріалів на підтвердження висновків і мотивів рішення після його ухвалення.

В свою чергу після спливу шестимісячного строку, будучи такою, що фактично прийняла спадщину, ОСОБА_1 10.12.2014 року уклала з ОСОБА_3 договір позики відповідно до якого ОСОБА_3 надав ОСОБА_1 позику строком на один рік на суму 60 тисяч гривень. В якості забезпечення виконання зобовязань по зазначеному договору позики, сторони передбачили у договорі таку умову: «В разі, якщо сума боргу з урахуванням неустойки не буде повернута протягом 1 (одного) року ОСОБА_1 зобовязалася передати ОСОБА_3, отриманий нею у спадщину після смерті ОСОБА_4 житловий будинок, який знаходиться по вул. Кримській 20 в м. Мелітополь, Запорізька обл.». Однак, ОСОБА_1 не виконала умови договору позики, не повернула ОСОБА_3 кошти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання її такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 29.03.2004 року, підлягають задоволенню, оскільки, як підтверджується вищезазначеним, позивачка ОСОБА_1 на день смерті спадкодавця проживала разом з ним у спірному будинку та у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину.

Визнання позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_3 суд розцінює, як згоду позивача ОСОБА_7 на відчуження та звернення стягнення на житловий будинок № 20 по вул. Кримській в м. Мелітополь, що відповідно до законодавства належить їй з часу відкриття спадщини, а саме смерті ОСОБА_4, який помер 29.03.2004 року.

Поряд з цим, суд вважає, що позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 в частині визнання за ним права власності на житловий будинок № 20 по вул. Кримській в м. Мелітополь Запорізької області не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до цивільного законодавства вона вважається такою, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_4, не вжила заходів для оформлення свого житлового будинку та не виконала умови зобовязання за договором позики перед ОСОБА_3В, а саме: не передала у власність ОСОБА_3 вищезазначений житловий будинок, крім того визнала позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на житловий будинок № 20 по вул. Кримській в м. Мелітополь Запорізької області.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виконання обовязку в натурі законні та обґрунтовані, визнані останньою, та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 525-526, 1220-1221, 1268, 1270 ст.ст. 10, 60, 88, 208-216 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Мелітопольська міська державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 такою, що фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 29.03.2004 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виконання обовязку в натурі задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_3 (ІНН НОМЕР_1), який мешкає за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Кримська 20 право власності на житловий будинок № 20 по вул. Кримській в м. Мелітополь Запорізької області, який залишився після смерті ОСОБА_4, який помер 29.03.2004 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мелітопольського

міськрайонного суду ОСОБА_8