АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2017 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Ратнікової В.М., Невідомої Т.О.

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр Оксана Станіславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Дмитро Борисович про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 р. ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_7, треті особи: ОСОБА_4, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Скляр О.О., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Клименко Д.Б. про визнання недійсними договорів купівлі-продажу.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.1994 р.

Маючи проблеми зі здоров'ям, вона разом з донькою на початку 2014 р. переїхала до своїх родичів у м. Кіровоград, а повернувшись додому у 2015 р. виявила заміненими дверні замки у квартирі та проживаючих у ній сторонніх людей, від яких дізналася, що вона нібито продала свою квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 20.11.2012 р. Крім того їй стало відомо, що заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2014 р. її та доньку ОСОБА_4 виселено з цього житлового приміщення.

Справа № 757/22580/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/8745/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.

Посилаючись на те, що відчуження квартири, яка є її єдиним житлом відбулося без її волевиявлення та отримання грошових коштів, просила визнати недійсними договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 20.11.2012 р. між ОСОБА_12 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. та договір купівлі-продажу зазначеної квартири від 24.04.2015 р., укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований у реєстрі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу КлименкоД.Б.

ОСОБА_2 подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначав, що сторони досягли домовленості щодо укладення договору купівлі- продажу квартири, що підтверджується в тому числі і розпискою ОСОБА_1 про передачу їй грошових коштів у розмірі 480 000,00 грн., а також щодо подальшої передачі цієї квартири ОСОБА_1 в оренду, вартістю 825,00 доларів США строком на 6 місяців, до 20.05.2013 р.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 у зазначений строк квартиру не звільнила, зобов'язань щодо сплати орендних платежів не виконала, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором оренди у розмірі 17 325,00 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 440 958,93 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.05.2017 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, та ухвалити в цій частині нове рішення про їх задоволення, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вказував на те, що суд в порушення ст. 10 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з'ясуванню обставин справи, відмовивши у задоволенні клопотання про допит в судовому засіданні як свідка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. з метою встановлення обставин укладення договору купівлі-продажу від 20.11.2012 р., пославшись лише на її письмові пояснення.

Також суд не задовольнив клопотання про призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи за розписками ОСОБА_1 від 20.11.2012 р. При цьому розписку про отримання позивачкою грошових коштів у розмірі 480 000,00 грн. за продаж квартири визнав як доказ, а щодо розписки про оренду квартири вказав, що вона не доводить вимог ОСОБА_2

Крім того суд не надав належної правової оцінки доводам ОСОБА_1 про те, що відповідач ввів її в оману, оскільки пообіцявши надати їй грошові кошти у розмірі 480 000,00 грн. зажадав, як гарантію їх повернення, укладення договору купівлі-продажу її квартири, який вона вважала формальним та таким, що у разі ненадання їй грошових коштів сторони визнають його недійсним. Однак обіцяну позику у розмірі 480 000, 00 грн. вона так і не отримала.

Суд залишив поза увагою посилання представника позивача на обставини, що на його думку свідчать про наявність ознак омани в діях відповідача, зокрема те, що останній є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є діяльність агенства зі стягнення платежів і бюро кредитних історій, а також надання інших фінансових послуг. Крім того, дізнавшись про те, що ОСОБА_1 намагається оспорювати договір купівлі-продажу, ОСОБА_2 терміново здійснив відчуження спірного майна.

Вважав, що про оманливий характер угоди свідчить і те, що ОСОБА_1 не замовляла і не оплачувала попередню оцінку вартості квартири, зазначеної у висновку суб'єкта оціночної діяльності ТОВ "Експерт-Альянс".

Наведене, на його думку, у сукупності зі змовою ОСОБА_2 та приватного нотаріуса Скляр О.С. ввело в оману ОСОБА_1 та призвело до її помилки при укладенні оспорюваного договору купівлі-продажу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив рішення суду в частині відмови у задоволенні зустрічного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про його задоволення, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Зазначав, що суд першої інстанції не урахував, що сторони домовились про передачу в оренду квартири АДРЕСА_1 на строк до 20.05.2013 р. та визначили щомісячну орендну плату у розмірі 825 доларів США, що підтверджується оригіналом розписки ОСОБА_1 від 20.11.2012 р, а тому вважав, що суд безпідставно відмовив у задоволення його зустрічних позовних вимог про стягнення з неї заборгованості за оренду квартири за період з 20.11.2012 р. по 19.08.2014 р. у розмірі 440 958,93 грн

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 просив відхилити, посилаючись на те, що в цій частині рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Заявив клопотання про виклик в судове засіданння як свідка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. для з'ясування обставин укладення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також про призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи щодо виконання ОСОБА_1 чи іншою особою розписок від 20.11.2012 року про отримання коштів від проданої квартири, та взяття нею в оренду квартири АДРЕСА_1

Представник ОСОБА_13 просив задовольнити подану ним апеляційну скаргу з наведених у ній підстав. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та клопотання про виклик в судове засідання як свідка приватного нотаріуса Скляр О.С., а також про призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи просив відхилити, посилаючись на те, що рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі-продажу є законним та обґрунтованим.

Представник ОСОБА_3 просив апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 та клопотання про виклик свідка і призначення у справі додаткової почеркознавчої експертизи відхилити, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим. При вирішенні апеляційної скарги ОСОБА_2 покладався на розсуд суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи убачається, що 20.11.2012 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

З наявних у матеріалах справи розписок від 20.11.2012 р., складених від імені ОСОБА_1 убачається, що цього ж дня нею за договором купівлі-продажу отримано від ОСОБА_2 480 000,00 грн., а також отримано в оренду квартиру АДРЕСА_1 на строк шість місяців до 20.05.2013 р. за 825,00 доларів США.

Згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №13634/13635/16-32 від 22.11.2016 р., підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи «ОСОБА_1» у розділі «Підписи сторін» у рядку «Продавець» у примірниках договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 20.12.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за №3054 (примірник нотаріуса та примірник покупця ОСОБА_2), а також підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис «Татарникова» у графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулись за вчиненням нотаріальної дії», номер нотаріальної дії №3054, дата вчинення нотаріальної дії 20.11.2012 р. у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за 2012 р., виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів. Підписи від імені ОСОБА_1 та рукописні записи «ОСОБА_1» у розділі «Підписи сторін» у рядку «Продавець» у примірниках Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, посвідченого 20.11.2012 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за №3054 (примірник нотаріуса та примірник покупця ОСОБА_2), виконані ОСОБА_1

Підпис від імені ОСОБА_1 та рукописний запис «Татарникова» у графі «Підписи осіб (їх представників), які звернулися за вчиненням нотаріальної дії», номер нотаріальної дії №3054, дата вчинення нотаріальної дії 20.11.2012 р. у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. за 2012 р., виконані ОСОБА_1

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорюваний правочин укладено нею внаслідок помилки чи обману з боку відповідача ОСОБА_2

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що ним не надано доказів на підтвердження користування ОСОБА_1 житловим приміщенням понад строки визначені нею в розписці та зазначив, що вказана розписка складена на власний розсуд, в той час як договір оренди повинен бути укладений в письмовій формі з визначенням прав та обов'язків сторін.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ч. 1 ст. 229 ЦПК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має значення, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 статті 230 цього Кодексу передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне (частина 1 ст. 229 цього Кодексу) такий правочин визнається недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність, або якщо вона замовчує їх існування.

ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції будь-яких доказів на підтвердження її доводів про укладення оспорюваного договору купівлі-продажу під впливом обману з боку відповідача чи внаслідок її помилки, зокрема доказів щодо укладення між нею та відповідачем договору позики, на гарантування повернення грошових коштів за яким, за її твердженням, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Первинно вона взагалі заперечувала укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, а після проведення судової почеркознавчої експертизи стверджувала що укладення відбулося під впливом обману відповідача та її помилки, а також посилалась на безгрошовість відчуження квартири.

Разом з тим, як убачається з пунктів 1, 7 договору купівлі-продажу, продавець (позивачка) підтверджує, що вона розуміючи значення своїх дій, без будь-якого примушування, як фізичного так і морального, передає у власність покупця, а покупець приймає у власність квартиру АДРЕСА_1 та оплачує її вартість за ціною та в порядку визначеному договором, а підписання цього договору буде свідчити про те, що його умови повністю відповідають волевиявленню сторін, та про одержання продавцем повного розрахунку за продану квартиру у сумі, що вказана в п. 4 цього договору (480 000,00 грн.), і відсутність матеріальних претензій до покупця. .

Ураховуючи наведене колегія суддів не убачала підстав для задоволення клопотання представника ОСОБА_1 про проведення у справі почеркознавчої експертизи розписок від 20.11.2012 р. про отримання нею 480 000,00 грн. за договором купівлі-продажу та про взяття зазначеної квартири в оренду. При цьому колегія суддів також ураховувала, що в суді першої інстанції позивачка не оспорювала складання нею розписки про оренду квартири та свій підпис.

Що стосується відмови суду першої інстанції в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про виклик та допит у якості свідка приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Скляр О.С. для надання пояснень щодо обставин укладення оспорюваного договору купівлі-продажу, то колегія суддів виходить з наступного.

В матеріалах справи наявні письмові пояснення приватного нотаріуса Скляр О.С., які відповідно до ст. 64 ЦПК України є письмовими доказами, і яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку за правилами ст. 212 ЦПК України.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про нотаріат» на нотаріусів покладено обов'язок зберігати нотаріальну таємницю.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 51 ЦПК України не підлягають допиту як свідки особи, які за законом зобов'язані зберігати в таємниці відомості, що були довірені їм у зв'язку з їхнім службовим чи професійним становищем, - про такі відомості.

Аналізуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, надав зібраним у справі доказам належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про не урахування судом першої інстанції домовленості сторін про передачу в оренду квартири АДРЕСА_1 на строк 6 місяців - до 20.05.2013 р., та погодження ними щомісячної орендної плати у розмірі 825 доларів США, що підтверджується на його думку розпискою ОСОБА_1 від 20.11.2012 р., колегія суддів вважає їх непереконливими з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Договір найму житла укладається у письмовій формі (ст.811 ЦК України).

За загальним правилом ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору оренди.

Наявна у матеріалах справи розписка ОСОБА_1 про оренду квартири не є належним підтвердженням укладення між сторонами договору оренди у розумінні положень Глави 59 ЦК України, оскільки договір оренди житла повинен бути укладений у письмовій формі, із визначеним предметом договору, визначеною вартістю орендної плати, строку дії договору, зазначенням прав та обов'язків сторін, підстав припинення договору, тощо.

Розписка, як єдиний доказ того, що ОСОБА_1 винаймала квартиру АДРЕСА_1, на яку посилається ОСОБА_13 не є належною формою договору оренди.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та відмовив у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України , колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2017 р., залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: