Провадження № 2/127/4773/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

13.09.2017 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Конецул О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення позики,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи позовні вимоги тим, що в листопаді 2014 року вона позичила відповідачу грошові кошти в сумі 2000,00 Євро, строком на один місяць. В липні 2016 року відповідач повернув лише 200 Євро, решту 1800,00 Євро зобовязався повернути протягом 6 місяців, повертаючи борг частинами по 300,00 Євро щомісячно до 23 числа, останій платіж мав відбутися 23.02.2017 року, про що власноруч ним була написана розписка від 13.08.2016 року в присутності свідків.

У разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений термін, відповідач зобовязався сплатити позивачу відсотки з розрахунку 3% від суми щомісячного платежу (300,00 Євро), за кожен день прострочення.

У визначені строки та на день звернення до суду борг ОСОБА_2 повернутий не був, у звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість у розмірі 53604,00 грн., проценти в сумі 87374,52 грн., 3% річних в сумі 670,05 г., а також судовій збір та витрати на правово допомогу.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовільнити в повному осязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача її представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.08.2016 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики грошей у формі розписки, згідно якого відповідач ОСОБА_2 отримав від позивача ОСОБА_4 в листопаді 2014 року грошові кошти в сумі 2000,00 Євро як позику строком на один місяць. В липні 2016 року відповідач повернув лише 200 Євро, решту 1800 Євро зобовязався повернути протягом 6 місяців, повертаючи борг частинами по 300 Євро щомісячно до 23 числа, останій платіж мав відбутися 23.02.2017 року. У визначені строки та на день розгляду справи судом борг не був повернутий.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а ч. 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБ України.

Договром позики у формі розписки передбачено, що у разі прострочення повернення грошових коштів у встановлений термін, відповідач зобовязався сплатити позивачу відсотки з розрахунку 3% від суми щомісячного платежу (300,00 Євро), за кожен день прострочення.

Згідно розрахунку 3% від суми щомісячного платежу (300,00 Євро) становить 9 Євро, період прострочення відповідачем сплати суми позики становить 326 днів, таким чином 326 днів х 9,00 Євро=2934,00 Євро, що за курсом НБУ станом на 24.07.2017 року (день звернення до суду) становить 87374,52 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку № 2 3% річних від суми заборгованості 1800,00 Євро становить 54,00 Євро, оскільки період прострочення сплати заборгованості становить 5 місяців (23.02.2017 року по 23.07.2017 року), то 3% за 5 місяців становить 22,5 Євро, що за курсом НБУ станом на 24.07.2017 року (день звернення до суду) становить 670,00 грн.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі позовні, а саме слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 основну суму боргу 53604,00 грн., проценти передбачені розпискою (3% від суми щомісячного платежу 300 Євро за кожень день прострочення сплати заборгованості) в розмірі 87374,52 грн., 3% річних в розмірі 670,05 грн., всього - 141648,57 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги у сумі 5200,00 грн, що підтверджується, квитанцією про оплату за надані послуги.

Статтею 84 ЦПК України встановлено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюються законом.

Натомість, враховуючи положення Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням (підготовка позовної заяви, збирання доказів), а також час судових засідань в межах цивільної справи суд вважає обґрунтованим та реальним розмір витрат на правову допомогу в цій цивільній справі 2000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1417,00 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 224-226 ЦПК України, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 13.08.2016 року у розмірі 53604 (пятдесят три тисячі шістсот чотири) гривні 00 копійок, проценти в розмірі 87374 (вісімдесят сім тисяч триста сімдесят чотири) гривні 52 копійки, 3% річних 670 (шістсот сімдесят) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1417 (одну тисячу чотириста сімнадцять) гривень 00 копійок судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний термін з дня його проголошення.

Суддя