Справа № 495/1960/17
У Х В А Л А

"17" березня 2017 р. Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О.,

при секретарі Червинській І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Білгород-Дністровському заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Білгород-Дністровська міська рада в особі органу опіки та піклування про реєстрацію права проживання малолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

16.03.2017 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Білгород-Дністровська міська рада в особі органу опіки та піклування про реєстрацію права проживання малолітньої дитини.

Крім того, 16.03.2017 року представник позивача - ОСОБА_1 надав заяву про забезпечення позову, в якій просить суд накласти арешт на нерухоме майно, а саме на будинок за адресою: АДРЕСА_1, власником якого є ОСОБА_3

Розглянувши заяву про забезпечення позову, а також вивчивши додані до зави письмові докази, якими вона обґрунтовується, суд приходить до наступного.

Згідно положень ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 от 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як вже було зазначено вище, предметом розгляду даної цивільної справи є визначення місця проживання дитини.

Вважаю, що позивачем на порушення приписів ст. 151 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач має намір здійснити відчуження належного їй майна.

Таким чином, вимоги позивача та його представника про накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу не є співмірними з позовними вимогами.

Окрім того позивачем та його представником не доведено що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Білгород-Дністровська міська рада в особі органу опіки та піклування про реєстрацію права проживання малолітньої дитини не піддягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151-153, 313 ЦПК України, 33 Конституції України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Білгород-Дністровська міська рада в особі органу опіки та піклування про реєстрацію права проживання малолітньої дитини - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена апеляційного суду Одеської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя