Справа № 570/3131/15-ц
Номер провадження 2/570/191/2017
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

головуючого судді Таргоній М.В.

з участю секретаря Беднарчук Г.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В сернні 2015 року позивач звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із вказаним позовом. Просив стягнути із відповідача на користь ПАТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором № б/н від 17.01.2006 року в розмірі 12 тис. 337 грн. 21 коп.

Справа розглядалася судами. Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 11 травня 2016 року справу за вказаним позовом направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

В порядку ст. 11-1 ЦПК України, 01.06.2016 року справа № 570/3131/15-ц була передана для розгляду судді Рівненського районного суду Рівненської області Таргоній М.В.

В обґрунтування пред'явлених вимог вказано, що 17 січня 2006 р. відповідач ОСОБА_1 отримала від ПАТ КБ "Приватбанк" кредит в розмірі 5 тис. 200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Позивач, вказуючи на порушення відповідачем умов вказаного кредитного договору та норм ЦК України, просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості яка, згідно із розрахунком, станом на 30.05.2015 р. становить 12 тис. 337 грн. 21 коп., а також судовий збір.

В судове засідання представник позивача не з'явився, про день та час розгляду справи повідомленений вчасно та належним чином. Представником позивача ОСОБА_2 подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, позов підтримав повністю (а.с. 18). Також, в судовому засіданні, в якому приймав участь представник позивача ОСОБА_3 - підтримував пред'ялені вимоги з підстав та обгрунтувань наведених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву в якій просила відмовити позивачу у позові, у зв'язку зі спливом строків позовної давності.

З'ясувавши обставини, враховуючи пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові слід відмовити, виходячи із наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 17 січня 2006 року ОСОБА_1 уклала із ПАТ КБ "Приватбанк" кредитний договір, оформивши заяву про отримання платіжної кредитної картки ("Універсальна") з кредитним лімітом в сумі 2 тис. грн. зі сплатою 3 % на місяць з розрахунку 360 днів у році. Термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії кредитної картки - січень 2009 року. Тією ж заявою ОСОБА_1 підтвердила ознайомлення та згоду з Умовами надання банківських послуг, Правиламии користування платіжною карткою та Тарифами банку, які складають між сторонами договір надання банківських послуг (а.с. 6).

Згідно наданого з позовом розрахунку заборгованості за вказаним кредитом борг ОСОБА_1 перед банком становить станом на 30 червня 2015 р. 12 тис. 337 грн., 21 коп, що складається з тіла кредиту 2 тис. грн., заборгованість за процентами 9 тис. 273 грн. 53 коп., штрафи 1 тис. 063 грн. 68 коп. (а.с. 4-5).

В подальшому подано розрахунок заборгованості за вказаним кредитом борг ОСОБА_1 перед банком становить станом на 30 червня 2015 р. 5 тис. 793 грн. 35 коп., що складається з тіла кредиту 315 грн. 06 коп., заборгованість за процентами 5 тис. 478 грн. 35 коп. (а.с. 125-130).

Згідно положень ст. 131 ЦПК сторони зобов'язані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору. Сторони зобов'язані подати свої докази суду. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При наявності двох розрахунків заборгованості (обидва надані позивачем), в яких відрізняється розмір такої заборгованості, для встановлення таких розмірів суд бере до уваги розрахунок наданий пізніше (а.с. 125-130).

Із повідомлення ГУ Пенсійного фонду України в Рівненської області від 04.08.2011 року вбачається, що в період з 01.11.2008 року по 31.08.2011 року проводились утримання з ОСОБА_1 на підставі судових наказів № 2-н-505 від 02.10.2007 року та № 2-н-472 від 18.09.2007 року, виданих Рівненським районним судом Рівненської області (а.с. 22).

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При розгляді справи сторони не подали суду рішення судів, що стосуються предмету спору. Обставини про попереднє стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за згаданим договором № б/н від 17.01.2006 року, щодо якої пред'явлено позовні вимоги у даній справі, - не підтверджено належними та допустими доказами, а тому вважаються недоведеними.

Відповідно до ст.ст. 526-527, 530 ЦПК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов'язанні строк.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму. Відповідно до ч.1 ст. 1050, ст. 1054 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, отриману за кредитним договором, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Із урахуванням обставин, встановлених судом із доказів наданих сторонами, беручи до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2006 року в розмірі 5 тис. 793 грн. 35 коп., що складається з тіла кредиту 315 грн. 06 коп., заборгованість за процентами 5 тис. 478 грн. 35 коп.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

За договором про надання банківських послуг (при отриманні позичальником кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі починається не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Автоматичне продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобовязання, а отже, продовження дії картки для настання кінцевого строку повернення заборгованості правового значення не має. Крім того, продовження дії картки є способом виконання зобовязання щодо повернення простроченого кредиту, процентів і неустойки (справа № 6-36268св13).

За висновком Верховного Суду України про застосування статті 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів (постанови № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-95цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від 24 вересня 2014 року, № 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року), за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України).

Згідно розрахунків заборгованості (а.с. 4-5, 125-130) останній платіж відповідач здійснив 02.03.2012 року. Термін дії виданої картки закінчився. Отримання відповідачем нової картки позивач не доводив, та не підтвердив належними і допусимими доказами. З позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд лише 03.08.2015 року. Тому суд дійшов висновку про пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.

При цьому враховується, що Банк не надав доказів ознайомлення позичальника з «Умовами надання банківських послуг» щодо встановлення позовної давності іншої ніж 3 роки тривалості, оскільки вони нею (відповідачем) не підписані (справі за № 6-1926цс15).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За положеннями ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як уже зазначалося, строк дії картки закінчився в січні 2009 року, останній платіж відповідач здійснив 02.03.2012 року. З позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд лише 03.08.2015 року, тобто після спливу строку загальної позовної давності, передбаченого ст. 257 ЦК України.

Таким чином, позивач пропустив термін звернення з позовною заявою до суду.

За таких обставин у задоволенні позову має бути відмовлено у зв'язку із пропуском строку для звернення до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 205, 253, 257-258, 261, 267, 526, 530, 551, 631, 1049, 1054 ЦК України,

в и р і ш и в :

Відмовити в позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"

до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 17.01.2007 року у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Таргоній М.В.