Справа№751/6005/17
Провадження №2/751/1473/17
У Х В А Л А

25 вересня 2017 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Янцовська Т. М.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання,

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання, посилаючись на те, що 29.05.2013 р. у м. Вознесенськ між позивачем та відповідачем, які є громадянами ОСОБА_3 Республіки укладено договір позики, відповідно до якого відповідачем отримано кошти від позивача у розмірі 570500 гривень (еквівалент 70 тисяч доларів). Відповідач зобовязався погасити суму боргу до 15.03.2014 р., але порушив виконання зобовязання. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30.10.2014 р. з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість за договором позики у розмірі 570500 гривень, інфляційні витрати 69601 гривень, 3% річних 12097,73 гривні, проценти за користування грошовими коштами 27480 гривень. Незважаючи на рішення суду та триваюче виконавче провадження, відповідач борг не повернув, чим порушив виконання грошового зобовязання, тому відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобовязаний сплатити 3% річних за період з 01.08.2014 р. по 30.10.2014 р. у розмірі 4267,03 гривень та за період з 31.10.2014 р. по 08.09.2017 р. у сумі 58617,29 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЦПК України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обовязок щодо зазначення відповідача, його місце проживання (перебування) покладається на позивача при подачі позовної заяви до суду, що передбачено п. 2 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

За загальним правилом відповідно до ст. 109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Статтею 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Пунктом 4 Пленуму Верховного суду України N 9 від 01.11.1996 р. «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» зазначено, що виходячи з положення ст. 9 Конституції України про те, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, суд не може застосувати закон, який регулює правовідносини, що розглядаються, інакше як міжнародний договір. У той же час міжнародні договори застосовуються, якщо вони не суперечать Конституції України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

При розгляді справи за участю іноземного елемента, слід з'ясовувати наявність чинного між державами договору та за його наявності - порядку регулювання спірних правовідносин, що виникли.

Стаття 26 Конституції України гарантує, що іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Згідно ст. 33 Конституції України кожний, хто законно знаходиться на території України, має право вільно пересуватися, обирати місце перебування і проживання.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» (частина перша статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право"). Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України правила про підсудність, передбачені в міжнародних договорах, мають пріоритет перед нормами внутрішнього права. Норми права про розмежування підсудності містяться переважно у двосторонніх договорах про правові відносини і правову допомогу у цивільних справах.

Згідно ст. 17 Угоди між Україною та ОСОБА_3 Республікою Про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах від 23.11.2000р., ратифікованої Верховною Радою України 05.07.2001р., якщо ця Угода не встановлює іншого, то суди ОСОБА_4 Сторін мають юрисдикцію розглядати будь-які спори щодо цивільних справ, де відповідач має місце проживання.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Звертаючись до суду з дійсним позовом, позивач зазначає місце проживання відповідача м. Чернігів, вул. Кримська, 2/34. Але матеріали справи не свідчать про те, що на час звернення до суду з даним позовом місцем проживання відповідача є зазначена адреса. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що згідно повідомлення УДМС України в Чернігівській області від 21.09.2017 р. відповідач був документований посвідкою на тимчасове проживання в Україні серії ТР № 025161, був зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, але останнього знято з реєстрації. Однак на теперішній час на обліку відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Чернігівській області відповідач не значиться.

Враховуючи наведене, виходячи зі змісту Угоди між Україною та ОСОБА_3 Республікою Про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах від 23.11.2000р., яка встановлює правила про підсудність між Громадянами ОСОБА_4 Сторін, дана справа не підлягає розгляду у Новозаводському районному суді м. Чернігова, а тому на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України позовну заяву необхідно повернути позивачу, оскільки останнім порушено правила про підсудність.

Керуючись п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

Ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобовязання повернути позивачу, розяснивши йому, що для вирішення цього спору потрібно звернутися до суду за місцем проживання відповідача.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. М. Янцовська