Справа № 466/2923/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого -судді Ковальчука О.І.

при секретарі с/з Ваврин М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Львівське АТП №14630» про щомісячну виплату втраченої частини заробітку, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення про здійснення перерахунку втраченої частини заробітку, а саме стягувти з ПАТ «Львівське АТП №14630» 868,16грн. з 01.05.2017р. і пожиттєво.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок ДТП, яка сталася 29.03.1996р. з вини працівника ПАТ «Львівське АТП №14630», позивач став інвалідом ІІ групи. Так як позивач переніс багато операцій на нозі, в тому числі по пересадці шкіри, стан його здоров'я погіршується, в результаті чого з 2015 року став інвалідом І групи. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.1998 року позов ОСОБА_2 до ВАТ «АТП 14630» про стягнення збитків задоволено. Вирішено стягувати з ВАТ АТП 14630 м. Львова в користь ОСОБА_2 77,14 грн. втраченого заробітку щомісячно з 1 серпня 1998 року пожиттєво. З даним рішенням відповідач повністю погоджувався. Вказує, що не мав можливості звернутися до суду раніше у зв'язку з сімейними обставинами та станом здоров'я. Внаслідок росту цін, змін у виплаті зарплати і пенсії, згідно ЗУ від 06.02.2003 року повинна була проводитися індексація тих грошових доходів, які не являються одноразовими виплатами. Однак на індексацію позивач не претендує.

Позивач зазначає, що станом на 01.01.2017р. посадовий оклад майстра виробничого навчання становить: розряд 8 - 32624,00грн., розряд 9 - 2768,00грн., розряд 10 - 2912,00грн. Так як мінімальна зарплата становить 3200грн. Для розрахунку втраченої частини заробітку, позивачем взято найменший розряд окладу 2624грн. і пенсію по інвалідності 1755,84грн. Тобто різниця становить 868,16грн. Враховуючи вищевикладене, вимушений звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечила, підтримавши письмові заперечення, долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, оглянувши матеріали справи, дослідивши докази, що були представлені суду та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Частиною першою статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Як встановлено в судовому засіданні, внаслідок ДТП, яка сталася 29.03.1996 р. о 16.30год. по вул. Науковій у м. Львові, в результаті порушення ПДР водієм АТП 14630 ОСОБА_3, позивачу були спричинені тілесні ушкодження, а саме: перелом правої гомілкової кістки, а також обширний після травматичний дефект м'яких тканин правого стегна і гомілки. Позивач ОСОБА_2 переніс 8 операцій по пересадці шкіри. Так як йому було важко ходити, у 2008 році позивач впав і на цій же хворій нозі зламав шийку бедра і знову переніс операцію. У 2015 році у позивача обірвався тромб в нозі і він знову переніс операцію по шунтуванню вен, після чого у нього стався інсульт. До втрати працездатності позивач ОСОБА_2 працював у Технічному училищі №56 на посаді майстра виробничого навчання, що підтверджується довідкою №84 від 15.06.2017 року, виданою університетом «Львівська політехніка».

Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.10.1998 року позов ОСОБА_2 до ВАТ «АТП 14630» про стягнення збитків задоволено. Вирішено стягувати з ВАТ АТП 14630 м. Львова в користь ОСОБА_2 77,14 грн. втраченого заробітку щомісячно з 1 серпня 1998 року пожиттєво.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії Сихівської міжрайонної МСЕК серії 10 ААВ вбачається, що у позивача ОСОБА_2 перша «А» група інвалідності встановлена пожиттєво.

Відповідно до довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії позивачем, виданої 19.06.2017 року Галицьким об'єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Львова, розмір фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 становить 1755,84грн. в місяць.

Крім того, з довідки №84 від 15.06.2017 року, виданої позивачу університетом «Львівська політехніка» вбачається, що станом на 01.01.2017р. посадовий оклад майстра виробничого навчання становить: розряд 8 - 2624,00грн., розряд 9 - 2768,00грн., розряд 10 - 2912,00грн. Так, мінімальна заробітна плата у 2017 році складає 3200 грн на місяць. Для розрахунку втраченої частини заробітку, позивачем взято найменший посадовий оклад майстра виробничого навчання розряд 8, який становить 2624грн. і пенсію по інвалідності, яка становить 1755,84грн. Тобто, з розрахунків позивача різниця складає 868,16грн.

Відповідно до статті 1166 загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду є:

- Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

- Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

- Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до статті 1195 Цивільного кодексу України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я проводиться у наступному порядку. Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров'я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Договором або законом може бути збільшений обсяг і розмір відшкодування шкоди, завданої потерпілому каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Крім того, порядок визначення шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, врегульовано гл.82 ЦК. Крім того, відповідні роз'яснення дано в постанові Пленуму ВС від 27.03.92. Згідно з правовими нормами при визначенні розміру шкоди враховується розмір майнової шкоди, спричиненої майну або особистим немайновим правам потерпілого. Під шкодою, що має бути відшкодована, розуміють знешкодження або зменшення блага потерпілого внаслідок порушення його матеріальних прав або приниження нематеріальних благ (життя, здоров'я тощо).

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізична особа має право на відшкодування їй заробітку (доходу), втраченого нею «внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності», а також на відшкодування «додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо».

Вирішуючи питання про компенсацію шкоди, завданої майну особи в результаті ДТП, та визначаючи розмір такої шкоди, судам слід звернути увагу на положення ст.1192 ЦК, згідно з яким «з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір таких збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі».

Згідно ч. 2 ст. 1202 ЦК України, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо).

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 62, 169, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1166, 1195, 1202 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягувати з ПАТ «Львівське автотранспортне підприємство - №14630» в користь ОСОБА_2 втрачену частину заробітку в розмірі 868,16 гривень з 01.05.2017 року пожиттєво.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя О. І. Ковальчук