Справа № 694/59/17
провадження 2/694/132/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

08.02.2017 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області

в складі:головуючої судді Гончаренко Т.В.

при секретарі Блискавки А.С.

з участю:представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и в:

позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є рідною онукою та опікуном ОСОБА_4. Опіка була встановлена рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26.12.2011р, яким визнано недієздатною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначено її опікуном ОСОБА_2.

У червні 2016 року позивачем було отримано лист із копією заповіту посвідченого головою Верхньоторецької сільської ради Ясиноватського району Донецької області, зі змісту заповіту вбачалось, що ОСОБА_4 у 2009 році склала заповіт на ім'я двоюрідної племінниці ОСОБА_3.

Заповідачка була вимушена скласти зазначений заповіт, оскільки хворіла з 2007 року та скаржилася на поганий стан самопочуття, викликаний порушенням мозкового кровообігу, відвідувала регулярно лікаря. Для лікування їй були потрібні грошові кошти, а відтак заповіт був складений як гарантія забезпечення допомоги на лікування.

Обсяг отриманої допомоги був на стільки незначним, що для хворобливої особи похилого віку не відповідав реальній вартості правочину, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах.

Враховуючи наведене, позивачка просить суд визнати недійсним заповіт, складений 12 вересня 2009 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений головою Верхньоторецької сільської ради Ясиноватського району, Донецької області.

В призначене судове засідання позивачка ОСОБА_2 не з»явилася по невідомій суду причині про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Через канцелярію суду надійшла заява за вх.№773 від 08.02.2017 року від позивача про розгляд даної цивільної справи у її відсутність за участю її представника ОСОБА_1, заявлені нею позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити в повному об'ємі.

Також в судове засідання не з»явилася і відповідач ОСОБА_3, яка була належним чином повідомлена та через канцелярію суду подала заяву за вх.№733 від 07.02.2017 року про розгляд справи у її відсутності, заявлені позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити в їх задоволенні.

За ухвалою суду справа розглядається у відсутності позивача ОСОБА_2 за участю її представника ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити з підстав заявлених в позові.

Судом встановлено, що 12 вересня 2009 року головою Верхньоторецької сільської ради Ясиноватського району Донецької області було посвідчено заповіт ОСОБА_4, яким вона заповіла все належне їй майно ОСОБА_3.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 26 грудня 2011 року визнано недієздатною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначено її опікуном ОСОБА_2.

Під час розгляду вказаної справи було проведено судово-психіатричну експертизу, якою встановлено, що ОСОБА_4 з 14 березня 2010 року страждає на ураження головного мозку судинного ґенезу (церебросклероз, ГПМК - 2010 р.) із слабоумством, за своїм психічним станом не може усвідомлювати та розуміти значення своїх дій, тому потребує встановлення над нею опіки.

Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

ОСОБА_4 хворіла з 2007 року, її стан здоров'я погіршувався, що призвело до втрати нею здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними з березня 2010 року. У зв'язку із хворобою ОСОБА_4 необхідні були кошти на лікування, які вона очікувала отримати від ОСОБА_3 Внаслідок вказаних тяжких обставин, ОСОБА_4 була змушена скласти заповіт на користь двоюрідної племінниці ОСОБА_3, який був гарантією надання необхідної допомоги спадкодавцю.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно роз'яснень, викладених у п.23 Постанови ВСУ № 9 від 06.11.2009р «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК України, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Ч. 4 ст. 67 ЦК України визначено, що опікун зобов'язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного.

Згідно ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту проводиться заповідачем особисто.

У зв'язку з тим, що заповідач ОСОБА_4 визнана недієздатною, вона не може скасувати складений нею на невигідних умовах заповіт.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 склала 12.09.2009 року заповіт під впливом тяжкої обставини - тяжкої хвороби, яка призвела до визнання її недієздатною. Таким чином, позов ОСОБА_2 підлягає до задоволення, оскільки він пред'явлений в інтересах недієздатної особи та з метою захисту майнових прав недієздатної ОСОБА_2

Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Наслідки недійсності заповіту визначені ч. 4 ст. 1254 ЦК України, а саме, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 слід задовольнити та визнати недійсним заповіт, складений 12 вересня 2009 року ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідчений головою Верхньоторецької сільської ради Ясиноватського району, Донецької області.

На підставі ст. ст. 203, 215, 233 ЦК України та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 208-209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати недійсним заповіт, складений 12 вересня 2009 року ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_3, посвідчений головою Верхньоторецької сільської ради Ясиноватського району, Донецької області.

Повний текст рішення виготовлений 09.02.2017 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано апеляційному суду Черкаської області через Звенигородський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Звенигородського

районного суду Т.В. Гончаренко