Справа № 182/4531/17
Провадження № 2/0182/3194/2017
21.09.2017 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Рунчевої О .В.
секретаря Власенко Ю. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька ,-
Позивачка 22.08.2017 року звернулася до суду з вищезазначеним позовом (а.с. 2-5), який згодом уточнила (а.с. 25-26), остаточно просила суд надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон безпосередньо на територію Королівства Іспанії без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 з 10 жовтня 2017 року по 10 жовтня 2020 року. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати при подачі позову.
Свої вимоги мотивує наступним.
Вона до 12.09.2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Після розірвання шлюбу вони з відповідачем проживають окремо.
На даний час вона працює та постійно проживає на території Королівства Іспанії, має добре оплачувану роботу, забезпечена житлом. Також вона уклала шлюб з громадянином Іспанії.
Вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок та навчання доньки в Іспанії для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.
Відповідач надавав у 2013 та 2014 роках нотаріальну посвідчену заяву про те, що він надає згоду на виїзд за кордон до Королівства Іспанії для постійного проживання їхній дочці, ОСОБА_3 у її супроводі, як матері дитини.
На протязі останніх декількох років вона не має можливості звернутися до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, так як невідоме його місцезнаходження.
З метою встановлення його фактичного місця перебування, вона також зверталася до його рідних, але безрезультатно.
На період літніх канікул малолітня дочка перебувала на відпочинку у бабусі та дідуся.
Отримання даного дозволу їй необхідно для того, щоб її малолітня донька могла перетинати державний кордон у супроводі уповноважених позивачем осіб, а саме бабусі - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_3 або дідуся - ОСОБА_6.
Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на його задоволенні наполягає (а.с. 29-30).
Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином, а саме: на офіційному веб-порталі «Судова влада України» від 05.09.2017 року та рекомендованим повідомленням (а.с.28). Причина неявки суду не відома.
Суд на підставі ст. 224 ЦПК України розглянув справу заочно.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що сторони до 12.09.2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню дитину - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с. а.с. 8-10).
Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо.
На даний час позивач працює та постійно проживає на території Королівства Іспанії, має добре оплачувану роботу, забезпечена житлом. Також вона уклала шлюб з громадянином Іспанії.
Позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок та навчання доньки в Іспанії для підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану її здоров'я, фізичного, духовного та морального розвитку, що є забезпеченням інтересів дитини в межах здійснення батьківських прав та обов'язків.
Відповідач надавав у 2013 році та 2014 році нотаріальну посвідчену заяву про те, що він надає згоду на виїзд за кордон до Королівства Іспанії для постійного проживання їхній дочці, ОСОБА_3 у її супроводі, як матері дитини (а.с. 11-12).
На протязі останніх декількох років позивач не має можливості звернутися до відповідача з проханням надати дозвіл на виїзд дитини за кордон.
Згідно повідомлення Штабу Антитерористичного центру при Службі безпеки України від 03.07.2017 року за № 33/8-5677, ОСОБА_2 значиться як заручник в обліку військовослужбовців та цивільних осіб, які були протиправно позбавлені волі або зникли безвісті в районі проведення антитерористичної операції (а.с. 16).
На період літніх канікул малолітня ОСОБА_3 перебувала на відпочинку у рідних бабусі - ОСОБА_5 та дідуся - ОСОБА_6.
Отримання даного дозволу позивачу необхідно для того, щоб її малолітня донька могла перетинати державний кордон у супроводі уповноважених позивачем осіб, а саме бабусі - ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_4 або дідуся - ОСОБА_6.
Згідно ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
У відповідності до ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані поважати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини
Відповідно до п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Відповідно до п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (далі - Правила), виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Відповідно до п.4 Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
-якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;
-якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
-свідоцтва про смерть другого з батьків;
-рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;
-рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;
-рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;
-рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;
-довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).
Суд вважає, що в даному випадку виїзд дитини за межі України у супроводі уповноважених позивачем осібне суперечить її інтересам і не порушує прав відповідача як батька дитини.
Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог позивача.
Також суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. (а. с.1).
Керуючись ст.ст. 10,11,60,209,212-215,218, 224-226 ЦПК України, п. 2.3. наказу МВС України від 22.11.2012 року № 1077 «Про затвердження Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів», п.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, п.п.3-5 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон безпосередньо на територію Королівства Іспанії без дозволу (згоди) та супроводу батька дитини ОСОБА_2 з 10 жовтня 2017 року по 10 жовтня 2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 держави судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: О. В. Рунчева