Справа № 570/5377/17
Номер провадження 2/570/1915/2017
У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2017 року м.Рівне

Суддя Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В., перевіривши виконання вимог статтей 119-120 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

До Рівненського районного суду надійшла вказана позовна заява.

При підготовці позовної заяви допущені такі недоліки, що позбавляють суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її, розглянути та винести рішення.

В позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача - суб'єкта владних повноважень 150 000 (сто п'ятдест тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди, завданої його незаконними діями і бездіяльністю.

Статтею 1167 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_1, передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підтвердження заявленої майнової вимоги позивачем не надано доказів, що стверджували б про наявність рішення адміністративного суду, яке набрало законної сили, про протиправність акта, дії чи бездіяльності в частині правової оцінки поведінки суб'єкта владних повноважень.

Пленум Верховного Суду України у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснив, що що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він прй цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відтак, вимоги, які позивач ставить до відповідача не підтверджені належними доказами. Це в свою чергу суперечить вимогам пп.5,6 ч.2 ст.119 ЦПК України, де зазначається, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Крім того, позивачем ОСОБА_1 подано до суду позовну заяву та клопотання до неї, виклад тексту яких здійснено російською мовою.

Згідно з ч.4 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Положення ст.7 ЦПК України вказують на те, що мова цивільного судочинства визначається статтею 14 Закону України "Про засади державної мовної політики".

Частиною 1 ст.6 цього Закону визначено державною мовою України - українську

мову.

Відповідно до ч.І ст. 14 Закону судочинство в Україні у цивільних, господарських, адміністративних і кримінальних справах здійснюється державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам частини третьої статті 8 цього Закону, за згодою сторін суди можуть здійснювати провадження цією регіональною мовою (мовами).

Згідно з ч.2,3 ст.7 Закону у контексті Європейської хартії регіональних мов або мов меншин до регіональних мов або мов меншин України, до яких застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, віднесені мови: російська, білоруська, болгарська, вірменська, гагаузька, ідиш, кримськотатарська, молдавська, німецька, новогрецька, польська, ромська, румунська, словацька, угорська, русинська, караїмська, кримчацька.

До кожної мови, визначеної у частині другій цієї статті, застосовуються заходи, спрямовані на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у цьому Законі, за умови, якщо кількість осіб - носіїв регіональної мови, що проживають на території, на якій поширена ця мова, становить 10 відсотків і більше чисельності її населення.

За рішенням місцевої ради в окремих випадках, з урахуванням конкретної ситуації, такі заходи можуть застосовуватися до мови, регіональна мовна група якої становить менше Ц) відсотків населення відповідної території.

У суду відсутні відомості про прийняття місцевими радами на території Рівненської області рішень про застосування заходів, спрямованих на використання регіональних мов або мов меншин, що передбачені у Законі України "Про засади державної мовної політики".

Частиною 3 ст.14 Закону передбачено, що сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою.

Тому, позивачеві слід подати позовну заяву та додатки до неї у новій редакції, викладені українською мовою.

В порушення вимог ч.5 ст.119 ЦПК України позовна заява не оплачена судовим збором.

Посилаючись на ст.ст.79, 82 ЦПК України ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору, мотивуючи це тяжким матеріальним становищем, відсутністю оплачуваної роботи та будь-яких джерел доходу.

Положення ст.8 Закону України "Про судовий збір" вказують на те, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Позивачем не надано суду доказів на підтвердження свого матеріального становища. Пільги, передбачені у ст.5 цього Закону на позивача не поширюються.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою застосовується ставка судового збору у розмірі 1% ціни позову, що в даному випадку становить 1500 грн.

До сплати підлягають кошти в розмірі 1500 грн. за наступними реквізитами: на користь Рівненського районного суду Рівненської області на рахунок № 0295, МФО 833017, код ЄДРПОУ одержувача 38012756, код доходу 22030001, банк: ГУ ДКСУ в Рівненській області, ЄДРПОУ суду 26406260, сума - 1500 грн. - судові витрати (судовий збір).

У зв'язку з тим,'що реквізити заяви не додержані, суддя згідно ч.І ст.121 ЦПК України постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Строк для виправлення недоліків визначений ЦПК України.

Якщо позивач виконає зазначені вимоги, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачу.

Керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державної установи "Городищенська виправна колонія (№96)" про стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ним даної ухвали .

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Остапчук Л.В.