Справа № 569/9132/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Рівне

Рівненський міський суд в складі судді Бердія М.А.,

при секретарі Абашиній О.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування, суд

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача в судове засідання не зявився. До його початку від представника ПАТ «НАСК «ОРАНТА» ОСОБА_2 до суду надійшли заперечення проти позову, в яких відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просить суд їх задоволити та стягнути з Національної страхової компанії «Оранта» страхове відшкодування в сумі 2 625,00 грн.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_1, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного:

Судом встановлено, що 16 вересня 1983 року ОСОБА_1 уклав з відповідачем договори страхування на користь дітей: ОСОБА_3 страховий поліс № 642097, згідно якого страхова сума 1 000 крб., з умовою щомісячної сплати страхових внесків в розмірі 4,60 крб. протягом жовтня 1983 року по вересень 2000 року, та ОСОБА_4. Страховий поліс № 642096, з умовою щомісячної сплати страхових внесків в розмірі 5,00 крб. протягом жовтня 1983 року по вересень 2000 року.

Також, 29 березня 1990 року позивач уклав договір змішаного страхування життя № 7563639 та видано страховий поліс серії 0012 № 919637. Згідно страхового полісу розмір страхової суми становив 500 крб. та страхувальник зобовязаний протягом всього строку страхування (починаючи з квітня 1990 року по 31 березня 1995 року) сплачувати щомісячно 9,05 крб.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 7096 від 07 вересня 1993 року було створено НАСК «ОРАНТА» - акціонерне товариство, яке є правонаступником колишнього Укрдержстраху, за винятком зобовязань за довгостроковими договорами страхування колишнього Укрдержстраху.

У 2012 році позивач ОСОБА_1 звернувся до Рівненської обласної дирекції ПАТ «НАСК «ОРАНТА» із заявою про виплату коштів за договорами страхування. Листом № 3-12-163 від 16.02.2012 року НАСК «ОРАНТА» було відмовлено позивачу у виплаті страхових сум, посилаючись на те, що гарантом проведення компенсаційних виплат щодо відновлення втрачених заощаджень виступає Держава.

У своїх запереченнях представник відповідача вказує, що позивачем було порушено умови договору та Правил змішаного страхування життя, оскільки згідно п. 21 Правил змішаного страхування життя від 29 травня 1985 року № 78, затверджених Міністерством фінансів СРСР, закінчення терміну страхування є страховою подією. У цьому випадку належну страхову суму страхувальник має право одержати протягом трьох років з дня закінчення терміну страхування. А як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся за одержання страхової суми лише в 2012 році, тобто з пропуском строку.

Відповідно до умов страхування, страхувальник має право одержати страхову суму після закінчення строку страхування, якщо за весь строк страхування ним будуть сплачені страхові внески відповідно до його віку, строку страхування і страхової суми.

Позивачем ОСОБА_1 надано суду довідку, видану начальником УФЗБО УМВС України в Рівненській області ОСОБА_5 про сплату страхових сум із заробітної плати у розмірі 1 829,07 крб. За період з 01.08.1981 року по 1993 рік, проте не надано суду доказів сплати страхових внесків з 1993 року по 2000 рік, що передбачено договорами страхування.

Крім того, вважаючи безпідставною відмову НАСК «ОРАНТА» у виплаті коштів позивач посилається на постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 2000 року № 817, від 26 березня 2001 року № 275, від 11 березня 2004 року № 306, якими було передбачено перерахування коштів з державного бюджету України для виплати страхувальникам за договорами довгострокового страхування життя. Однак дане посилання позивача є необґрунтованим з огляду на наступне:

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 2000 року № 817 «Про виплату у 2000 році установами відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та колишнього Укрдержстраху грошових заощаджень і страхових внесків громадян України» Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» розпочала виплати компенсаційних сум за кожним договором страхування, страхувальникам або застрахованим колишнього Укрдержстраху, яким станом на 01 січня 2000 року виповнилося 80 років і більше, або їх спадкоємцям.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26 березня 2001 року № 275 «Про виплату у 2001 році грошових заощаджень і страхових внесків громадян України, вкладених до 2 січня 1992 року в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, і установи колишнього Укрдержстраху», починаючи з травня 2001 року, проводилися виплати проіндексованих сум страхових внесків страхувальникам (застрахованим), яким станом на 01 січня 2001 року виповнилося 80і більше років або їх спадкоємцям.

Постановою Кабінету Міністрів від 11 березня 2004 року № 306 «Про виплату у 2004 році громадянам України грошових заощаджень і страхових внесків, вкладених до 2 січня 1992 року в установи колишнього Ощадного банку СРСР, що діяли на території України, і установи колишнього Укрдержстраху» було передбачено кошти на виплату компенсації спадкоємцям застрахованих або страхувальників, які померли у 1997-2004 роках, в межах залишку проіндексованого страхового внеску в розмірі державної допомоги на поховання, але не більше 150 гривень.

Вищевказані постанови передбачали виплату страхових внесків для окремих категорій осіб, проте позивач не відноситься до числа осіб, які мали отримати компенсацію страхових сум.

Відповідно до Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» встановлені зобовязання держави та її гарантії щодо відновлення заощаджень громадян України.

Відповідно до ст. 1, 2, 6 Закону України «Про державні гаранти відновлення заощаджень громадян України» суми відновлених заощаджень відносяться на внутрішній державний борг України.

Кошти на компенсації заощаджень громадян передбачаються в Державному бюджеті України окремою статтею.

Порядок перерахування коштів із Державного бюджету установам колишнього Укрдержстраху визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» заощадження повертаються поетапно, залежно від віку вкладника, суми вкладу, інших обставин, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік.

Порядок проведення виплат проіндексованих сум страхових внесків встановлюється щорічно окремою постановою Кабінету Міністрів України, на підставі якої страхова компанія проводить компенсаційні виплати за рахунок коштів, виділених з Державного бюджету України на відповідний рік. Тому щодо виплат проіндексованих сум страхових внесків відповідач є лише посередником між страхувальниками (застрахованими)- власниками страхових полісів колишнього Укрдержстраху та державою.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про страхування» страховик не відповідає за зобовязаннями держави, а держава за зобовязаннями страховика.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження, є недоведеними та такими, що не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд за апеляційною скаргою на рішення суду, яка подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_6