Провадження № 2-н/760/86/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2017 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А. розглянувши заяву Комунального підприємства "Керуюча компанія з управління житлового фонду Солом"янського району м. Києва» ЖЕД № 906 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, суддя -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з боржників заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 51 627,59 грн.

В прийнятті заяви про видачу судового наказу повинно бути відмовлено, виходячи з наступного.

Статтею 95 ЦПК України визначено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано зокрема, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом п. 7 ст. 100, ст. 101 ЦПК України, питання про відкриття наказного провадження або відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу суддя вирішує не пізніше наступного дня з дня надходження заяви до суду, закінчення строку, встановленого для усунення недоліків заяви про видачу судового наказу та не пізніше наступного дня після отримання судом у порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Про відкриття наказного провадження суддя постановляє ухвалу. У разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження, суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог.

З аналізу змісту наведених норм випливає, що суддя приймає рішення про відкриття провадження за відсутності підстав для повернення заяви про видачу судового наказу та для відмови у її прийнятті.

Пункт 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України встановлює, що суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Таким чином, вирішуючи питання про видачу судового наказу, суддя зобов'язаний перевірити безспірність заявлених вимог. Зазначена обставина підтверджується поданням разом з заявою про видачу судового наказу відповідних доказів.

Так на підтвердження розміру заявлених вимог заявником надано розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з квітня 2011 року по листопад 2016 року включно.

Однак, у заяві не зазначено за який період заявник просить стягнути заборгованість з боржників, що унеможливлює встановлення дотримання ним вимог ч. 1 ст. 257 ЦК України, якою визначена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» № 14 від 23.12.2012 наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Пунктом 9 зазначеної вище Постанови роз'яснено, що наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором).

Враховуючи викладене вище, суддя із заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів вбачає спір про право, оскільки заявником не зазначено за який період він просить стягнути заборгованість з боржників, а тому приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу.

На підставі викладеного та керуючись ст. 97, ч. 6 ст. 100 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті заяви Комунального підприємства "Керуюча компанія з управління житлового фонду Солом"янського району м. Києва» ЖЕД № 906 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4. Роз'яснити заявнику право на звернення до суду з відповідною заявою в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: