АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Панченка М.М., Волошиної В.М.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві і служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання батьківства.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив:

- визнати його батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- внести зміни в актовий запис про народження дитини, де вказати його батьком дитини, а прізвище дитини «ОСОБА_3» змінити на прізвище «ОСОБА_3».

На обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він є батьком ОСОБА_3, проте при народженні дитини він не перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, а тому запис про батька дитини при реєстрації її народження було вчинено за вказівкою відповідачки.

Посилаючись на те, що він весь час займався вихованням дитини, допомагав відповідачці її утримувати, і ОСОБА_3 визнає його як батька, проте з липня 2014 року відповідачка перешкоджає йому бачитись та спілкуватися з ОСОБА_3, ОСОБА_2 просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3

Внесено зміни до актового запису № 2718, складеного 14 вересня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві про народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, вказавши, що батьком є: ОСОБА_2, а прізвище дитини «ОСОБА_3» ухвалено змінити на прізвище «ОСОБА_3».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням ОСОБА_1, посилаючись на порушення районним судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року рішення суду апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий апеляційний розгляд, з підстав, що суд вирішив спір у відсутність доказів ухилення відповідачки від явки для проведення експертизи, не вирішивши питання щодо примусових заходів для забезпечення проведення експертизи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 146 ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши представника ОСОБА_2, який просив апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року № 16, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з'ясування питань, пов'язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

Отже, спірні правовідносини регулюються нормами Кодексу про шлюб та сім'ю України, частинами 2, 3 статті 53 якого встановлено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи .утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Відповідно ст. 54 Кодексу про шлюб та сім'ю України, батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26 вересня 2014 року, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві вчинено актовий запис № 2718 від 14 вересня 2010 року.

Матір'ю дитини записано ОСОБА_1, а батьком дитини, на підставі ч.1 ст.135 СК України зі слів матері - ОСОБА_5 (а.с.34-35, т.1).

З копії свідоцтва про шлюб від 17 квітня 2015 року вбачається, що на час розгляду справи, відповідачка після реєстрації шлюбу, змінила своє прізвище з «ОСОБА_1» на «ОСОБА_1» (а.с.168, т. 1).

Встановлено, що під час розгляду справи ухвалами Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року та від 30 жовтня 2015 року у справі призначалася судово-генетична експертиза (а.с.87-88, 234-235, т.1).

Між тим, як убачається з листів Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 03 серпня 2015 року та від 23 лютого 2016 року, експертиза не була проведена у зв'язку з тим, що відповідачка на відбір зразків крові не з'явилась (а.с.174, т.1; а.с.9 т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України, у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

У разі ухилення відповідача від проведення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи у справах про визнання батьківства, материнства суд має право постановити ухвалу про примусовий привід на проведення такої експертизи.

Відповідно до вимог ч. ч. 2-4 ст. 212 ЦПК України жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 12 квітня 2017 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2 й по справі призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи (а.с.157 т.2) й зобов'язано ОСОБА_2 і ОСОБА_1 у визначений експертами час з'явитись разом із дитиною: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до експертної установи.

28 квітня 2017 року до суду апеляційної інстанції надійшло електронне повідомлення судового експерта про те, що відбір зразків крові сторін має відбутися у приміщенні відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи за адресою: м. Київ, вул. Докучаєвська,4 (а.с.163-164 т.2), яке направлено сторонам до відома та виконання (а.с.165 т.2).

З матеріалів справи убачається, що 01 червня 2017 року представником ОСОБА_1 було ознайомлено з матеріалами справи (а.с.167 т.2).

Між тим, 12 червня 2017 року на електронну адресу суду апеляційної інстанції надійшло електронне повідомлення від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, в якому повідомлялося, що ОСОБА_2 і ОСОБА_1, разом із дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у визначений експертами час не з'явились, у зв'язку з чим відбір зразків було перенесено на 14 липня 2017 року о 13год. Заявлено клопотання про забезпечення явки вказаних осіб (а.с.169-170 т.2).

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва від 14 червня 2017 року, в забезпечення виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 12 квітня 2017 року, застосовано примусовий привід на 13 год. 00 хв. 14 липня 2017 року до відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, за адресою: 03141, м. Київ-141, вул. Докучаєвська, 4, ОСОБА_1, що проживає за адресою: 02222, АДРЕСА_1, разом з ОСОБА_3 для забезпечення відбору зразків крові та проведення генетичної експертизи (а.с.193 т.2).

Виконання ухвали про примусовий привід доручено Деснянському управлінню поліції ГУНП у місті Києві(вх. № 6369 від 20.06.2017).

Згідно листа Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, ухвала суду від 12 квітня 2017 року повернута без виконання у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 до експертної установи на 13 год. 00 хв. 14 липня 2017 року не з'явилася (а.с.192 т.2).

15 вересня 2017 року до Апеляційного суду м. Києва надійшов лист Деснянського управління поліції ГУНП у місті Києві, згідно додатків якого убачається, що при відвідуванні квартири АДРЕСА_1, двері працівникам поліції ніхто не відкривав, сусіди повідомили, що мешканців вказаної квартири не знають, а тому виконати ухвалу суду не вдалося за можливе (а.с.205-208 т.2).

Як убачається зі справи, 15 червня 2017 року, тобто на наступний день після винесення судом апеляційної інстанції ухвали про примусовий привід, з матеріалами справи, в тому числі й ухвалою суду, з використанням технічних засобів, ознайомився представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 (а.с.182 т.2).

Зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що ОСОБА_1, умисно ухилилася від явки до експертної установи для проведення судово-генетичної експертизи.

З огляду на викладене та положення ст. 146 ЦПК України, колегія суддів вважає законними й обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та долученим до справи доказам. Норми матеріального й процесуального права районним судом застосовано правильно.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 754/13898/14-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/5449/2017

Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.