________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/6201/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.02.2017 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Єгоровій Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.11.2016 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить суд розірвати між нею та відповідачем шлюб, зареєстрований 03 червня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №374 від 03 червня 2011 року.

Позивач зазначила, що за час шлюбу у них народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Також позивач посилалась, що діти проживають з нею, відповідач постійно працює за кордоном, спільне життя у неї з відповідачем не склалось, відповідач відмовляється утримувати дітей, у зв'язку з чим нею було подано до суду позов про стягнення аліментів, вважає, що шлюб між ними є лише формальним, оскільки особисті відносини між ними вже тривалий час мають негативний характер, шлюбні відносини між ними припинені з січня 2016 року, переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам та інтересам дітей.

У минулому судовому засіданні 14.12.2016 року позивач позов підтримала та просила суд задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у минуле судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, надав до суду заперечення проти задоволення позову, пояснив, що подружні стосунки між ними припинились у вересні 2016 року, оскільки до цього часу він перебував у рейсі, а також просив суд надати строк для примирення, оскільки вірить, що можливо зберегти сім'ю.

У зв'язку з чим, судом у судовому засіданні було ухвалено надати сторонам строк для примирення до 09 лютого 2017 року.

У судовому засіданні 09 лютого 2017 року позивач ОСОБА_1 підтримала свій позов, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення, що за наданий їм час на примирення, вони не примирились, збереження шлюбу не можливе, у зв'язку з чим він не заперечує проти розірвання шлюбу, однак зазначив, що їх подружні стосунки припинились у вересні 2016 року, оскільки до цього часу він перебував у рейсі.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення відповідача, просив суд дійти висновку та встановити строк припинення подружніх стосунків між сторонами, оскільки в майбутньому цей факт може мати значення при вирішенні інших спорів.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши усі наявні документи/докази в матеріалах справи, суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 03 червня 2011 року, зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №374 від 03 червня 2011 року.

За час перебування сторін у шлюбі, у них народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім'ї.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад.

Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім'ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім'ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.

За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Як вбачається з пояснень сторін по справі зазначеної вільної згоди між сторонами по справі не має.

Чинне законодавство України забороняє примушування до шлюбу. Примушування - значить добиватися певної поведінки від особи за допомогою фізичного або психічного насильства.

Закріпленні у законодавстві права дружини та чоловіка на повагу до своєї індивідуальності є засобом захисту психологічно слабшого у шлюбі від психічного диктату чи навіть агресії дружини, чоловіка або іншої особи. Воно схиляє до толерантності, терпимості у шлюбі, спрямовує кожного з них на спокійне, інтелігентне залагодження колізії індивідуальних рис характеру, життєвих звичок.

Однією з причин припинення шлюбу є його розірвання.

Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них.

Під час розгляду справи, судом надавався сторонам строк для примирення терміном майже в два місяці, однак сторони не примирилися, підтвердили, що збереження шлюбу між ними не можливо.

У ході розгляду справи, судом була перевірена наявність відповідних підстав для розірвання шлюбу, суд переконався у дійсному волевиявленні позивачки по справі.

Крім того вважаємо за необхідне зазначити, що сім'я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб.

Сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, що й є ознаками сім'ї.

Відповідно до Хартії прав сім'ї, сім'я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.

Сторони по справі у судовому засіданні не заперечували той факт, що на цей час подружні стосунки між ними припинені, тому у відповідності до вимог ч.1 ст. 61 ЦПК України, цей факт додатковому доказуванню не підлягає, однак між сторонами виник спір стосовно встановлення саме цього моменту їх припинення, оскільки позивач вважає, що стосунки між ними припинились з січня 2016 року, а відповідач вважає, що з вересня 2016 року.

Так у судовому засіданні, позивачем по справі було визнано, що дійсно відповідач перебував у рейсі з січня 2016 року до вересня 2016 року, що також підтверджується наданою відповідачем копією закордонного паспорту, з якого також вбачається, що ОСОБА_2 вибув за межі України 08.01.2016 року, а прибув до міста Одеси 19.09.2016 року.

ОСОБА_1 також пояснила, що вона весь цей час (перебування відповідача у рейсі) користувалась його заробітною карткою, з якої сплачувала грошові кошти, у тому числі за житлово-комунальні послуги надані у квартиру належну відповідачеві.

З урахуванням вищевикладеного, заслухавши та проаналізувавши пояснення сторін по справі з цього приводу, суд дійшов висновку, що за період з січня по серпень 2016 року включно, знайшло своє підтвердження існування між сторонами саме тих ознак, які притаманні поняттю «сім'я».

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, подружні стосунки між сторонами припинились з вересня 2016 року,шлюб носить формальний характер, подальше сумісне проживання суперечить інтересам сторін, а тому позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 11, 130, 174, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 114 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 03 червня 2011 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №374 від 03 червня 2011 року.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Калініченко Л. В.