Справа № 591/2077/17
Провадження № 2-о/591/116/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2017 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Кривцової Г.В.

при секретарі Кальченко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат» про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проведення поховання родичів - бабусі ОСОБА_2 та прабабусі ОСОБА_3, та про визначення заявника виконавцем волевиявлення померлих.

Заявник зазначає, що встановлення даного факту їй необхідно для можливості встановлення намогильних споруд у межах родинного поховання, для вирішення питання про проведення підпоховання, та для здійснення інших дій, пов'язаних з використанням місця поховання.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що на Басівському кладовищі в м. Суми заявник має родинне поховання, де знаходяться могили її прабабусі ОСОБА_3 (рік смерті 1974) та бабусі ОСОБА_2 (рік смерті 1980). Заявник вказує, що з 1961 року вона проживала в м. Суми постійно, здійснювала догляд за своїми бабусями, а після їх смерті займалася їх похованням та організовувала поминальні обіди. На могилах померлих заявник встановила гробницю та хрести. Постійно доглядає за могилами, підтримуючи чистоту та охайність. Заявник вказує, що вона здійснювала поховання бабусі та прабабусі, але оригіналів свідоцтв про їх смерть не збереглося. Для вирішення питання про визначення заявника користувачем місця поховання та для одержання свідоцтва про поховання, необхідно мати оригінал свідоцтва про смерть, на підставі яких видається свідоцтво про поховання. На даний час єдиним шляхом вирішення проблеми є звернення до суду з заявою про встановлення факту проведення заявницею поховання та про визнання її виконавцем волевиявлення померлих.

В судовому засіданні заявник та представник заявника підтримали вимоги, в останнє судове засідання подали заяву про розгляд справи без їх участі, заяву підтримують.

Представник заінтересованої особи Комунального підприємства «Спеціалізований комбінат» в судовому засіданні не заперечував проти встановлення факту проведення поховання та визначення заявника виконавцем волі померлих, згідно ст. 10 Закону України «Про поховання та похоронну справу».

Суд, заслухавши пояснення заявника та її представника, представника заінтересованої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, і ця обставина підтверджена КП «Спецкомбінат», що на території міського кладовища м. Суми є родинне поховання, де розташовані поховання ОСОБА_3, померлої у 1974 році, ОСОБА_2, померлої у 1980 році.

Судом також встановлено, що заявник не має оригіналів свідоцтв про смерть вказаних осіб.

У видачі дублікатів свідоцтв про смерть вказаних осіб заявниці також було відмовлено, оскільки у неї відсутні документи, що підтверджують її родинний зв'язок з даними особами.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що вони є давніми знайомим та однокласницями заявниці, спілкуються з нею багато років і підтверджують, що ОСОБА_1 жила з двома бабусями (прабабуся та бабуся) та мамою у двокімнатній квартирі у м. Суми на Хіммістечку. Свідки точно знають, що то були рідні бабуся та прабабуся ОСОБА_1, так як свідки спілкувались з ОСОБА_1 з дитинства, бували у неї вдома в гостях. У 1974 році влітку померла прабабуся, а у 1980 році взимку померла бабуся. ОСОБА_1 на той час вже працювала, вона займалась організацією похорон, навіть купувала одяг для померлих, здійснювала поховання своїх бабусь. Свідки підтвердили безпосередню участь заявника в організації похорон, так як самі були особисто присутні на похоронах. Свідки пояснили, що в подальшому саме ОСОБА_1 здійснювала догляд за могилами, за місцем поховання.

Судом встановлено що на час смерті осіб у 1974 році та у 1980 році заявниця вже була повнолітньою особою, вона проживала та працювала в м. Суми, що підтверджуються записами в ї трудовій книжці (а.с. 20).

Як встановлено судом з копій записів акта про смерть ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, в даних актах співпадають адреси проживання померлих (АДРЕСА_1), що підтверджує пояснення заявника та показання свідків про те, що заявниця разом з бабусями та мамою проживала на Хіммістечку в м. Суми, а також прізвище особи - ОСОБА_7, яка була одним із отримувачів свідоцтва про смерть, підтверджує пояснення заявника, що її мати ОСОБА_7 також на той час займалась організацією похорон (а.с.35, 36, 37).

Як вбачається з фото та схеми розташування родинного поховання на міському кладовищі в м. Суми, дати поховання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 співпадають з датами поховання, зазначеними заявником (а.с.18-19).

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого покладається на виконавця волевиявлення померлого. Якщо у волевиявленні померлого немає вказівки на виконання волевиявлення чи в разі відмови виконавця від виконання волевиявлення померлого поховання померлого здійснюється чоловіком (дружиною), батьками (усиновителями), дітьми, сестрою, братом, дідом або бабою, онуком (правнуком) іншою особою, яка зобов'язалася поховати померлого.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», після здійснення поховання померлого виконавцю волевиявлення померлого або особі, яка взяла на себе зобов'язання поховати померлого, як користувачу місця поховання (користувачу місця родинного поховання) спеціалізованим комунальним підприємством видається відповідне свідоцтво.

Враховуючи, що заявник фактично здійснювала організацію поховання ОСОБА_3, яка померла в 1974 році, ОСОБА_2, яка померла у 1980 році, та фактично взяла на себе зобов'язання поховати померлих, то в даному випадку суд вважає необхідним встановити факт проведення заявницею ОСОБА_1 поховання осіб: ОСОБА_3, яка померла в 1974 році, ОСОБА_2, яка померла у 1980 році і поховані на Басівському кладовищі в м. Суми та визначити ОСОБА_1 виконавцем волевиявлення померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2, оскільки цей факт знайшов своє підтвердження в судовому засіданні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,256-259 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Комунальне підприємство «Спеціалізований комбінат», про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проведення ОСОБА_1 поховання ОСОБА_3, яка померла в 1974 році, ОСОБА_2, яка померла у 1980 році і поховані на Басівському кладовищі в м. Суми та визначити ОСОБА_1 виконавцем волевиявлення померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні під час проголошення рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду складено в п'ятиденний строк з дня закінчення розгляду справи.

Суддя Зарічного районного суду м. Суми Г. В. Кривцова