печерський районний суд міста києва
Справа № 757/6427/17-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2017 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Гладун Х.А.

при секретарі Василевській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення розміру аліментів, та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу із ОСОБА_2, вимоги якого в ході розгляду доповнила та просила:

- розірвати шлюб, укладений між Сторонами та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 12.07.2013 р., про що складено актовий запис № 1036;

- стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

У своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на те, що спільне життя з ОСОБА_2 не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, часті сварки, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного побуту, виховання дитини. За її переконанням подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини нема. На даний час кожен живе своїм життям та інтересами. Примирення з ОСОБА_2 вважає неможливим.

Зазначає, що визначений ОСОБА_2 у зустрічній позовній заяві розмір аліментів в 1500,00 грн. не достатній для утримання спільної з ОСОБА_2 малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка хворіє на харчову алергію, а тому витрати на її належне харчування є значно вищими в порівняння з витратами на забезпечення належного харчування дитини трирічного віку, яка такого захворювання не має. Вказує, що сукупно щомісячні витрати на забезпечення належного харчування дитини становлять близько 3000,00 грн. Також вона несе витрати з оплати дитячого садка із розрахунку 30 грн. на день, одяг, книжки, іграшки. Визначена ОСОБА_2 сума аліментів є очевидно недостатньою для покриття навіть половини вказаних витрат. В той же час ОСОБА_2 має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, оскільки є працевлаштованим, має у власності нерухоме та рухоме майно, обов'язку утримувати інших осіб немає.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали позов в повному обсязі та просила його задовольнити. Категорично заперечували проти запропонованого ОСОБА_2 графіку зустрічей з дитиною наодинці, у відсутність матері, оскільки означений спосіб спілкування з дитиною може негативно вплинути на її психо-емоційний стан, що є неприпустимим. Наполягали на графіку, що був запропонований ОСОБА_2 в порядку досудового врегулювання спору в цій частині. Зазначили, що ОСОБА_1 жодних перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_2 не чинить. Додатково просили вирішити питання судових витрати, понесених ОСОБА_1 на оплату правової допомоги.

Протокольною ухвалою суду від 31.05.2017 р. до спільного розгляду прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2

У вказаній заяві ОСОБА_2 зазначає, що на даний момент не має з ОСОБА_1 узгодженої позиції про розмір коштів на утримання дитини. Враховуючи його нестабільний, мінливий дохід та з урахуванням мінімального розміру аліментів на одну дитину, просить суд призначити йому до сплати аліменти у розмірі 1500,00 грн.

Також зазначає, що Позивач категорично забороняє йому спілкування з дитиною, що є порушенням його батьківських прав та прав дитини на спілкування з батьком та родичами.

Просить суд встановити графік зустрічей батька, діда та баби з дитиною ОСОБА_3: кожної п'ятниці місяця з 16.00 до 11.00 ранку неділі, день народження діда, баби, його та дитини - протягом 6 годин підряд, Різдво, Великдень, 8 березня. Новий рік - на наступний вихідний день після свята. Відпустку тривалістю 21 день на рік батьки проводять на території України, повідомивши один одного про свою відпустку не пізніше ніж за місяць до від'їзду. Його зустрічі з дочкою проводити за адресою: АДРЕСА_3.

В судовому засіданні ОСОБА_2 та його представник доводи та вимоги зустрічної позовної заяви підтримали в повному обсязі, просили задовольнити. Проти вимог щодо розірвання шлюбу не заперечували. В задоволенні вимог про встановлення розміру аліментів в 3000,00 грн. заперечили, посилаючись на його необґрунтованість та матеріальну неспроможність ОСОБА_2 нести такі витрати, які фактично становлять розмір його заробітної плати та ставлять його у скрутне матеріальне становище. Додатково просили вирішити питання судових витрат, понесених ОСОБА_2 на оплату правової допомоги.

Представник третьої особи при вирішенні спору просив врахувати висновок органу опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації від 27.07.2017 № 109/05/40-6522, згідно якого орган опіки та піклування підтримав зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та вважав, що спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком повинно відбуватися без присутності матері в м. Києві щосереди та щоп'ятниці з 17.00 до 20.00, щосуботи з 10.00 до 15.00.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12.07.2013 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, було зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис № 1036.

Прізвище дружинин після одруження «ОСОБА_1».

Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується даними Свідоцтва про її народження.

Судом встановлено, що сторони бажають розірвати шлюб, клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли, ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, а ОСОБА_2 проти цього не заперечує.

Частинами 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За таких обставин, оскільки сторони наполягають на припинені шлюбних відносин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Відповідно до ст.76 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, згідно ст.181 СК України.

Відповідно до ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно довідки ТОВ «Логістик Девелопмент» від 18.07.2017 р. ОСОБА_2 працює в даній установі на посаді Директора з січня 2017 р.

Таким чином ОСОБА_2 має постійне місце роботи, а його дохід -стабільний, а відтак, його доводи позову про мінливість доходу є безпідставними.

Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Разом з тим, ОСОБА_2 самостійно запропонував такий вид аліментів та його підтримав в судовому засіданні, а тому, а тому, суд вбачає за можливе визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України «Про Державний бюджет на 2017 рік», прожитковий мінімум для дитини вікoм до 6 років з 1 травня пo 30 листопада становить 1426 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно наданої ОСОБА_1 медичної документації з березня 2017 р. дитині регулярно діагностують атопісний дерматит, а з травня 2017 р. - додатково діагностовано харчову алергію. Призначено відповідне лікування та рекомендовано дотримання дієти,

Разом з тим, з наданих ОСОБА_1 чеків на придбання ліків, продуктів, однозначно встановити їх призначення для дитини не вбачається за можливе.

При цьому, ОСОБА_2 не заперечується, що витрати на належне утримання дитини несе ОСОБА_1

Згідно довідки ТОВ «Логістик Девелопмент» від 18.07.2017 р. ОСОБА_2 на посаді Директора в період січень-квітень 2017 р. отримував заробітну плату - 3250,00 грн., в травні-червні 2017 р. - 3500,00 грн.

Наявності у Відповідача інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина не встановлено.

Також ОСОБА_1 в належний спосіб не доведено належність ОСОБА_2 на праві власності будь-якого рухомого, нерухомого майна, відповідних клопотань щодо витребування доказів на заявлялось.

Серед іншого ОСОБА_1, звертаючись до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів в розмірі 3000,00 грн. виходив з того, що нею щомісячно здійснюються витрати на оплату дитячого садка, спеціального харчування дитини, її медичне обслуговування та нормальний розвиток.

Однак, як вбачається зі змісту ст. 185 СК України, витрати на розвиток здібностей дитини та на її лікування відносяться до додаткових витрат на дитину і підлягають стягненню у визначеному вказаною статтею порядку.

Згідно ч 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з тим, позивачкою вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину в порядку ст. 185 СК України не заявлялось.

З урахуванням вищевикладеного, матеріального становища ОСОБА_2, його стану здоров'я, стану здоров'я та матеріального становища дитини, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, щомісячно до досягнення нею повноліття аліменти в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 31.01.2017 р., оскільки відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Таким чином вимоги основного позову та зустрічного позову підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 24, 51 Конституції України, ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини.

На час розгляду справи сторони проживають окремо, дитина разом з матір'ю, ОСОБА_1

Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р. (принцип 6), проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості, малолітня дитина не повинна, за винятком тих випадків, коли існують виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Судом під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б могли свідчити про можливий негативний вплив батька на дитину, та які б перешкоджали її нормальному розвиткові.

Відповідно до ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування.

Як зазначалось ОСОБА_2 він не має змоги зустрічатися з дочкою, оскільки ОСОБА_1 чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною.

ОСОБА_1 пояснюється це тим, що саме ОСОБА_2 не приймає активної участі у вихованні дитини, не цікавиться її реальними потребами, а зустрічається з нею лише коли у нього виникає відповідне бажання.

Органом опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, після проведення бесіди з ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з врахуванням актів обстежень житлово-побутових умов за адресою: АДРЕСА_1 та акту обстеження умов проживання батька за адресою: АДРЕСА_2, керуючись інтересами дитини надав висновок від 27.07.2017 № 109/05/40-6522, згідно якого орган опіки та піклування підтримав зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 та вважав, що спілкування малолітньої дитини ОСОБА_3 з батьком повинно відбуватися без присутності матері в м. Києві щосереди та щоп'ятниці з 17.00 до 20.00, щосуботи з 10.00 до 15.00.

З огляду на встановлені судом обставини, вимоги закону, враховуючи висновок Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, яким визначені способи участі ОСОБА_2. у спілкуванні з дитиною, з метою дотримання розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини, зокрема, і те, що кожен з батьків зобов'язаний приймати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, і характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний контакт, враховуючи, що батьки дитини проживають окремо, і дитина, враховуючи свій вік, не в змозі зрозуміти обставини зміни її життя та дати їм належну оцінку, враховуючи інтереси дитини, суд вважає можливим задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2. частково та визначити його участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною таким чином:

- щосереди та щоп'ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., щосуботи з 10.00 год. до 15.00 год. в м. Києві без присутності матері.

Однак, це не позбавляє права сторін у подальшому зі зміною обставин переглянути встановлені судовим рішенням як дні та години зустрічей так і склад осіб, які будуть приймати у них участь.

Щодо вимог позову ОСОБА_2 про встановлення способу спілкування з дитиною з урахуванням потреб діда, баби та інших близьких родичів, то такі вимоги є предметом окремого позовного провадження в порядку гл. 21 Розділу 5 СК України.

Щодо вимог сторін про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

У ч. 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

За приписами статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У пп. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст. 12, 46, 56 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Згідно наявних в матеріалах справи документів правова допомога у даній справі ОСОБА_1 надавалася адвокатом Рогожук С.Л. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 3823/10, видане на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 27.11.2008 р.) на підставі договору про надання правової допомоги від 30.01.2017 р.

На виконання умов вказаного договору його сторонами підписано Звіт від 02.08.2017 р. про виконання договору про надання правової допомоги, яким узгоджено вартість наданої правової допомоги на суму 9500,00 грн., що сплачена ОСОБА_1 на рахунок адвоката Рогожук С.Л. згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів від 28.07.2017 р. № 1/28/07 на суму 2600,00 грн. та від 30.07.2017 р. № 1/30/01 на суму 7800,00 грн.

На підставі договору про надання правової допомоги від 16.05.2017 р. та договору про надання правової допомоги від 11.07.2017 р. № 80/2017 р., укладеного з АО «Радник» членом якого є адвокат Соковікова Ю.М. (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2942, видане на підставі рішення Київської міської кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 31.05.2007 р.), правова допомога ОСОБА_2 у даній справі надавалася адвокатом Соковіковою Ю.М. Згідно квитанції ПАТ КБ «Приватбанк» 25.07.2017 р. на підставі договору про надання правової допомоги від 11.07.2017 р. № 80/2017 р. ОСОБА_2 сплачено 1000,00 грн. на рахунок АО «Радник».

За вказаних обставин, з урахуванням положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню 6670,00 грн. витрат на правову допомогу та у відшкодування витрат по сплаті судового збору за позовні вимоги щодо розірвання шлюбу 320,00 грн.

В свою чергу з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат на правову допомогу підлягає стягненню 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 21, 24, 56, 105, 110-112 , ст.ст. 180-185, 157, 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, про встановлення розміру аліментів та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною - задовольнити частково.

Шлюб, укладений та зареєстрований 12 липня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві між громадянами ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, (актовий запис № 1036) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, щомісячно до досягнення повноліття дитини, аліменти в розмірі 2000,00 грн., починаючи з 31.01.2017 року.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону.

Визначити наступну участь ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні з малолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме, щосереди та щоп'ятниці з 17.00 год. до 20.00 год., щосуботи з 10.00 год. до 15.00 год. в м. Києві без присутності матері.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

В задоволенні іншої частини зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат на правову допомогу 6670,00 грн. та у відшкодування витрат по сплаті судового збору - 320,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування судових витрат на правову допомогу 1000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Х.А. Гладун