АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2017 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Мазурик О.Ф., Махлай Л.Д.,

при секретарі - Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року по справі за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпоріна Романа Олександровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1, стягувач Публічне акціонерне товариство Банк «ТРАСТ», -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2016 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Подпорін Р.О. звернувся із зазначеним поданням на обґрунтування якого зазначив, що на виконанні перебуває виконавчий лист Дніпровського районного суду міста Києва №755/17686/14-ц від 10 липня 2015 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» боргу в розмірі 364147,15 доларів США, що за офіційним курсом НБ України станом на 27 травня 2014 року становить 4 246 247,09 грн. Виконавче провадження відкрите 30 липня 2015 року.

Зазначаючи про те, що ОСОБА_1 добровільно не виконує рішення суду, на неодноразові вимоги державного виконавця не з'являється, просив тимчасово обмежити її у праві виїзду за межі України. (а.с.1-3)

Ухвалою Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання нею виконавчого листа Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2015 року у справі №755/17686/14-ц, провадження №2/755/503/15. (а.с.25-26)

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність ухвали, порушення судом норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила ухвалу скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. На обґрунтування скарги зазначила, не була належним чином повідомлена про розгляд судом вказаної справи, у зв'язку з чим не змогла надати свої пояснення та докази. Крім того вказує, що систематично вносила кошти до банківської установи на погашення заборгованості, однак з грудня 2016 року НБ України визнав ПАТ Банк «ТРАСТ» неплатоспроможним, у зв'язку з чим погашення боргу припинилось не з її вини.(а.с.34-35)

В судовому засіданні ОСОБА_1, її представник - ОСОБА_4 підтримали скаргу і просили її задовольнити. Представник Банку - Галицька В.В. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, про час та місце розгляду справи сповіщались належним чином про що у справі є докази. (а.с. 65-69)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів визнала неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 124 Конституції судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Відповідні роз'яснення містяться і в п. 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Судом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві перебуває виконавчий лист №755/17686/14-ц від 24 лютого 2015 року виданий Дніпровським районним судом міста Києва 10 липня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк «ТРАСТ» боргу в розмірі 364147,15 доларів США, що за офіційним курсом НБ України станом на 27 травня 2014 року становить 4 246 247,09 грн. (а.с.4)

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві ОСОБА_6 від 23 липня 2015 року відкрито виконавче провадження №48176446, копію постанови направлено боржнику ОСОБА_1 (а.с.5-6)

Розмір заборгованості в сумі 364147,15 доларів США, що за офіційним курсом НБ України станом на 27 травня 2014 року становить 4 246 247,09 грн., колегія суддів визнала значною. Державним виконавцем надані завірені копії виконавчого провадження в яких містяться докази вжиття заходів на виконання набравшого законної сили судового рішення, у т.ч. надіслання боржнику повідомлень і викликів до державного виконавця щодо виконання судового рішення. (а.с.9-16)

Боржник ОСОБА_1 була повідомлена про перебування на виконанні виконавчого листа №755/17686/14-ц від 24 лютого 2015 року виданого Дніпровським районним судом міста Києва 10 липня 2015 року, отримувала повідомлення і виклики до державного виконавця, однак заборгованість не погашена.

ОСОБА_1 не надала доказів, за яких суд мав би можливість дійти висновку про виконання зобов'язань перед кредитором і погашення заборгованості без вжиття заходів про застосування яких просив державний виконавець. Посилання представника апелянта, що ОСОБА_1 вживала заходів виконання рішення суду і погашення заборгованості об'єктивними доказами, подання яких мало б відбуватись до виконавчої служби, не підтверджені.

Подання подано державним виконавцем до Солом'янського районного суду міста Києва, тобто за місцем знаходження відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві, який здійснює виконання виконавчого документа.

Зважаючи на вищевказані вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення подання, оскільки невжиття таких заходів, у випадку виїзду ОСОБА_1 за межі України, може ускладнити або унеможливити виконання набравшого законної сили рішення Дніпровського районного суду міста Києва.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Ухвала суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України може бути оскаржена в апеляційному порядку (п. 24-1 ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Водночас ст. 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України в цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено. Відповідна правова позиція міститься і в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 р. у справі N 6-716цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду міста Києва від 08 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Мазурик

Л.Д.Махлай

Справа № 22-ц/796/2776/2017

Унікальний номер 760/20891/16-ц

Головуючий у першій інстанції - Оксюта Т.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.