22-ц/775/159/2017(м)
Головуючий в 1 інстанції Васильченко О.Г.
Доповідач Пономарьова О.М.
У Х В А Л А

про повернення справи

13 лютого 2017 року місто Маріуполь

Суддя Апеляційного суду Донецької області Пономарьова О.М., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2017 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2017 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

З вказаним рішенням не погодився позивач ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Апеляційного суду Донецької області.

Апеляційний суд вважає, що у вказаній справі не може бути відкрите апеляційне провадження з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду має бути зазначено висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновок суду по суті позовних вимог; розподіл судових витрат; строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215 - 217 ЦПК.

У ній, зокрема, має бути зазначено:

-висновок суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково (при відмові в позові слід точно зазначити, кому, відносно кого та в чому відмовлено);

-висновок суду по суті позовних вимог: які саме права позивача визнано або поновлено;

-розмір грошових сум чи перелік майна, присуджених стороні;

-вартість майна, яке належить стягнути з відповідача, якщо при виконанні рішення присудженого майна у наявності не буде;

-конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права;

-розподіл судових витрат відповідно до вимог статті 88 ЦПК;

-строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження;

-у яких межах допускається негайне виконання рішення, коли суд зобов'язаний або має право його допустити.

З матеріалів справи вбачається, що під час звернення до суду з позовом позивачем не було заявлено вимог щодо відшкодування моральної шкоди. Однак ОСОБА_1, скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 31 ЦПК України 23 вересня 2016 подав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 31 жовтня 2017 року позивач ще раз змінив позовні вимоги, та зазначив, що на його користь підлягає стягнення моральна шкода у розмірі 21 577 грн.

З тексту описової частини рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 січня 2017 року вбачається, що позивачем заявлено вимоги щодо визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди.

Однак, в порушення вимог ст. 215 ЦПК України, судом в резолютивні частині рішення не вирішено питання щодо вимог про стягнення моральної шкоди.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не ухвалено рішення стосовно якої-небудь позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення.

Згідно з ч. 7 ст. 297 ЦПК України при надходженні неналежно оформленої справи, з нерозглянутими зауваженнями на правильність і повноту фіксування судового процесу технічними засобами або з нерозглянутими письмовими зауваженнями щодо повноти чи неправильності протоколу судового засідання, або без вирішення питання про ухвалення додаткового рішення суддя-доповідач повертає справу до суду першої інстанції, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку, протягом якого суд першої інстанції має усунути недоліки.

Враховуючи, що суд в порушення вимог закону не ухвалив рішення стосовно усіх заявлених позовних вимог, вважаю необхідним повернути справу до суду першої інстанції для вирішення цього питання.

Керуючись ст. 297, 220 ЦПК України суддя

у х в а л и л а :

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маріупольське автотранспортне підприємство 11402» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди повернути до Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо вимог про стягнення моральної шкоди в строк до 10 березня 2017 року.

Суддя Апеляційного суду

Донецької області ОСОБА_2