Справа № 466/1182/17 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н.Л.
Провадження № 22-ц/783/4531/17 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2017 року суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І

секретар Бохонко Е.Р.

З участю: представника ОСОБА_2-ОСОБА_3, представника ОСОБА_4-ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04 травня 2017 року у справі за скаргою ОСОБА_4 на дії державного виконавця Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області по складанню розрахунку заборгованості по аліментах, стягувач ОСОБА_2, -

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваною ухвалою скаргу задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області Березяк В.Р. щодо складання розрахунку заборгованості ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа №2-2106, виданого 09.09.2011р. Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в користь ОСОБА_2, станом на 01.02.2016р.

Скасовано розрахунок заборгованості ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа №2-2106, виданого 09.09.2011р. Шевченківським районним судом м.Львова про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в користь ОСОБА_2, станом на 01.02.2016р., проведений державним виконавцем Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області Березяк В.Р., затверджений начальником Жовківського районного відділу Державної виконавчої служби ГУ юстиції у Львівській області 03.02.2016р.

Ухвалу суду оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвалу такою, що постановлна з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, що суд при постановленні ухвали не врахував вимоги ч.3 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) та пункту 7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, яка діяла до квітня 2012 року і положень пункту 7.13.1 діючої Інструкції з організації примусового виконання рішень. Вказаними положеннями передбачено, що при нарахуванні боржнику розміру аліментів на дочку і при встановлених обставинах щодо відсутності у боржника офіційного заробітку державному виконавцю необхідно виходити з розміру середньої (середньомісячної) заробітної плати для відповідної місцевості. Крім цього, суд дійшов висноку про недотриманя положень ч.3 ст.183 СК України без посилання на докази, які б підтверджували наведений висновок. Вважає, що судом безпідставно поновлено скаржнику строк звернення з скаргою, оскільки останній не навів поважних причин його пропуску. Просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити ОСОБА_4 в задоволенні скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

В силу положень ст. 4 ЦПК України, суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 1,2 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, обов'язковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об'єктивності, гласності та відкритості виконавчого провадження, розумності строків виконавчого провадження, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (ч.1 ст.5 Закону).

Згідно з ст.71 Закону визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

У свою чергу, статтею 195 Сімейного кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до вимог ст.383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 19 серпня 2011 року у справі № 2-2106/2011р стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1., та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2., в розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину до досягнення ОСОБА_7 повноліття, починаючи з 24.06.2011 року.

03.02.2016 року державним виконавцем Жовківського районного ВДВС Березяк В.Р. складено розрахунок заборгованості ОСОБА_4 по аліментах за період з жовтня 2013р. по січень 2016р. включно та визначено загальну суму заборгованості на 01.02.2016р. 76011,8грн.

Задовольняючи скаргу суд виходив з того, що складаючи оскаржуваний розрахунок державний виконавець не дотримався вимог ч.1 ст.6 ЗУ «Про виконавче провадження» за якою він зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Крім цього, судом поновлено строк на подання скарги, оскільки такий пропущений з поважних причин, так як боржнику про оскаржуваний розрахунок повідомлено не було, у самому розрахунку порядок його оскарження був вказаний неправильно, що спричинило звернення боржника до неналежного суду.

Однак колегія суддів приходить до висновку, що ухвала підлягає скасуванню, оскільки поза увагою суду залишились не з'ясовані наступні обставини, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу на дії державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст.73 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. Одночасно з клопотанням про поновлення чи продовження строку належить вчинити ту дію або подати той документ чи доказ, стосовно якого заявлено клопотання.

Поновляючи строк на подання скарги, суд не врахував вимоги вказаної статті та обмежився лише одним реченням що строк пропущений з поважних причин.

В матеріалах справи відсутні докази того коли ОСОБА_4 стало відомо про наявність вказаного розрахунку, а відтак суд дійшов до висновку , що строк пропущено з поважних причин без належних доказів.

Посилання суду на те, що боржник звертався з скаргою в порядку Кодексу адміністративного судочинства, а відтак пропустив строк з поважних причин є недостатньо обгрунтованим, оскільки розрахунок був складений 03 лютого 2016 року, а з скаргою в суд ОСОБА_4 звернувся лише 30 серпня 2016 року.

Крім цього, в розрахунку не відображено, яким чином нарахована заборгованість, чи на час її нарахування боржник працював та з якого розміру заробітку виконавець виходив обчислюючи заборгованість, а відтак для з'ясування вказаних обставин суду необхідно було оглянути матеріали виконавчого провадження.

Досліджуючи розрахунок заборгованості по аліментах колегією суддів встановлено , що в графі «сплачено аліментів» суми дописані, однак розрахунок не містить застереження, хто здійснив ці виправлення та чи враховані вони в остаточній сумі заборгованості по аліментах.

Згідно з ст.311 ЦПК України підставами для скасування ухвали є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала підлягає скасуванню з направленням скарги на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 307 ч.2 п.2, 311 ч.1 п.1,, 314 ч.1 п.2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 04 травня 2017 року скасувати. Справу направити в суд першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Ю.Р. Мікуш

Судді: О.Ф. Павлишин

Т.І. Приколота