Справа № 534/1894/15-ц
№ 2/534/6/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Комсомольський міський суд Полтавської області
в складі: головуючого судді при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2
з участю:позивачаОСОБА_3
представника позивачаОСОБА_4
відповідача ОСОБА_5
представників відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Горішні Плавні справу за цивільним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області, третя особа - Комсомольська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю як чоловіка і жінки та визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із згаданим позовом, в якому прохає встановити факт її проживання із ОСОБА_8 однією сімєю як чоловіка і жінки в період з 2003 року по 09.05.2015 року. Одночасно позивачем заявлено вимогу щодо визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом першої черги на ? частину будинку з господарськими будівлями по вул.Степовій, 17 у с.Солонці Козельщинського району та на квартиру АДРЕСА_1 (Горішні Плавні).

Свої вимоги мотивує тим, що вони з ОСОБА_8 мали взаємні почуття, і з травня 2003 року почали проживати однією сімєю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. Протягом 2003-2015 років вони постійно спільно проживали за різними адресами у місті Комсомольську, за час спільного проживання ними було придбано житловий будинок у с.Солонці та квартиру АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_8, похованням якого займалась позивач, остання звернулась до нотаріальної контори з приводу спадкування як особа, яка проживала з померлим однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. У звязку із необхідністю встановлення даного факту, виникла необхідність у зверненні до суду.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 наполягала на задоволенні своїх вимог з підстав, викладених в позовній заяві, та додатково пояснила, що в 2015 році на травневі свята вона поїхала в село, а її співмешканець ОСОБА_8 залишився у місті. Коли він перестав відповідати на телефонні дзвінки, вона не придала цьому суттєвого значення, а пізніше їй повідомили, що ОСОБА_8 помер у спірній квартирі. Між братами ОСОБА_5 та ОСОБА_8, ще за життя останнього, на ґрунті неповаги з боку ОСОБА_5 склалися напружені відносини. Так, в один з приїздів відповідача до ОСОБА_8 останній виганяв брата з квартири.

Відповідач ОСОБА_5 проти задоволення позову заперечував та пояснив, що із рідним братом покійним ОСОБА_8, ще за його життя, в нього були не найкращі відносини. Спілкувалися вони рідко і загалом по телефону. ОСОБА_5 декілька разів приїздив до брата в місто Комсомольськ і бачив, що останній проживає разом із позивачкою. Проте відносини між братами не складалися. З розмов по телефону ОСОБА_5 дізнався від брата про те, що останнім часом він із ОСОБА_3 не проживає.

Будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи, представники Горішньоплавнівської міської ради (відповідач) та Комсомольської державної нотаріальної контори (третя особа) в судове засідання не зявились, звернувшись із відповідними клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову не заперечували.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши приєднані письмові докази, судом встановлено наступне.

09.05.2015 року помер ОСОБА_8, про що відділом ДРАЦС РС Комсомольського МУЮ складено відповідний актовий запис за №239 від 13.05.2015 року (т.1 а.с.27). Згідно із постановою про закриття кримінального провадження від 14.05.2015 року (т.1 а.с.29), труп ОСОБА_8 було виявлено 12.05.2015 року у приміщенні кв.№73 по вул.Гірників,33 у м.Комсомольську без ознак насильницької смерті.

Згідно із приєднаними до матеріалів справи копіями квитанції витрати на поховання ОСОБА_8 були понесені позивачем (т.1 а.с.32).

Виходячи із змісту договору купівлі-продажу від 30.04.2004 року (т.1 а.с.11), ОСОБА_8 та ОСОБА_3 у рівних частках придбали житловий будинок з господарськими будівлями по пров.Степовому, 17 у с.Солонці Козельщинського району. Право власності на вказаний житловий будинок (по ? частці) було зареєстровано КП «Кременчуцьке МБТІ» за ОСОБА_8 та ОСОБА_3, що підтверджується копією відповідного витягу.

Згідно з договором купівлі-продажу від 20.06.2009 року ОСОБА_8 продав належну йому квартиру АДРЕСА_3, продаж нерухомого майна було вчинено на суму 38852,00 грн. Відповідно до заяви ОСОБА_8 від 20.09.2009 року, останній посвідчив той факт, що на момент набуття зазначеної квартири він у зареєстрованому шлюбі та у фактичних шлюбних відносинах не знаходився (т.1 а.с.173).

За договором купівлі-продажу від 20.06.2009 року ОСОБА_8 придбав квартиру АДРЕСА_4 із вартістю 10943,00 грн. (т.1 а.с.16). Право власності за ОСОБА_8 було зареєстровано КП «Кременчуцьке МБТІ» 02.07.2009 року (т.1 ас.15).

Згідно із довідками Солоницької сільської ради від 12.03.2009 року № 94 ОСОБА_3 та ОСОБА_8 проживали без реєстрації у с.Солониця Козельщинського району (т.1 а.с.18,19).

За довідкою Солоницької сільської ради від 03.07.2015 року №93 ОСОБА_8 та ОСОБА_3 проживали разом у буд. №17 по пров.Степовому в с.Солониця та вели спільне господарство (т.1а.с.20).

Відповідно до рішення Соломянського районного суду м.Києва від 12.08.2015 року (т.1 а.с.52,53) встановлено факт родинних відносин померлого ОСОБА_8 з його рідним братом ОСОБА_5 (відповідач у справі). Після смерті ОСОБА_8, за нотаріально посвідченою заявою від 08.07.2015 року, ОСОБА_5 прийняв спадщину (т.1 а.с.54).

За повідомленням Комсомольської державної нотаріальної контори, після померлого ОСОБА_8 заведена спадкова справа №204/2015, із заявами про прийняття спадщини звернулись брат померлого ОСОБА_5 та ОСОБА_3, як особа, яка проживала з померлим однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини. Заповіту ОСОБА_8 на випадок своєї смерті не складав. Вказані обставини підтверджуються відповідними інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (т.1 а.с.164,165).

Згідно з наданою Управлінням пенсійного фонду України у м.Комсомольську довідкою допомогу на поховання ОСОБА_8 у загальній сумі 5096 грн. отримала ОСОБА_3, на підставі витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть, який було видано на імя останньої (т.1 а.с.167).

Згідно із повідомленням Комсомольського міського відділу ДРАЦС інформація щодо державної реєстрації та розірвання шлюбів на ОСОБА_3 та ОСОБА_8, відсутня (т.2 а.с.6,7).

Суд зауважує, що постановою Верховної ради України від 19 травня 2016 року місто Комсомольськ перейменовано на місто Горішні Плавні, а відповідно до рішення двадцятої сесії сього скликання Комсомольської міської ради від 21 червня 2016 року встановлено найменування представницького органу місцевого самоврядування в місті Горішні Плавні Горішньоплавнівська міська рада Полтавської області.

Свідок ОСОБА_9 (рідна сестра позивача) в судовому засіданні показала, що ОСОБА_3 та померлий ОСОБА_8 починаючи приблизно з 2002-2004 років по 2015 рік проживали однією сімєю та мали гарні стосунки, вони спільно придбали житловий будинок у с.Солониці, разом вели господарство на присадибній ділянці, вирощували городину, провели воду. Позивачка та померлий часто приїжджали разом. Як родичі вони з сестрою часто телефонували одне одному, відвідували та спільно відпочивали.

Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що з померлим була знайома, ще до того як він почав проживати з ОСОБА_3 За час спільного проживання вони мали хороші стосунки, разом їздили відпочивати та до села, проте останнім часом ОСОБА_8 зловживав спиртними напоями. Свідку було відомо, що на травневі свята позивачка виїздила з міста, а пізніше у телефонній розмові запитувала чи не дзвонив їй ОСОБА_8, оскільки йому додзвонитись позивач не могла.

Свідок ОСОБА_11 в суді пояснив, що є сусідом доньки позивача та колегою померлого. Вони товаришували з ОСОБА_8, проте останні пів року не спілкувались, оскільки посварились на ґрунті вживання останнім алкоголю. За час спільного проживання ОСОБА_3 та померлий мали гарні відносини, разом їздили відпочивати, на дачу, відмічали свята, ходили в гості, також спільно робили ремонт у квартирі по вул.Космонавтів, 11, купили автівку в салоні, куди їздили разом із ним. ОСОБА_8 постійно радився з позивачкою. Близько 3-4 років позивачка та померлий жили разом із внуком ОСОБА_3 по сусідству із свідком, останній заходив до них у гості, постійно зустрічав ОСОБА_8 у підїзді, як і всіх сусідів.

Свідок ОСОБА_12 в суді пояснила, що знайома із позивачкою близько 36 років, з померлим ОСОБА_8 вона познайомилась у 2003 році, тоді як вони з ОСОБА_3 почали жити разом. Після того як донька позивачки поїхала до Італії, приблизно у 2011 році ОСОБА_3 та ОСОБА_8 переселились для догляду за внуком у квартиру АДРЕСА_5, де вони мешкали по сусідству, останні проживали як звичайна сімя, разом їздили відпочивати, відмічали свята, робили разом покупки. До травня 2015 року свідок постійно бачила ОСОБА_8 у підїзді та біля будинку, коли він гуляв із собакою. Свідок часто навідувала ОСОБА_3 та ОСОБА_8 вдома, у квартирі останній знаходився у домашньому одязі, вони часто спілкувались і у розмовах померлий ніколи не згадував брата.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що познайомилась з позивачкою на роботі, у них склались дружні стосунки, тому вони часто спілкувались і поза роботою, разом відпочивали, ходили у гості, практично всі свята проводили спільно. На запрошення ОСОБА_3 та ОСОБА_8 свідок приходила до них у гості, коли останні проживали в будинках по вул.Конституції, Космонавтів, разом їздили до с.Солонці. Також свідок відвідувала квартиру ОСОБА_8, розташовану по вул.Гірників, в який померлий не проживав, а лише навідувався. У дану квартиру ОСОБА_8 разом із ОСОБА_3 у 2015 році придбавали речі бувші у використанні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснила, що знайома з ОСОБА_3 по роботі, а з ОСОБА_8 познайомилась на день народженні позивачки у 2002 році. Померлий та ОСОБА_3 проживали однією сімєю з 2003 року до травня 2015 року і мали гарні стосунки, разом відпочивали, робили ремонт, купляли речі, у 2015 році вони разом придбали речі бувші у використанні. Майже кожного разу, коли позивач працювала у першу зміну, ОСОБА_8 навідував її на роботі, інколи приходив пішки, інколи приїжджав на машині, проте завжди був із їх домашньою собакою. ОСОБА_8 та ОСОБА_3 приймали спільні рішення з приводу дачі, мали спільні плани на майбутнє, а коли вони сварились, померлий завжди приходив миритись із квітами.

Свідок ОСОБА_15 в суді показала, що познайомилась з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 у 2006 року і з того часу у них склались дружні відносини, восени вони всі разом вибирали картоплю. Позивачка та померлий проживали разом, однією сімєю, інколи сварились як усі. Вони придбали однокімнатну квартиру по вул.Гірників, і коли ОСОБА_8 вживав алкоголь, міг знаходитись у даній квартирі сам. Додатково зауважила, що у червні 2015 року між позивачкою та стороною відповідача був конфлікт, останні ображали ОСОБА_3 вона була змушена викликати міліцію. З братом померлого свідок знайома не була.

Свідок ОСОБА_16 (онук позивачки) пояснив в суді, що мав гарні відносини з ОСОБА_8 вони разом їздили відпочивати на море, інколи навіть удвох без бабусі, померлий навчив його водити мопед та машину. Після того як свідок отримав посвідчення водія він відвозив позивачку та померлого до села, останній переоформив на нього автівку. Після смерті ОСОБА_8 вони часто їздили на кладовище, слідкували за могилою, прибирали там, підвозили додаткову землю. Померлий и ОСОБА_3 почали проживати разом, коли свідку виповнилось 5-6 років, а у тринадцятирічному віці, після того як його мати поїхала до Італії, вони втрьох проживали по вул.Конституції до травня 2015 року.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показав, що знайомий з ОСОБА_3 протягом 17 років, ОСОБА_8 знає з 2003 року, коли останні почали проживати разом. Вони дружили сімями, разом святкували Новий рік, ходили на рибалку, у гості, їздили на дачу. У квітні 2015 року померлий та ОСОБА_3 разом покупали речі (меблі, посуд), гроші за які сплачувала ОСОБА_3 У квартирі по вул.Гірників, майже нічого не було, старий диван, розбитий унітаз. Коли ОСОБА_8 вживав спиртні напої близько трьох днів знаходився сам, а потім повертався до позивачки.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показала, що померлий ОСОБА_8 приходився їй троюрідним дядьком, і так як у нього не було своїх дітей стосунки між ними були досить довірливими, як у батька з донькою. Вони постійно підтримували зв'язок і часто спілкувались телефонним звязком. З ОСОБА_3 вона познайомилась у 2003 році, коли вони з ОСОБА_8 спільно проживали, у них часто виникали скандали, а у 2007 році їх стосунки погіршились. Починаючи з 2013 року ОСОБА_8 проживав у квартирі по вул.Гірників сам, яку він придбав у 2009 році після продажу квартири по вул.Космонавтів, не решту грошей дядько оформив депозит. Протягом останніх років померлий був не доглянутим, жив сам по собі, обідав у закладах громадського харчування. Умови в квартирі по вул.Гірників були досить поганими, проте у березні 2015 року у помешканні почався ремонт, було встановлено бойлер, санвузол. У розмовах ОСОБА_8 пояснював, що бажає проживати один, і останні свої дні провести на малій батьківщині.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 і є сусідом померлого ОСОБА_8, проте познайомився із ним раніше по роботі. У 2013 році, після того як ОСОБА_8 переїхав на Гірників, 33, він неодноразово бачив його на лавочці біля підїзду під час спілкування із сусідами. ОСОБА_8 постійно знаходився один, в квартирі був безлад, розкидані речі. Останнього разу вони спілкувались у квітні 2015 року коли свідок відїжджав до санаторію.

Свідок ОСОБА_20 в суді показав, що знав ОСОБА_8 приблизно з 2010 року, а з ОСОБА_3 познайомився у 1996 році. На прохання ОСОБА_8 свідок допомагав останньому з ремонтом, тому з листопада 2014 року по березень 2015 року майже кожного дня вони спілкувались. Весь цей час ОСОБА_8 проживав один, харчувався у кафе «Медуза». Померлий міг зателефонувати йому у нетверезому стані і попросити провести додому, тоді ОСОБА_20 відводив його у квартиру по вул.Гірників,33.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показав, що з ОСОБА_3 він знайомий не був і вперше побачив позивачку вже після смерті ОСОБА_8 З померлим вони познайомились під час перевезення придбаних ним речей. Його знайомий ОСОБА_20 робив у померлого ремонт, у звязку із чим свідок допомагав перевозити інструменти, будівельні матеріали. Під час відвідування померлого у квартирі по вул.Гірників, у помешканні постійно був безлад, він проживав один. Останні півроку за допомогою померлий звертався виключно до ОСОБА_20, майже кожного дня телефонував останньому, просив відвести додому, оскільки сам ОСОБА_8 був «випивший». Під час спілкування ОСОБА_8 розповідав, що квартира належить йому і скаржився на той факт, що жінка все у нього забрала.

Свідок ОСОБА_22 показала, що проживає без реєстрації в будинку №33 по вул.Гірників. Останнім часом вона досить часто бачила ОСОБА_8, який відпочивав на лавочці поруч із згаданим будинком або виходив з його підїзду. Тому в неї склалося враження, що ОСОБА_8постійно проживає у власній квартирі.

Свідок ОСОБА_23 показав, що працюючи дільничним інспектором поліції, здійснював перевірку за фактом виявлення трупа гр-ка ОСОБА_8 Було встановлено, що труп зазначеного громадянина декілька днів пролежав в його квартирі. Ознак насильницької смерті виявлено не було.

Розглянувши справу в межах заявлених вимог та оцінивши досліджені докази у їх сукупності, суд зазначає, що спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного та Сімейного Кодексів України, також судом взято до уваги правові позиції висловлені Верховним Судом України та розяснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику в справах про спадкування».

За положеннями ч.ч.1,2 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто, при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Предметом доказування при розгляді справ про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, передусім складає сукупність обставин, що є згідно із законом основними ознаками сім'ї: спільне проживання, пов'язаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.1216,1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом.

Виходячи із змісту ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу.

За нормою ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. До спадкоємців другої черги законодавець відносить рідних братів та сестер спадкодавця, його бабу та діда як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України). Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менше як пять років до часу відкриття спадщини.

Частиною першою ст.256 ЦПК України передбачено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені у судовому порядку. Відповідно до п.5 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із ч.2 ст.3 СК України сімю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Поняття "проживання однією сім'єю" та "член сім'ї" не є тотожними. Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім'ї, проте не проживати з ним однією сім'єю.

Ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до пункту 21 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Аналізуючи викладене суд зазначає, що один із подружжя визнається спадкоємцем за законом, лише якщо він перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою особою, причому правове значення тут має факт перебування в зареєстрованому шлюбі, а не наявність фактичних шлюбних відносин. Особу, яка проживала з померлим однією сімєю, законодавцем віднесено до четвертої черги спадкоємців за законом.

Оцінивши дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги ОСОБА_3 про встановлення факту її проживання разом із ОСОБА_8 знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню.

Аналіз наведених вище доказів дає суду підстави дійти висновку, що починаючи з 2003 року і до 09 травня 2015 року позивачка ОСОБА_3 та ОСОБА_8, померлий 09 травня 2015 року, проживали однією сімєю, разом систематично вели спільне господарство, беручи участь у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сімї, мали взаємні права та обовязки тощо. Крім стабільних, послідовних та узгоджених між собою та іншими матеріалами справи показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,ОСОБА_16 та ОСОБА_17, зазначені обставини обєктивно підтверджуються фактом спільного придбання домоволодіння по провулку Степовому,17 в с.Солониця та фактом спільного ведення за цією адресою підсобного господарства, що у свою чергу також підтверджується інформацією, наданою Солоницькою сільською радою (т.1 а.с.18,19).

Факт проживання однією сімєю також підтверджується приєднаними до справи світлинами, на яких зображено позивачку та ОСОБА_8 в різних місцях на відпочинку (т.1а.с.64-79). Відповідач ОСОБА_5 визнав, що на вказаних світлинах зображено його брата разом із позивачкою, тому, у відповідності до ч.1 ст.61 ЦПК України, згадана обставина не підлягає доказуванню.

Заперечуючи протии задоволення позову, відповідач ОСОБА_5 пояснив, що зі слів нині покійного ОСОБА_8 йому стало відомо, що протягом останніх двох років ОСОБА_8 проживав у своїй квартирі по вулиці Гірників,33. На підтвердження цієї обставини відповідач посилався лише на показання свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_22, ОСОБА_20 та ОСОБА_21

Аналізуючи показання зазначених свідків в їх сукупності, суд звертає увагу на те, що з показань свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вбачається, що вони неодноразово вживали алкогольні напої разом із ОСОБА_8, після чого останній залишався ночувати в квартирі по вулиці Гірників. Але в судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 цього не заперечувала, пояснюючи, що після надмірного вживання алкоголю ОСОБА_8, щоб не ображати її своїм виглядом, залишався ночувати в спірній квартирі, після чого повертався до неї та просив пробачення. Цю обставину підтвердила під час допиту свідок ОСОБА_14 З показань ОСОБА_20 та ОСОБА_21 вбачається, що спірна квартира знаходилася у непристосованому для проживання стані, в квартирі був безлад, проводився ремонтні роботи і навіть в ній не було обладнано туалет.

З показань свідків ОСОБА_18, ОСОБА_19 та ОСОБА_22 вбачається, що останнім часом перед смертю ОСОБА_8 постійно проживав не з позивачкою, а в квартирі АДРЕСА_6. Проте суд не приймає ці показання до уваги, так як, крім показань свідків позивача: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15,ОСОБА_16 і ОСОБА_17, та показань свідків відповідача: ОСОБА_20 та ОСОБА_21, в частині непридатності квартири для проживання, вони повністю спростовуються обєктивними доказами, а саме квитанціями про сплату комунальних послуг за період з січня 2013 року по травень 2015 року (т.1а.с.112-148) та довідкою Комсомольської філії ПАТ «Полтаваобленерго» за період з 04.12.2012 року по 02.05.2015 року (т.1а.с.203), із змісту яких вбачається, що в зазначені періоди часу в квартирі АДРЕСА_6 холодна та гаряча води, а також електрична енергія, згідно лічильників, майже не використовувалася. Зазначена обставина переконливо свідчить про те, що в згаданій квартирі ніхто не мешкав. Епізодичне незначне споживання зазначених комунальних послуг пояснюється лише проведенням ремонтних робіт, як це підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21

З огляду на викладене суд вважає недопустимим доказом акт від 27.07.2015 року щодо проживання ОСОБА_8 в спірній квартирі, складений зі слів мешканців будинку, тим більше, що жодної особи, що зазначено в цьому акті, не було допитано під час судового розгляду справи (т.1а.с.48).

Вирішуючи питання щодо задоволення вимог ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на спадкове майно, суд виходить з того, що проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України. Тому в задоволенні позову в цій частині ОСОБА_3 необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2,3 СК України, ст.ст.1258, 1261, 1264 ЦК України, ст.ст.213, 256 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сімєю ОСОБА_8 та ОСОБА_3 з 2003 року до дня смерті ОСОБА_8 09 травня 2015 року.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається через Комсомольський міський суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом.

Суддя В.В. Крикливий