Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" січня 2017 р. Дніпровський районний суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Томіленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про прийняття зустрічного позову до розгляду в одному провадженні з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параді» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватне підприємство «Розмарин», про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Параді» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» в судовому засіданні заявив клопотання про прийняття зустрічного позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Параді», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним, в якому просить визнати недійсним Договір майнового найму (оренди) нерухомого майна, укладений 14.08.2002 р. між ТОВ «Параді» та ЗАТ «Розмарин».

Представник позивача ТОВ «Параді» в судовому засіданні заперечував проти прийняття зустрічного позову.

Відповідач ОСОБА_2 та представник третьої особи ПП «Розмарин» в судове засідання не з'явились.

Заслухавши представників сторін, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

При вирішенні питання про можливість прийняття зустрічного позову до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом, суд перевіряє виконання вимог ст.119, 120 ЦПК України та наявність підстав, визначених в статтях 121, 122 ЦПК України.

Так, відповідно до положень пунктів 1, 3 ч.2 ст. 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2016р., серед іншого, відмовлено в задоволенні зустрічного позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Параді», третя особа ТОВ «ЕЛЬ ВАСС» про визнання договору оренди недійсним. Предметом спору в цій справі був Договір майнового найму (оренди) нерухомого майна, укладений 14.08.2002 р. між ТОВ «Параді» та ЗАТ «Розмарин», зустрічний позов було заявлено з тих самих підстав, що й зустрічний позов, про прийняття якого до спільного розгляду просить представник ПАТ «Укрсоцбанк».

Як повідомили представники сторін в судовому засіданні, вищевказане рішення на даний час оскаржене до Київського апеляційного господарського суду та справа знаходиться в провадженні суду апеляційної інстанції.

Отже, вбачаються визначені п.3 ч.2 ст. 122 ЦПК України підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Крім того, відповідно до частини першої ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 1 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами 1 і 2 статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або ГПК України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до статті 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта господарської діяльності, мають право звертатись до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Статтею 12 ГПК України визначена підвідомчість справ господарським судам.

Як роз'яснено в п. 3 Постанови № 3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" від 01.03.2013р., суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

В абзаці 3 пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи характер спірних правовідносин за зустрічним позовом, а також, зважаючи на їх суб'єктний склад, суд дійшов висновку, що характер спірних правовідносин за зустрічним позовом, який просить прийняти відповідач, є господарсько-правовим, та, відповідно, зумовлює розгляд позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ТОВ «Параді», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору оренди недійсним в порядку господарського судочинства.

Крім того, не зважаючи на те, що вимоги як за первісним так і за зустрічним позовом стосуються договорів, предметом яких є нерухоме майно: нежитловий будинок - магазин, загальною площею 318кв.м., який розташований за адресою: м.Київ, вул. Райдужна, буд. 6, літера А, проте вони виникають з різних правовідносин, вимоги за цими позовами не можуть зараховуватися.

З огляду на викладене, враховуючи наявність підстав, визначених пунктами 1, 3 ч.2 ст. 122 ЦПК України, відсутні й підстави для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом.

Керуючись ст. 15, 16, 122, 123, 208, 210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічного позовну Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Параді», третя особа: ОСОБА_2, про визнання договору оренди недійсним, до спільного розгляду в одному провадженні з первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Параді» до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа: Приватне підприємство «Розмарин», про визнання переважного права на придбання нерухомого майна та переведення прав покупця, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя