АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/363/2017 Головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2017 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

представника заявника ОСОБА_1

боржника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Солом»янського районного суду м.Києва від 02 вересня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про скасування судового наказу Солом»янського районного суду м.Києва від 11 липня 2016 року у справі за заявою Об»єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башта» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, інфляційних втрат та 3% річних,-

ВСТАНОВИЛА:

11 липня 2016 року Солом»янським районним судом м.Києва видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСББ «Башта» 34200,49 грн. заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, 12700,89 грн. інфляційних втрат та 1348,41 грн. 3% річних.

В серпні 2016 року ОСОБА_2 подано заяву про скасування судового наказу. У заяві посилається на те, що вартість платежів із ЖКП визначає Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр», на користь якого ОСОБА_2 і справляються платежі та заборгованості із цих платежів він не має. При цьому зазначає, що ОСББ «Башта», звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, не зазначило розміру сум та конкретних послуг, які не були ним оплачені.

Посилається на безпідставність твердження заявника про відсутність договірних відносин між ними; вказує, що заява підписана не уповноваженою особою; зазначає, що в червні 2014 року заявник вже звертався з аналогічними вимогами із заявою про видачу судового наказу та ухвалою суду від 25 липня 2014 року судовий наказ було скасовано.

УхвалоюСолом»янського районного суду м.Києва від 02 вересня 2016 року заяву про скасування судового наказу залишено без задоволення.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами, на які посилався у заяві про скасування судового наказу, звертає увагу на неправильність розрахунків.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, поданим ним апеляційну скаргу підтримала.

Представник заявника проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.95 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до частин 1-3 ст.105 ЦПК України боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.

У заяві про скасування судового наказу має бути зазначено:

1) найменування суду, в який подається заява;

2) ім'я (найменування) стягувача та боржника, а також ім'я (найменування) представника боржника, якщо заява подається представником, їхнє місце проживання або місцезнаходження;

3) наказ, що оспорюється;

4) посилання на обставини, які свідчать про повну або часткову необґрунтованість вимог стягувача;

5) посилання на докази, якими боржник обґрунтовує свої заперечення проти вимог стягувача;

6) перелік документів, що додаються до заяви.

Відповідно до ч.8 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право:

1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення;

2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову;

3) змінити судовий наказ.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що стягувачем надано належний розрахунок заборгованості, натомість боржником доказів, які б спростовували наявність заборгованості, не надано.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів наказного провадження, ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1.

В будинку АДРЕСА_1 яке є балансоутримувачем цього будинку.

Заявником ставиться питання про стягнення суми заборгованості за період з травня 2013 року по квітень 2016 року за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, централізованого опалення, водопостачання холодної води та водовідведення, водопостачання гарячої води.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23 грудня 2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК). Разом із тим лише той факт, що договірні зобов'язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

З матеріалів справи убачається, що божником оспорюється обов»язок перед стягувачем щодо сплати заборгованості, вказується на відсутність заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, що дає підставі для висновку про наявність спору про право.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви про скасування судового наказу.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 312, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

УхвалуСолом»янського районного суду м.Києва від 02 вересня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий-суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов