АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Одинака О.О., Міцнея В.Ф.

секретар: Чубрей І.І.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про звільнення майна з- під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2016 року,

встановила:

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Посилається на те, що 04 травня 2007 року його було засуджено Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі з конфіскацією майна належного йому на праві особистої власності.

19 липня 2007 року Першотравневим районним судом м. Чернівці було видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа 09 серпня 2007 року постановою державного виконавця ВП №22751733 було відкрито виконавче провадження.

01 жовтня 2007 року постановою державного виконавця АН №058070 було накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, де він являється співвласником.

На підставі вищевикладеного, просив суд звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1.

22ц/794/155/17 р. Головуючий у 1 інстанції Скуляк І.А.

Категорія 58 Доповідач Кулянда М.І.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2016 року в позові відмовлено.

На вказане рішення суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання: чи мали місце обставини, яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін впливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що вказаний позов підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, виходячи з наступних підстав.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №3 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» визначено, що правилами статті 373 ЦПК України регулюються питання відстрочки і розстрочки виконання, зміни чи встановлення способу виконання судових рішень у цивільних справах, і на подання державного виконавця про зміну, наприклад, способу виконання вироку суду про конфіскацію майна вони не поширюються. Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішуються відповідно до розділу VIII КПК.

Питання, які виникають під час та після виконання вироку у потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та інших осіб, що стосуються цивільного позову, розглядаються судом за правилами КПК (стаття 539).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_2 04 травня 2007 року було засуджено Першотравневим районним судом м. Чернівці за ч.2 ст.307 КК України до позбавлення волі з конфіскацією майна належного йому на праві особистої власності.

19 липня 2007 року Першотравневим районним судом м. Чернівці видано виконавчий лист.

На підставі виконавчого листа 09 серпня 2007 року постановою державного виконавця ВП №22751733 було відкрито виконавче провадження.

01 жовтня 2007 року постановою державного виконавця АН №058070 на виконання вироку про конфіскацію майна накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, співвласником якої є позивач по справі.

Отже, в даному випадку накладено арешт на спірне майно, в зв'язку з виконанням вироку суду про конфіскацію майна, а тому питання, які виникають в процесі виконанням вироку суду про конфіскацію майна повинні розглядатись судом за правилами статті 539 КПК України.

Суд наведених роз'яснень не врахував і прийшов до помилкового висновку, що вказаний позов повинен розглядатися в порядку цивільного судочинства.

Крім того, ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції не врахував, що Чернівецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області є неналежним відповідачем по справі.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку залучається відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Отже, належним відповідачем у справі повинен бути відповідний територіальний орган Державної фіскальної служби України.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 грудня 2016 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, оскільки спір між сторонами не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст.307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 08 грудня 2016 року скасувати.

Провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до Чернівецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області про звільнення майна з - під арешту закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: