У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2017 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С. ,

при секретарі - Кравцовій Ю. В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з вищезазначеною заявою мотивуючи свої вимоги тим, що в провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа за її позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно.

Зазначає, що оскільки відповідач має на руках всі документи на спірне майно - квартиру АДРЕСА_1 а тому має можливість розпорядитися ним на власний розсуд - подарувати, продати, здати в іпотеку і т.д., що може привести до необхідності вжиття додаткових зусиль з її боку для захисту порушених прав, як-то звернення до суду з відповідними позовами та в результаті може суттєво утруднити або і унеможливити виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, а також керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України звертається з даною заявою до суду та просить заборонити ОСОБА_2 відчужувати квартиру АДРЕСА_1

Дослідивши в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні Подільського районного суду м. Києва дійсно перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання права власності на майно.

Як вбачається із матеріалів зазначеної справи, предметом позову позивачки є, зокрема визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1

Як вже зазначалося вище, заявниця звертаючись із заявою про забезпечення позову обґрунтовує її тим, що відповідач має на руках всі документи на спірну квартиру, а тому має можливість розпорядитися нею на власний розсуд - подарувати, продати, здати в іпотеку і т.д., що може привести до необхідності вжиття додаткових зусиль з її боку для захисту порушених прав.

Стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Верховний суд України в своїй Постанові Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд дослідивши в сукупності надані заявницею докази в підтвердження своїх вимог, а також врахувавши встановлені в судовому засіданні обставини, приходить до висновку про доведеність останньою підстав вважати, що між сторонами, а саме між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсно існує спір, зокрема про визнання за позивачкою права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову останньої, оскільки дійсно на даний час титульним власником спірної квартири є одноособово відповідач, а тому є всі підстави вважати, що вона ним може бути відчужена в будь-який спосіб до розгляду справи по суті.

Крім того, суд вважає, що з врахуванням предмета спору між сторонами, обраний заявницею такий вид забезпечення позову, як заборона вчиняти певні дії, відповідає заявленим позовним вимогам, не суперечать приписам ст. 152 ЦПК України і не порушують прав та законних інтересів, як сторін у справі так і третіх осіб.

З врахуванням вищевикладеного суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, приходить до висновку, що вимоги заявниці знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, а тому заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 відчужувати в будь-який спосіб квартиру АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 32933526).

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяВ. С. Декаленко