Справа № 2-622/09 Головуючий у І інстанції Санін В.М.
Провадження № 22-ц/780/910/17 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 9 26.01.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

26 січня 2017 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Гуль В.В., Верланова С.М.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Білоцерківського міського виконавчого комітету про встановлення юридичних фактів родинних відносин, прийняття спадщини та визнання права власності на частину будинку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2008 року ОСОБА_3 звернувсядо суду із вказаним вище позовом,який мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його дід ОСОБА_5. Після смерті діда відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Вказував, що спадщину прийняв фактично його батько ОСОБА_6, який є сином померлого спадкодавця. Він є онуком померлого, однак у нього відсутні документи, які підтверджують родинність із дідом. Посилався, що у спадковому будинку він проживає з моменту народження, а отже фактично він прийняв спадщину, бо вступив в управління і володіння спадковим майном. Зазначає, що він не знав про те, що спадкоємці першої-четвертої черги не прийняли спадщину.

У зв'язку з наведеним просив встановити факт, що він є онуком померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5, встановити факт прийняття ним спадщини після смерті діда ОСОБА_5 та визнати за ним право власності на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2009 року позов задоволено. Встановлено факт, що ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, встановлено факт, що ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті його батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Визнано за ОСОБА_3 право власності на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за після смерті ОСОБА_7

ОСОБА_2 як особа, яка не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права і обов'язки, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/4 частини будинку і ухвалити нове, яким в позові в цій частині відмовити, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права. Скаргу мотивує тим, що вона є онукою померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5. За життя дід склав заповіт, яким будинок заповідав дружині ОСОБА_8 і дітям ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7 в рівних частинах. Дружина померлого ОСОБА_8 оформила спадщину і отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину будинку, решта спадкоємців не оформила право на спадщину. Поскільки позивач є сином ОСОБА_7, то його частина у спадковому будинку має становити 1/4 частину. Вона прийняла спадщину після смерті батька ОСОБА_9 і має право на 1/4 частину будинку, однак оформити не може, бо право власності вже оформлене позивачем на підставі рішення у цій справі.

В іншій частині рішення не оскаржується.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримала, просила задоволити та скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області як незаконне в оскаржуваній частині.

Решта учасників справи належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, після смерті якого відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 залишився його син ОСОБА_6, який мешкав разом із спадкодавцем у будинку і вступив фактично у володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 3/4 частини будинку по АДРЕСА_1 яку прийняв його син позивач у справі ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, яку спочатку прийняв батько позивача ОСОБА_6, а після його смерті сам позивач.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками, оскільки вони не грунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом вказаних норм об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес позивача з боку відповідача, до якого власне і пред'являються позовні вимоги.

Згідно роз'яснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», згідно якого оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цієї особи, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Суд уваги на наведені вимоги закону не звернув та не з'ясував чи є належним відповідачем у справі Білоцерківський міський виконавчий комітет.

Зокрема, суд ну з'ясував чи має місце після смерті ОСОБА_5 спадкоємство за законом, чи за заповітом, не з'ясував відкрилася спадщина на весь будинок чи на його частину, не встановив коло спадкоємців, не встановив хто з них прийняв спадщину.

Отже, суд не встановив коло учасників справи, прав та охоронюваних законом інтересів яких стосується даний спір, що у свою чергу свідчить про неповноту судового розгляду.

Суд взагалі не встановив чи заводилася спадкова всправа після смерті ОСОБА_5 діда позивача і апелянта ОСОБА_2 Вказані обставини мають значення з огляду на те, що ОСОБА_2 як особа, яка не брала участь у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про її права і обов'язки, додала до апеляційної скарги складений за життя заповіт ОСОБА_5, який заповідав будинок дружині ОСОБА_8 і дітям ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_7 в рівних частинах. Отже має місце спадкування за заповітом, а не за законом, як помилково вважав суд.

Крім того, ОСОБА_2 додала до скарги постанову державного нотаріуса першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області від 20 вересня 2016 року, де встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина за заповітом і була заведена спадкова справа. Дружина померлого ОСОБА_8 оформила спадщину і у 1951 році отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частину будинку. Решта спадкоємців не оформила право на спадщину.

Крім того, із постанови вбачається, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року батька апелянта ОСОБА_9 відкрилася спадщина, яка була оформлена його дружиною ОСОБА_10, на 1/4 частину.

За таких обставин висновки суду, що після смерті діда позивача ОСОБА_5 має місце спадкування за законом і спадщина прийнята лише батьком позивача є хибними, не грунтуються на матерілах справи і вимогах закону.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не грунтується на матеріалах спарви і вимогах закону і підлягає скасуванню.

Вирішуючи спір в межах заявлених вимог щодо визнання права власнсоті на 3/4 частини спірного будинку за позивачем, колегія суддів вважає, що позов підлягає до задоволення, поскільки позов пред'явлений до неналежного відповідача.

Зокрема відповідач Білоцерківський міський виконавчий комітет не є належним відповідачем у справі, не порушував прав та законних інтересів інтересів позивача та не претендує на спадкове майно з огляду на те, що є інші спадкоємці та особи, які претендують на спадщину, а тому саме до них мають бути пред'явлені вимоги ОСОБА_3

В решті рішення суду не оскаржується, а тому колегія залишає його без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2009 року в частині визнання за ОСОБА_3 права власності на 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування скасувати і ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: