Справа № 139/803/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2017 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В.

з участю:

представника позивача ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області про тлумачення змісту заповіту,

В С Т А Н О В И В :

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивача ОСОБА_5, яка до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1. Померла залишила заповіт, згідно якого належне їй право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» с. Морозівка заповіла ОСОБА_6. 19 жовтня 2005 року ОСОБА_5 було видано Державний акт серії НОМЕР_1 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,2747 за кадастровим номером НОМЕР_2.

Приватним нотаріусом Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Вінницької області Долею Т.І. позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки зазначене в заповіті належне спадкодавцю право на земельну частку (пай), яка перебувала в колективній власності КСП «Колос» с. Морозівка, не співпадає з поданим для оформлення спадкових прав правовстановлюючим документом - державним актом на право власності на земельну ділянку НОМЕР_1, виданим 19 жовтня 2005 року.

Позивач 18 вересня 2017 року звернулася до суду з вимогою розтлумачити зміст заповіту, складеного ОСОБА_5, щодо розпорядження.

Представник позивача за довіреністю (а.с. 18) ОСОБА_8 позовну вимогу свого довірителя підтримала і суду пояснила: Вона - сестра позивача, їх дошлюбне прізвище - ОСОБА_6. Їх бабуся по материній лінії ОСОБА_5 у 2001 році склала заповіт на користь позивача, яким заповіла їй право на земельну частку (пай). За життя ОСОБА_5, як спадкодавець, змін до заповіту не вносила та його не скасовувала, хоча оформила право власності на земельний пай і з 2005 року земельна ділянка уже виділена в натурі, має свій номер на місцевості та кадастровий номер, а її розмір визначено не в умовних кадастрових гектарах, а в реальних гектарах. Через те, що на момент складання заповіту спадкодавець мала право на земельну частку, а на момент смерті на цю частку уже було оформлено право власності, нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та представник відповідача - Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району в судове засідання не з'явилися, подали суду заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_2 та розгляд справи у їх відсутності (а.с. 30, 32).

З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності відповідачів на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою.

Розглянувши справу в судовому засіданні, суд установив наступне:

Заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок смерті (ст. 1233 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 26 листопада 2001 року склала заповіт, який посвідчено секретарем виконавчого комітету Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області Вихристюк М.Л. і зареєстровано за № 83 (а.с. 7).

Заповідач має право призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч. 1 ст. 1235 ЦК України), а також має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, і які можуть йому належати у майбутньому (ч. 1 ст. 1236 ЦК України), скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини (ч. 2 ст. 1236 ЦК України).

Із тексту заповіту слідує, що ОСОБА_5 заповіла належне їй право на земельну частку (пай), яка перебувала у колективній власності КСП «Колос» с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, ОСОБА_6.

Свідоцтвом про одруження (а.с. 16) доведено, що після реєстрації шлюбу ОСОБА_6 присвоєно прізвище ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 4 ст. 1236 ЦК України, чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Яришів Могилів-Подільського району Вінницької області померла ОСОБА_5 (а.с. 6).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 38299235 від 05 вересня 2014 року, що мається на аркуші 8 оглянутої судом спадкової справи № 134/2014 до майна померлої ОСОБА_5, вбачається, даний заповіт не змінено, не скасовано і не визнано недійсним.

Довідкою Морозівської сільської ради № 498 від 11 вересня 2017 року (а.с. 9) стверджується, що Мурованокуриловецькою РДА 19 жовтня 2005 року ОСОБА_5 взамін сертифіката на право на земельну частку (пай) видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1.

Таким чином, право спадкодавця на земельну частку (пай), що перебувала в колективній власності КСП «Колос» с. Морозівка, за життя було нею реалізоване і вона отримала земельну ділянку у приватну власність. Отже, на момент відкриття спадщини спадкодавцю вже належала земельна ділянка на території Морозівської сільської ради площею 2,2747 га за кадастровим номером НОМЕР_2 (а.с. 11), а не право на земельну частку.

Приватним нотаріусом Мурованокуриловецького районного нотаріального округу Долею Тетяною Іванівною позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що надані для оформлення спадщини правовтсновлюючі документи не відповідають предмет заповіту (а.с. 21).

Необхідність тлумачення заповіту у судовому порядку виникає тоді, коли склад майна, визначеного спадкоємцям на час складання заповіту, на час відкриття спадщини істотно змінився, зокрема, якщо зазнало трансформації право на заповідане майно.

Тлумачення заповіту може бути здійснене судом після відкриття спадщини у разі спору між спадкоємцями відповідно до статті 213 цього Кодексу (частини 1 і 2 ст. 1256 ЦК України).

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами), або на вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з'ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 № 720 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", зокрема пунктів 5 і 6, право громадян на земельну частку (пай) посвідчувалося сертифікатом єдиного в Україні зразка, а їх реєстрація провадилася

відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, за його заявою мало здійснюватися відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і мав видаватися державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертався до районної державної адміністрації.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги встановлені обставини, загальний зміст заповіту, намір спадкодавця, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому мають бути задоволені.

Відповідно до ст.ст. 16, 25, 213, 1216, 1218, 1220, 1223, 1235, 1236, 1256 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити. Розтлумачити заповіт ОСОБА_5 від 26 листопада 2001 року, що посвідчений секретарем виконавчого комітету Морозівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, зареєстрований в реєстрі за № 83, наступним чином:

Майно, що є предметом заповіту, зокрема, право на земельну частку (пай), що перебувала у колективній власності КСП «Колос» с. Морозівка Мурованокуриловецького району Вінницької області, на момент відкриття спадщини відповідає майну, на яке ОСОБА_5 19 жовтня 2005 року видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом десяти днів з моменту проголошення до Апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: _____________