АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 661/613/17 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження:22-ц/791/1512/17 Доповідач: Склярська І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого Склярської І.В.,

суддів : Базіль Л.В.,

ОСОБА_2,

секретар Чертков Б.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, за апеляційною скаргою Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, який уточнив в ході розгляді справи та збільшив позовні вимоги, зазначаючи, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем, рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року з відповідача на його користь стягнуто 723 грн. 23 коп. винагороди за підсумком роботи за 2014 рік. Відповідач виконав рішення суду 12.04.2017 року, у звязку з чим просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку у сумі 37904,60 грн.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року позов задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 13716,58 грн. (без утримання податків та інших обовязкових платежів) середнього заробітку за час затримки розрахунку, за період часу з 24 травня 2016 року по 20 вересня 2016 року, вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі Регіональна філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалите нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили, представник позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду вважає законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції посилаючись на норми ст.ст.116,117 КЗпП України виходив із того, що на підставі зазначених норм трудового законодавства з відповідача на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 24 травня 2016 року по 20 вересня 2016 року 83 робочі дні, у сумі 13716,58 грн. без утримання прибуткового податку й інших обовязкових платежів.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та нормам матеріального права з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається і це встановлено судом, що рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 стягнуто 723 грн. 23 коп. винагороди за підсумком роботи за 2014 рік,1000 грн. витрат на правову допомогу (а.с.4-6).

Заява про примусове виконання рішення суду подана ОСОБА_3 03.08.2016 року ( а.с.36а). Як пояснив представник позивача зазначений строк подачі заяви був викликаний помилковою подачею позивачем заяви до не відповідного органу виконавчої служби.

Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 05 серпня 2016 року, відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого 21 червня 2016 року Новокаховським міським судом Херсонської області про стягнення з ПАТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_3 грошової суми 723,23 грн. та витрат 1000,00 грн. Установлено строк для самостійного виконання сплати боргу в 7-ми денний строк (а.с.36 а).

Матеріали справи містять заяву боржника про відкладення виконавчих дій для добровільного виконання виконавчих документів, у звязку з отриманням вищезазначеної постанови 16.09.2016 року ( а.с.36).

З платіжного доручення №3222 від 21 вересня 2016 року вбачається, що грошові кошти на погашення зазначеного боргу перераховано на рахунок Приморського ВДВС 21 вересня 2016 року (а.с.34) Отже, фактичний розрахунок відбувся саме 21 вересня 2016 року у 7-ми денний строк визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Цим Законом врегульовано лише правовідносини, що виникають у процесі виконання судових рішень.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2912цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України (з подальшими змінами і доповненнями) має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції

З матеріалів справи вбачається, що сума заборгованості 723 грн.23 коп., яка стягнута вищезазначеним рішенням суду апеляційної інстанції та перерахована боржником до сплати в установлений Законом України «Про виконавче провадження» 7-ми денний строк, 21.09.2016 року, не є тією сумою заборгованістю, яка належала йому до сплати при звільненні, за несплату якої наступає відповідальність відповідно до ст. 117 КЗпП України, факт про що був встановлений рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 травня 2016 року.

Отже, оскільки для стягнення 723 грн.23 коп., норми ст. 116 КЗпП України не застосувалися, то відсутні і підстави для застосування ст.117 КЗпП України у правовідносинах, які виникли між сторонами під час виконання рішення суду про стягнення зазначеної суми.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність застосування у даних правовідносинах ст. 117 КЗпП України є обґрунтованими.

Оскільки, суд першої інстанції відмовив у частині задоволення позовних вимог з підстав сплати заборгованості 21.09.2017 року та відсутністю вини відповідача в неперерахуванні зазначених коштів виконавчою службою стягувачеві, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню в повному обсязі, з підстав вищезазначених та в позові має бути відмовлено за необґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню в повному обсязі з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» задовольнити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 22 червня 2017 року скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий І.В. Склярська

Судді Л.В.Базіль

ОСОБА_2