Провадження №: 4-с/752/42/17
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2017 року Голосіївський районний суд м Києва

у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.,

при секретарі Тасенко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою у якій просить суд скасувати Постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №752/16580/14-ц від 04.07.2016 року від 12.10.2016 року;та Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.10.2016 року.

Скаргу мотивує тим, що12.10.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №752/16580/14-ц від 04.07.2016 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту в розмірі 376077,42 дол. СІІІА, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р.-5926 337 грн.Крім того, 12.10.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року (у редакції наказу Міністерства юстиції України №2832/5 від 29.09.2016 року), відділу примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі підвідомчі рішення, за якими сума зобов'язання становить від шести до двадцяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Проте сума зобов'язань Боржника перед Стягувачем становить 376 077,42 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 09.01.2015 р. складає меншу суму та не підвідомче Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі якщо в заяві стягувана зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.У разі якщо в заяві стягувана зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт.

Скаржник вважає, що державному виконавцю надане право накладати арешт лише на конкретно визначене майно боржника після його виявлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримує, та просить її задовольнити.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Вислухавши представника скаржника, дослідивши матеріали справи суд вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до Постанови про відкриття виконавчого провадження від 12.10.2016 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві відкрите виконавче провадження ВП № 52592457 з примусового виконання виконавчого листа №752/16580/14-ц від 04.07.2016 року, виданого Голосіївським районним судом м. Києва про солідарне стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованості за договором кредиту в розмірі 376077,42 дол. СІІІА(а.с.6-7).

В цей же день 12.10.2016 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 з метою збереження майна та усунення можливості його відчуження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України встановлено, що основними принципами діяльності органів Державної влади, їх посадових осіб є обов'язок діяти лише в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України.

Відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Відповідно до п.1 ст. 14 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до п.2 ст. 14 вищезазначеного Кодексу невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» визначені засади виконавчого провадження які не порушені державним виконавцем.

Державний виконавець здійснив заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи - підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника. Строк здійснення зведеного виконавчого провадження обчислюється з моменту приєднання до такого провадження останнього виконавчого документа.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо в органі державної виконавчої служби відкрито кілька виконавчих проваджень про стягнення коштів з одного боржника, вони об'єднуються у зведене виконавче провадження, і виконання кількох рішень про стягнення коштів з одного боржника здійснюється державним виконавцем, який відкрив перше виконавче провадження щодо такого боржника.

Дійсно, згідно п.2 ч.2 ст.21 у старій редакції Закону «Про виконавче провадження» на Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві покладалось виконання рішень за якими сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Однак у виконавчому документі до стягнення сума 376077 доларів США. Еквівалент цієї суми у гривні відображений станом на 09.01.2015 року, але станом на час відкриття виконавчого провадження про стягнення цієї суми у доларовому еквіваленті державний виконавець правильно враховував курс долара до гривні на час відкриття виконавчого провадження.

У Законі України «Про виконавче провадження» в новій редакції по іншому врегульовані питання підвідомчості та дії Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві на момент винесення оскаржуємих постанов відповідають законодавству.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, порушено їх права чи свободи.

Судове рішення що може бути постановлено за результатами скарги визначається за правилами визначеними у ст.387 ЦПК України. У скарзі скаржник не порушував питання про визнання неправомірними дій державного виконавця.

На підставі викладеного, ст.ст.383 - 389 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у м. Києві, третя особа стягувач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.В. Ладиченко