провадження № 2/243/520/2017
Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:
головуючого - судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Гуменному М.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов'янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представника позивача: ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення неустойки за прострочення виплати аліментів, -
28 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з дійсним позовом до ОСОБА_3 В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 01 листопада 2011 року Словянським міськрайонним судом Донецької області було видано виконавчий лист № 2-1617 про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини щомісячно. Зазначає, що відповідач не виконував свої обовязки по його утриманню покладені на нього судом, починаючи з дня винесення рішення та по теперішній час. У звязку із викладеним, вважає за можливе стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь неустойку за прострочення виплати аліментів в розмірі 414 455 грн. 22 копійки.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2, яка діє від імені позивача на підставі довіреності від 06 вересня 2016 року, будучи належним чином повідомленими про дату, місце та час розгляду справи, до судового засідання не зявились, надали суду заяви з проханням розгляд справи проводити у їх відсутності, позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач ОСОБА_4, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи за його відсутності від нього до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 224-228 ЦПК України.
Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті суд приходить до наступного.
Згідно із довідкою Словянського міськрайонного відділу ДВС щодо розміру заборгованості по аліментам з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 за виконавчим листом №2-1617 від 11 листопада 2011 року виданого Словянським міськрайонним судом Донецької області про стягнення аліментів по 1/3 частині щомісячно на утримання дитини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, загальна сума заборгованості на день повноліття позивача становить 48 112 грн. 81 коп.
Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України.
Приписами ст. 196 СК України встановлено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім.
Відповідно п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, передбачена ст. 196 СК ( 2947-14 ) відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК ( 2947-14 ) умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Отже, згідно з нормами ч.1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості за аліментами, що стягуються за рішенням суду з вини платника, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. При цьому форма вини (умисел або необережність) платника аліментів за загальним правилом значення не має.
Законодавець не ставить право на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в залежність від відкриття виконавчого провадження у справі, виклику боржника до виконавчої служби і попередження його про наявність заборгованості.
Згідно висновків, викладених в Ухвалі Верховного Суду України від 8 лютого 2012 року про перегляд рішення суду за винятковими обставинами у справі № 6-4969вов10, не направлення державним виконавцем повідомлення боржнику про виникнення заборгованості та не попередження його про відповідальність не свідчить про відсутність вини відповідача в несплаті аліментів.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідач у судове засідання не зявився, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надав належних доказів, які спростовують доводи позивача.
З огляду на викладене, враховуючи той факт, що суду не представлено доказів того, що наведена заборгованість по аліментах утворилась не з вини відповідача, суд приходить до висновку, що відповідач легковажно поставився щодо свого обовязку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідач є працездатним, інвалідом не є, що свідчить про можливість відповідача в достатній мірі надавати допомогу своєму сину. Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, а саме того, що відповідач достовірно знаючи, що дитина потребує матеріальної підтримки, і у нього є заборгованість по аліментах, сплачував аліменти нерегулярно, у розмірі, меншому ніж це передбачено чинним законодавством, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь та позивача слід стягнути неустойку (пеню), передбачену ст. 196 СК України за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-1617, оскільки наведені обставини слугують доказом наявності вини відповідача у створенні заборгованості по аліментах.
Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.
При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.
Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
Наведена правова позиція щодо обчислення пені за прострочення виплати аліментів, викладена у Постанови ВСУ справі за № 6-94цс15.
З врахуванням наведеної правової позиції, судом перевірений розрахунок пені, представлений позивачем, який узгоджується із оглянутою довідкою ВДВС про розмір заборгованості по аліментам, згідно із яким, розмір неустойки (пеня) за несплачені аліменти становить 414 455 грн. 22 коп.
Суд погоджується з розрахунком пені за прострочення виплати аліментів наданим позивачем, який доданий до позовної заяви, оскільки він здійснений згідно із вимогами чинного законодавства та не суперечить іншим фактичним доказам встановленим по справі.
Разом з тим, при визначенні розміру пені(неустойки), суд приходить до висновку, що її розмір підлягає зменшенню, оскільки дійсно, як вбачається із наданої суду довідки про розмір заборгованості по аліментах, на утримання дитини за весь період утворення заборгованості по аліментах, хоч і в неповному обсязі, але сплачував аліменти, розмір пені значно перевищує розмір заборгованості по аліментах, на думку суду можуть слугувати підставою для зменшення неустойки(пені). Отже, суд приходить до висновку, що можливо стягнути з відповідача на користь позивача 100 000 грн. 00 коп. неустойки(пені).
Крім того, відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У звязку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а решту судового збору слід стягнути в дохід держави.
На підставі наведеного керуючись ст. ст. 3, 5, 8, 10, 11, 57-60, 212-215, 226-229 ЦПК України, -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання : вул. Новосодівська, б. 21 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання : вул. Червоноармійська, б. 46-а м. Бахмут Донецької області, неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 20 квітня 2012 року по 17 вересня 2016 року у розмірі 100 000 ( сто тисяч ) грн. 00 коп.
Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання : вул. Новосодівська, б. 21 АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання : вул. Червоноармійська, б. 46-а м. Бахмут Донецької області судовий збір у розмірі 551 ( пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп., та 448(чотириста сорок вісім) грн. 80 коп. судового збору в дохід держави
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 08 лютого 2017 року.

Головуючий суддя: О.В. Ільяшевич