Справа № 360/388/17-ц Головуючий у І інстанції Міланіч А. М.
Провадження № 22-ц/780/4098/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 19.09.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

19 вересня 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - Іванової І.В.,

суддів - Гуля В.В., Сліпченка О.І.

при секретарі - Тимошевській С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 26 липня 2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит на суму 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів, що відповідає строку дії картки.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 грудня 2016 року його заборгованість склала 53 982,21 грн.

Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 53 982,21 грн. яка складається з: 3363,77 грн. заборгованість за кредитом, 43 532,23 грн. заборгованість за відсотками, 4039,44 грн. комісія, 3046,77 грн. заборгованість по штрафам та судові витрати.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 53 982 гривні 21 копійку та судові витрати у розмірі 1600 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідач подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що не отримував позовної заяви та не був викликаний на розгляд, а отже не міг надати інформацію. Зазначає, що борг зазначений позивачем розраховано не вірно, вважає, що основна заборгованість за кредитом дорівнює 3 363 грн. 77 коп., комісія 140 грн., відсотки за користування кредитом 3 027 грн. 39 коп., разом 6 531 грн. 16 коп., оскільки щодо стягнення інших виплат застосовується строк позовної давності, який він просив застосувати. Тому просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити позов в частині яку він визнає, в решті позовних вимог відмовити.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2012 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким банк надав останньому кредит на суму 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом /а.с. 6-33/.

Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 31 грудня 2016 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 53 982,21 грн., яка складається з: 3363,77 грн. заборгованість за кредитом, 43 532,23 грн. заборгованість за відсотками, 4039,44 грн. комісія, 3046,77 грн. заборгованість по штрафам /а.с. 4-5/.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив з доведеності позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 26.07.2012 року відповідач отримав у позивача кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом з відсотковою ставкою 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На виконання договору позивачем було видано платіжну картку строком дії на 1 рік.

Зазначені обставини не заперечуються сторонами.

Так, позивач у позові не зазначив строк дії картки, при цьому справа була розглянута без присутності відповідача, оскільки він не був належним чином повідомлений про розгляд справи.

В суді апеляційної інстанції представник відповідач пояснив, що картка видавалась строком на один рік та на протязі 2013 року була втрачена відповідачем, при цьому ніяких претензій від банку до цього часу він не отримував. Тому просив суд застосувати строк позовної давності, при цьому позов визнав лише в частині основної заборгованості за кредитом дорівнює 3 363 грн. 77 коп., комісії 140 грн. та відсотків за користування кредитом 3 027 грн. 39 коп., разом 6 531 грн. 16 коп.

Отримавши апеляційну скаргу, позивач банк заперечень проти скарги не надав, в судове засідання, будучи повідомлений належним чином не зявився, відкласти розгляд справи не просив, таким чином, не спростував доводи апеляційної скарги.

Статтею 256 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах, визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції врахував, що останній платіж був сплачений відповідачем 15.05.2013 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором наданого позивачем, крім того 26.07.2013 року закінчився строк дії картки.

Таким чином, оскільки матеріали справи не містять даних, що після закінчення строку дії платіжної картки відповідач продовжував нею користуватися або отримував у ПАТ КБ "ПриватБанк" нову картку після спливу дії старої, а також не надав доказів того, що дія картки не закінчилась 26.07.2013 року, судова колегія вважає, що у даному випадку перебіг позовної давності починається з 26.07.2013 року та закінчується 26.07.2016 року.

Проте, як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 звернувся до суду у лютому 2017 року, тобто із пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів приймає до уваги заяву відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки він був позбавлений можливості це зробити в суді першої інстанції, так як не був повідомлений належним чином про розгляд справи.

Щодо часткового визнання позову, судова колегія приходить до наступного.

Частиною 1 статті 61 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач ОСОБА_2 визнав частково позов та просив задовольнити вимоги ОСОБА_3 в частині основної суми заборгованості за договором 3 363 грн. 77 коп., комісії 140 грн. та відсотків за користування кредитом 3 027 грн. 39 коп.

Судова колегія на виконання вимог ст. ст. 10, 27, 174 ЦПК України, які врегульовують диспозитивність дій сторін у справі, враховуючи, що визнання відповідачем позову в зазначеній частині не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в частині визнаних відповідачем.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволені яких позивачеві відмовлено.

Так, задоволено 12 % позовних вимог, тому позивачу підлягають відшкодуванню судові витрати у сумі 192 грн. В той же час відповідачеві підлягають відшкодуванню сплачені судові витрати у сумі 704 грн., таким чином з позивача на користь відповідача слід стягнути 512 грн. судових витрат (704-192).

Керуючись ст.ст. 309,314,316 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 07 червня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» суму заборгованості за Кредитним договором від 26.07.2012 року в розмірі 3363 грн. 77 коп., комісію - 140 грн. та відсотки в розмірі 3027 грн. 39 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати у сумі 512 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :