Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

13.02.2017 Справа №607/13189/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Позняка В.М.,

за участі секретаря судового засідання Осів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23 листопада 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2 про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у сумі 600 гривень щомісячно до досягнення дочкою повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 14 березня 2006 року, ще перебуваючи в шлюбі, позивач звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, оскільки вони вже не проживали разом. 12 липня 2006 року між сторонами було розірвано шлюб. 17 лютого 2015 року на підставі рішення суду відповідача було позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_3. Відповідач не цікавиться дітьми, дочку жодного разу не бачив, усі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачем самостійно, без участі і підтримки з боку відповідача, діти знаходяться на повному її утриманні.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримали та, просили розглядати справу в її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечила.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на підставі ч. 9 ст. 74 ЦПК України, до суду не з'явився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач згідно з поданою нею письмовою заявою не заперечила проти такого вирішення справи, та відповідно до вимог ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 03 грудня 1998 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 12 липня 2006 року розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 28 січня 2010 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Від даного шлюбу в подружжя є двоє дітей: син - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07 травня 1999 року, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільської міської ради; та дочка - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 29 вересня 2006 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

На підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11 квітня 2006 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на дитину щомісячно з 14 березня 2006 року до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 лютого 2015 року ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та відносно доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_1 обґрунтовує свої позовні вимоги, дочка перебуває повністю на її утриманні.

Із довідки ТзОВ «Коменерго-Тернопіль» № 2744 від 22 листопада 2016 року вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає разом з дітьми: сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочкою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином ОСОБА_2 не виконує обов'язку з утримання дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, беручи до уваги, що існують підстави для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі, оскільки судом не здобуто доказів того, що відповідач офіційно працевлаштований, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в частині стягнення в її користь із відповідача ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень, щомісячно, до досягнення нею повноліття відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України.

Разом з тим, вимога в частині стягнення аліментів не менш, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 3 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, з ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 110, 112, 115, 180 - 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, 224, 226, 228, 232, 233, 294, ст. 296, 367 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (1974 року народження) в користь ОСОБА_1 (мешканки АДРЕСА_1) аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) гривень, щомісячно, починаючи з 23 листопада 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (1974 року народження) 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 (1974 року народження) в користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину у межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяВ. М. Позняк