Ухвала

іменем україни

01 лютого 2017 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Іваненко Ю.Г., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи: ОСОБА_7, приватний нотаріус Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко Світлана Іванівна про визнання недійсним договору дарування частини квартири, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до договору дарування частини квартири від 08 лютого 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 145, ОСОБА_4 належить на праві приватної власності 3/4 частини трикімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 60,7 кв. м, житловою площею 36,4 кв. м. За вказаним договором ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подарували ОСОБА_4 3/4 частини трикімнатної квартири. Проте 1/4 частини квартири, що належала ОСОБА_7 на праві спільної сумісної власності, знаходилася під арештом. Позивач вважає рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 січня 2016 року, ухвалене у справі № 661/4987/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_9, про припинення права власності на частку у спільному сумісному майні, таким, що ухвалено з порушенням норм права, висновки суду не відповідають обставинам справи та порушують права ПАТ «Альфа-Банк». На його думку, фактичні обставини справи свідчать, що внутрішня воля сторін була направлена на досягнення саме такого правового результату, як відчуження майна ОСОБА_7, з метою унеможливлення стягнення з нього боргу. Крім того, вважає, що рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 січня 2016 року не набрало законної сили, тобто є недійсним, тому не може бути підставою для набуття права власності. Державна реєстрація права власності на 3/4 частини квартири за ОСОБА_5 та ОСОБА_6, яку було проведено 28 січня 2016 року Новокаховським міським управлінням юстиції Херсонської області на підставі зазначеного рішення суду, на думку позивача, також є незаконною, тому і договір дарування частини квартири, за яким відбулося подальше відчуження 3/4 частини квартири на користь ОСОБА_4, є недійсним. У зв'язку з цим позивач вважає, що ОСОБА_4 на теперішній час не може вважатися такою, що набула права власності на 3/4 частини квартири, незаконно відчужену їй батьками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Таким чином, інтереси позивача грубо порушено оспорюваним правочином, оскільки банк позбавлений можливості хоча б частково задовольнити свої вимоги на підставі рішення Новокаховського міського суду Херсонської області, ухваленого у справі № 661/1456/13-ц про стягнення 335 428 865,07 грн, за рахунок продажу 1/4 частини зазначеної квартири.

З огляду на вказане позивач просив визнати недійсним договір дарування частини квартири від 08 лютого 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу ІваніщенкоС.І. та зареєстрований у реєстрі за № 145; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 08 лютого 2015 року № 28129456, прийняте приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Альфа-Банк» просить скасувати судові рішення першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судом установлено, що рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 24 березня 2014 року з ОСОБА_7 і ОСОБА_10 стягнуто солідарно на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії в сумі 335 428 865,07 грн.

Згідно зі свідоцтвом про право власності на майно від 06 травня 1997 року квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_9

25 квітня 2014 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 661/1456/13-ц про стягнення з ОСОБА_7 і ОСОБА_10 на користь ПАТ «Альфа-банк» заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії та винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_7, із забороною здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому як боржнику.

Рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 січня 2016 року припинено право власності ОСОБА_7 на ј частини вказаної квартири та визнано за ОСОБА_5 право власності на 2/4 частини зазначеної квартири, залишивши у власності ОСОБА_6 та ОСОБА_9 по ј частини зазначеної квартири.

01 лютого 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» подало апеляційну скаргу на рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 12 січня 2015 року; ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10 лютого 2016 року відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою.

Разом із тим установлено, що згідно з договором дарування частини квартири від 08 лютого 2016 року ОСОБА_5 і ОСОБА_6 подарували ОСОБА_4 3/4 частини вказаного нерухомого майна, яке належало їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 06 травня 1997 року Виконкомом Новокаховської міської ради, та рішення Новокаховського міського суду від 12 січня 2016 року,ухваленого у справі № 661/4987/15-ц, після чого 28 січня 2016 року проведено державну реєстрацію права власності на частку спірного майна.

Відповідно до інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Новокаховського міського нотаріального округу Іваніщенко С.І. здійснено державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на 3/4 частини зазначеної квартири на підставі договору дарування частини квартири від 08 лютого 2016 року; 1/4 частини квартири належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 06 травня 1997 року.

18 лютого 2016 року складено акт опису й арешту майна ј частини квартири, що належить ОСОБА_7

Крім того, згідно з витягом з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вищевказане нерухоме майно на час вчинення оспорюваного правочину під забороною відчуження, в іпотеці не перебувало.

За таких обставин правильним є висновок суду першої інстанції, із яким погодився й апеляційний суд, про відмову в задоволенні указаного позову у зв'язку з відсутністю підстав для визнання оспорюваного договору дарування частини квартири недійсним.

На підставі наявних у справі доказів суд обґрунтовано вважав, що сторони у справі правомірно та в передбачений чинним законодавством спосіб реалізували своє право на розпорядження вказаної квартири, оскільки державної реєстрації права власності не скасовано та майно не перебувало під забороною відчуження.

Стосовно доводів представника позивача про перебування відчужуваного нерухомого майна під арештом на підставі постанови державного виконавця, суд правильно зазначив, що вони спростовуються інформаційною довідкою з витягу заборон нерухомого майна, зробленою приватним нотаріусом ІваніщенкоС.І. перед посвідченням договору дарування квартири.

Разом із тим суд правильно вважав, що за вищевказаним рішенням суду від 12 січня 2016 року, яке вважає незаконним позивач, ОСОБА_7 не відчужував своєї частки у праві спільної сумісної власності, а право власності на неї було припинено судом за позовом іншого співвласника майна, що передбачено ст. 365 ЦК України, тобто в законний спосіб.

Розглядаючи зазначений позов, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами ч. 1 ст. 223 ЦПК України є безпідставними, враховуючи предмет і підстави поданого позову, установлені судом обставини справи та зроблені судами висновки щодо правових підстав для відмови в задоволенні позову, а саме: станом на час вчинення оспорюваного правочину вищевказане нерухоме майно не перебувало під забороною відчуження.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» відхилити.

Рішення Новокаховського міського суду Херсонської області від 06 липня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

Ю.Г.Іваненко

А.В.Маляренко