Апеляційний суд міста Києва
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/3181/17 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Волошина В.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2017 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Рейнарт І.М., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про захист прав споживачів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

05.12.2016 позивач звернулась до суду з позовною заявою про визнання протиправним нарахування відповідачем заборгованості в розмірі 4 050 грн. за користування послугою, яку вона не замовляла, зобов'язання відповідача відновити надання послуг згідно умов договору в повному обсязі, посилаючись на те, що вона на підставі Договору від 04.03.2013 з відповідачем, користувалась послугами мобільного зв'язку. В листопаді 2016 року її було повідомлено про те, що її телефонний номер заблоковано у зв'язку з наявністю боргу за користування послугою міжнародного роумінгу в Польщі та Німеччині, яку вона не замовляла при укладанні договору. Вважає нарахування відповідачем їй заборгованості неправомірним, оскільки надання послуг, які не замовляв споживач та вимога їх сплатити суперечить вимогам діючого законодавства України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «МТС Україна» про захист прав споживачів відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду позивач ОСОБА_3 подала на нього апеляційну скаргу. На її думку, зазначене рішення є необґрунтованим, ухваленим на неповному з'ясуванні судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи. Посилаючись на норми чинного законодавства України зазначала, що на відповідача ( оператора, провайдера) покладається обов'язок тимчасово припинити надання послуг споживачу у разі відсутності коштів на його особовому рахунку або при досягненні визначеної договором суми. У разі технічної неможливості припинення надання послуг та відсутності коштів, оператор, провайдер зобов'язаний повідомити про це абонента, з яким укладено договір у письмовій формі. Але вимоги закону відповідачем не було виконано, що призвело до нарахування боргу. До того ж, така послуга нею, як споживачем послуг не була замовлена. Просила суд рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що в укладеному між сторонами договорі про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку передбачено право відповідача, а не його обов'язок при наявності заборгованості припинити надання послуг (отримання послуг підтверджено матеріалами справи), а тому суд не вбачав законом передбачених підстав для задоволення заявлених вимог.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

При ухваленні рішення про залишення без задоволення позовних вимог суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

04.03.2013 між позивачем та відповідачем укладено Договір №6165197/1.12490689 про надання послуг рухомого (мобільного) телефонного зв'язку, у відповідності до якого відповідач зобов'язався надавати позивачу послуги мобільного зв'язку в межах України, а позивач сплачувати рахунки за надані послуги.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з умовами вказаного договору позивач замовила тарифний пакет GSM «Супер МТС без ПЗЗ 0-50» та наступні послуги: SMS, переадресування дзвінків, Вам дзвонили, Є зв'язок, переадресація встановлена оператором, GPRS-послуги WAP, MMS, Інтернет, Onlain TV, Tinep.NET, формат «TXT».

Даний Договір підписаний позивачем, що свідчить про те, що вона погодилась із умовами Договору.

Як зазначено в Договорі, своїм підписом позивач підтвердила правильність заповнення наданих нею відомостей та ознайомлення з положеннями законодавства в сфері телекомунікацій.

В заяві позивача від 04.03.2013 про переведення картки передплаченої Послуги стільникового зв'язку МТС на контрактні умови обслуговування, остання підтвердила своє ознайомлення та згоду з правилами укладання Договору про надання послуг мобільного зв'язку та Умовами користування мережами мобільного зв'язку ПрАТ «МТС Україна».

Згідно з умовами Договору (п.2.1., 2.2.), відповідач має право припинити надання послуг або розірвати вказаний договір в разі невиконання Абонентом своїх обов'язків та правил надання та отримання послуг, у разі наявності заборгованості з оплати послуг відповідач має право скоротити перелік замовлених послуг або припинити надання замовлених послуг до повного погашення заборгованості.

Абонент за умовами Договору (п. 4.4) має право користуватись послугами, що надаються за цим Договором, в межах районів України, зазначених на карті зон дії мереж мобільного зв'язку відповідача, а у випадку замовлення Абонентом послуги міжнародного роумінгу - користуватись цією послугою у країнах, з операторами яких відповідач уклав Договори з роумінгу.

Відповідно до п.5.1 Договору абонент зобов'язаний контролювати наявність на своєму Особовому рахунку достатньої мінімальної суми коштів для можливості отримувати Послуги та проводити звірку з метою уточнення сум, внесених авансовим платежем. Разом з тим, в порушення зазначеного пункту належного контролю щодо наявності коштів на мобільному телефоні зі сторони позивача не велося.

Так, в судовому засіданні сторонами не заперечувалося, що у жовтні 2016 року позивач перебувала в роумінгу під час перебування в Польщі та Німеччині. Відповідачем зазначено, та не спростовано позивачем, що на номер останньої були відправленні SMS-попередження про використання Інтернету.

У відповідності до довідкової інформації про надані послуги, у період з 24.10.2016 по 26.10.2016 за номером телефону НОМЕР_1, який належить позивачу, зафіксовано 3 події користування послугою «Мобільний інтернет - передача даних у роумінгу», а саме: 24.10.2016 загальним обсягом 321 Кб, 26.10.2016 р. о 14 год. 35 хв. загальним обсягом 5, 55 МБ та о 14 год. 41 хв. загальним обсягом 7, 21 МБ.

У зв'язку з вказаним заборгованість позивача за користування вказаною послугою складає 4 050 грн. з урахуванням податку та збору.

Враховуючи зазначене, судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач, перебуваючи за межами України 24.10.2016 та 26.10.2016 в Польщі та Німеччині користувалась послугою «Мобільний Інтернет - передача даних у роумінгу».

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості рішення суду, неповного з'ясування судом першої інстанції обставин справи, що призвело до неправильного вирішення спору, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав до скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

До того ж, у відповідності до п. 5.2 Договору фактичне використання Абонентом тієї чи іншої послуги означає, що така послуга була замовлена Абонентом. А виходячи з наявних в матеріалах справи доказів та договірних відносин між сторонами вбачається, що позивач фактично такою послугою скористалася.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 16 січня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: