У Х В А Л А

Справа №338/506/15-ц

06 лютого 2017 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді : Битківського Л.М.

з участю секретаря Дякун М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Тисменицького районного відділу ДВС головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України в якій поставила питання про визнання неправомірною постанови старшого державного виконавця Тисменицького районного відділу ДВС ОСОБА_2 від 24.10.2016 року про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Подану скаргу в судовому засіданні обґрунтовувала тим, що Богородчанським районним судом на підставі рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15.01.2016 року у справі за її позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя видано виконавчий лист №338/506/15-ц. За рішенням суду ухвалено виділити їй у власність майно, згідно наведеного переліку на загальну суму 41159 грн. Частина майна знаходиться за місцем проживання ОСОБА_3 у с.Клузів по вул. Молодіжній, 10 Тисменицького району Івано-Франківської області. Старший державний виконавець Вацеба О.Б. 18.05.2016 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження. Протягом кількох місяців ОСОБА_2 не вчинив жодної виконавчої дії, а 24.10.2016 року, не попередивши її про вчинення виконавчих дій, склав акт, яким констатував відсутність присудженого майна за місцем вчинення виконавчих дій. Такі дії виконавця вважає протиправними. Державний виконавець сам не вжив заходів до того, щоб звернутись до суду з заявою про зміну способу виконання судового рішення та позбавив її можливості у межах виконавчого провадження вчинити такі дії. Зазначила, що довідалася про винесення оскаржуваної постанови в кінці жовтня 2016 року і подала скаргу на дії виконавця до начальника Тисменицької ДВС. Отримавши відмову у задоволенні скарги звернулась до керівника вищого органу державної виконавчої служби, відповідь якого про відмову у задоволенні її скарги отримала лише 05.01.2017 року. Тому вважає, що строк на оскарження дій виконавця не пропустила.

Старший державний виконавець Вацеба О.Б. в судовому засіданні вимоги поданої скарги заперечив. Вказав, що виконавчий лист про який йдеться поступив до виконавчої служби повторно. Відкривши виконавче провадження 18.05.2016 року він дійсно вчинив лише дії по примусовому виконанні судового рішення 24.10.2016 року. Зокрема, вийшовши для проведення виконавчих дій за вказаною у виконавчому документі адресою, встановив відсутність майна, про яке йшлось у виконавчому листі. Тому відповідно до п.6 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернув виконавчий лист без виконання. Вказане не позбавляє стягувачку права повторно звернути виконавчий лист до виконання. Просив відмовити у задоволенні скарги.

Представник боржника ОСОБА_4 в судовому засіданні заявив про те, що скарга на дії державного виконавця подана поза межами встановленого законом 10-ти денного строку. Поважних причин пропуску скаржником строку суду не наведено. Оскарження дій державного виконавця до посадових осіб ДВС вищого рівня не зупиняє і не змінює строків оскарження дій ДВС до суду. Просив у задоволені скарги з цих підтав відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали за скаргою, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до статті 385 ЦПК скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Такий строк є процесуальними і може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця суд виходить з того, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

ОСОБА_1 довідалась про винесення оскаржуваної постанови ще в жовтні 2016 року, чого сама не заперечує. Той факт, що вона вдалась до оскарження дій державного виконавця до начальника ДВС та керівника вищого органу державної виконавчої служби не змінює встановленого ст. 385 ЦПК України строку на судове оскарження дій виконавця.

Виходячи з наведеного, суд не вбачає підстав для поновлення строку на оскарження дій державного виконавця, а тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд ,-

у х в а л и в :

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову старшого державного виконавця Тисменицького відділу ДВС ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві у виконавчому провадженні №5118404 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пяти днів шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя