АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2017 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого- судді: Кулянди М.І.

суддів: Одинака О.О., Половінкіної Н.Ю..

секретар: Чубрей І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2015 року,

встановила:

У травні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про передачу предмета іпотеки в управління, посилаючись на те, що між сторонами був укладений кредитний договір, за яким виникла заборгованість, у зв'язку із невиконанням відповідачем його умов, та є рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2015 року позов задоволено.

Передано в управління ПАТ КБ «ПриватБанк» об'єкт незавершеного будівництва - розважально-туристичний комплекс, що знаходиться по АДРЕСА_1, на період до його реалізації або повного виконання умов кредитного договору №Е/V082791 від 13 серпня 2008 року.

Зобов'язано ОСОБА_1, на період до реалізації предмету іпотеки або повного виконання умов кредитного договору №Е/V082791 від 13 серпня 2008 року, повністю вивільнити від будь-якого майна предмет іпотеки, а саме, об'єкт незавершеного будівництва - розважально-туристичний комплекс, що знаходиться по АДРЕСА_1.

№22-ц/794/173/17 Головуючий у І інстанції Павлінчук С.С.

Категорія 27 Доповідач Кулянда М.І

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно передав предмет іпотеки в управління ПАТ КБ «ПриватБанк», позивачем не наведено жодних аргументів та не надано доказів, які б свідчили про неналежне використання відповідачем предмета іпотеки.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 13 серпня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Е/V082791, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 100 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 01 серпня 2018 року.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору в цей же день було укладено договір іпотеки, згідно п.7 якого передано в іпотеку об'єкт незавершеного будівництва, а саме, розважально-туристичний комплекс, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 02 листопада 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 серпня 2008 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме, об'єкт незавершеного будівництва, розважально - туристичний комплекс, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк посилався на те, що в порушення вимог ст. 34 Закону України «Про іпотеку» та його вимоги про передачу в управління на період реалізації предмета іпотеки, відповідач ухилився від добровільної передачі предмета іпотеки, що є необхідним для виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання..

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Продукція, плоди і доходи, отримані в результаті управління предметом іпотеки, спрямовуються на задоволення забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя, якщо інше не встановлено договором або рішенням суду.

Таким чином, законом встановлено, що при передачі в управління предмета іпотеки на період до реалізації, іпотекодавець звільняє нерухомість від своєї присутності, присутності інших осіб та особистого майна, з метою надання іпотекодержателю можливості задоволення вимог за рахунок ринкового використання предмета іпотеки.

Отже, виходячи з наведеного суд першої інстанції прийшов до правильного висновку задовольнивши позов, оскільки відповідачем не виконано вимоги закону щодо добровільної передачі предмета іпотеки.

Доводи апелянта, що спірне майно може перейти в управління стягувача лише за умови неналежного використання майна відповідачем спростовуються вищенаведеними положенням ст. 34 Закону України «Про іпотеку».

Крім того, в п.20.1 договору іпотеки зазначено обов'язок іпотекодавця, тобто ОСОБА_1, в день укладення договору іпотеки, застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість, яка зазначена в п.12.1.( 629 798 гривень) на користь іпотекоджержателя, тобто банку. Даний обов'язок не виконаний відповідачем до цього часу. Слід зазначити, що ОСОБА_1 використовує предмет іпотеки за цільовим призначенням, що підтверджується матеріалами справи, а саме, в розважально-туристичному комплексі проводяться банкети та фуршети різного типу, а також корпоративні свята (а.с.102-110), при цьому апелянтом з 13 березня 2009 року не погашається заборгованість по кредитному договору, що свідчить про неналежне виконання кредитних зобов'язань.

Апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що не настали обставини, які б свідчили про необхідність вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмету іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації. При цьому, не надає доказів погашення кредитної заборгованості; ним не здійснюється виконання вимог п. 20.1 іпотечного договору та не застрахувано предмет іпотеки, що може стати причиною втрати предмету іпотеки та ускладнити його реалізацію в майбутньому.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2015 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, відхилити.

Заочне рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий: (підпис)

Судді:(підписи)

З оригіналом згідно: