Справа № 372/679/16-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/974/17 Доповідач у 2 інстанції Березовенко Р. В.
Категорія 33 07.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючогоБерезовенко Р.В.,
суддівМатвієнко Ю.О., Олійника В.І.,
при секретаріСпеней І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, публічного акціонерного товариства Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6, ПАТ НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо - транспортної пригоди.

В обґрунтування позову вказував, що 07 листопада 2015 року з вини ОСОБА_6 сталося ДТП в результаті якого пошкоджено належний позивачу автомобіль «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1, розмір майнової шкоди становить 75 975,67 грн.

Відповідач на час скоєння ДТП мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПАТ СК «Оранта», якою позивачу відшкодовано 44 947,69 грн.

Просив стягнути з страхової компанії різницю між лімітом відповідальності за договором страхування та сплаченою шкодою за мінусом франшизи, що становить 4 542,31 грн., з ОСОБА_6 стягнути різницю між розміром заподіяної та відшкодованої шкоди, витрати за проведення автотоварознавчого дослідження 1 400 грн., 12 000 грн. оплати послуг перевезення затрачених під час несправності автомобіля для здійснення підприємницької діяльності, всього 39 885,67 грн. та моральну шкоду 5000 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ НАСК «ОРАНТА» на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної школи 4 542,31 грн. та судові витрати в розмірі 551,20 грн., а всього стягнуто 5 093,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 27 885,67 грн., на відшкодування моральної шкоди 3 000 грн. та судові витрати в розмірі 1 102,40 грн., а всього стягнуто 31 988,07 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ НАСК «ОРАНТА» просить рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог до ПАТ НАСК «ОРАНТА» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду не в повному обсязі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 07 листопада 2015 року близько 11 год. 45 хв. на 43 км. автодороги Київ-Знам'янка, в межах м. Обухів, Київської області, керуючи автомобілем „Камаз" державний номерний знак НОМЕР_2, не був уважним, перед початком руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкод іншим учасникам дорожнього руху, при виїзду з другорядної дороги на головну не надав переваги в русі транспортному засобу, який рухався по головній дорозі, при цьому не виконав вимог дорожнього знаку 4.2 (рух праворуч), внаслідок чого виїхав на головну дорогу та здійснюючи маневр повороту ліворуч в напрямку міста Обухів допустив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_3, який рухався в напрямку міста Київ. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Згідно постанови Обухівського районного суду від 17 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу про адміністративні правопорушення України і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно довідки ДАІ з обслуговування Обухівського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, автомобіль НОМЕР_4, 07 листопада 2015 року отримав у вказаному ДТП механічні пошкодження.

Відповідачі ПАТ НАСК «ОРАНТА» та ОСОБА_6 уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом АЕ/2830773, згідно якого страхова компанія прийняла на себе зобов'язання відшкодувати шкоду нанесену з вини страхувальника третім особам на умовах договору та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Даний договір був чинним на момент ДТП. Згідно вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 510 грн.

Згідно дослідження ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» №АІ1954ЕЕ - 07.12/5 від 07.12.2015 року розмір матеріального збитку, завданого власникові автомобіля НОМЕР_4 в результаті його пошкодження при ДТП складає 45 457,68 грн.

З даним розміром матеріального збитку, визначеного ТОВ «Гарант - АСІСТАНС» №АІ1954ЕЕ - 07.12/5 від 07.12.2015 року позивач погодився, що підтверджується його заявою на видачу готівки від 18.02.2016 року та представником позивача визнається, що позивачу ПАТ НАСК «ОРАНТА» виплачено страхове відшкодування в розмірі 44 947,69 грн.

Вподальшому, позивач замовив інше автотоварознавче дослідження і згідно звіту СОД ОСОБА_7 №19/12 -ТЗ про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 23.12.2015 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ в результаті пошкодження транспортного засобу «Volkswagen crafter» д.н.з. НОМЕР_3 складає 75 975,67 грн.

Позивачем за проведення вказаного звіту сплачено 1 400 грн., що підтверджується актом приймання - передачі послуг від 24.12.2015 року.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий суд вказував, що при визначенні розміру відшкодування майнової шкоди, необхідно виходити саме із звіту СОД ОСОБА_7 від 23.12.2015 року, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та не спростований іншими доказами.

Дані про розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу, які наведені у розрахунку страхового відшкодування НАСК «Оранта» не можуть братись до уваги при визначенні розміру майнової шкоди, заподіяної позивачу, оскільки вони не містять розрахунку вартості ремонту транспортного засобу, а деякі дані є суперечливими та нелогічними.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яке на відповідних правових підставах володіє транспортним засобом або іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого складає підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 вказаної статті ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, яка пов'язана з використанням, зберіганням та утриманням транспортних засобів та ін., що складає підвищену небезпеку для осіб, які здійснюють цю діяльність та інших осіб.

Стаття 1187 ч. 2 ЦК України передбачає, що шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому Уповноваженим органом, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Спірні правовідносини є деліктними, оскільки виникли із причинення шкоди та відповідно регулюються Главою 82 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавство при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки від 01 березня 2013 року №4 суд при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого слід враховувати положення ст.1192 ЦК України.

Відповідно до ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Законодавець визначає про відшкодування у деліктних правовідносинах саме матеріальної шкоди, а не вартості відновлюваного ремонту, оскільки ці поняття мають різний юридичний зміст.

Так, відновлюваний ремонт це грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого транспортного засобу, а матеріальні збитки це з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу.

Також слід враховувати положення ч. 2 ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до яких якшо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.

З матеріалів справи вбачається, що звіт дослідження № 19/12-ТЗ ФОП ОСОБА_7 (як і калькуляція до нього) розраховано із додаванням 20% (тобто ПДВ), про що зазначено в калькуляції (в примітках), та виходячи із вартості заміни пошкоджених деталей на нові.

Натомість, відповідно до висновків звіту дослідження № АІ1954ЕЕ-07.12/5 ПДВ відраховане відповідно до вимог закону.

Крім того, ні страховику, а ні до суду позивачем не надано актів виконаних робіт та первинних платіжних документів (квитанції, чеки, тощо) на підтвердження факту ремонту та понесених дійсних вйтрат на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля, тобто не надано належних та допустимих доказів понесених ним реальних збитків, про які позивач зазначає в уточненій позовній заяві в розмірі 75 975 грн. 67 коп.(а.с.105-110), а поданий ним звіт № 19/12-ТЗ ФОП ОСОБА_7 не є таким доказом.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже, враховуючи, що поданий позивачем звіт № 19/12-ТЗ ФОП ОСОБА_7 в розуміння ст. 58-59 ЦПК України не є належним та допустим доказом заподіяння реальних збитків він колегією суддів до уваги не приймається.

Тому, на думку колегії суддів, законних підстав для стягнення з HACK "ОРАНТА" різниці між розміром виплаченого страхового відшкодування та заподіяними реальними збитками не має.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову в задоволенні позовних вимог до HACK "ОРАНТА".

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Національна Акціонерна Страхова компанія «ОРАНТА» - задовольнити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 18 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог до НАСК «ОРАНТА» скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до НАСК «ОРАНТА» - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: В.І.Олійник

Ю.О. Матвієнко