Справа № 459/3238/16 Головуючий у 1 інстанції: Грабовський В.В.
Провадження № 22-ц/783/2354/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. Я.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів Крайник Н.П. і ОСОБА_2

при секретарі Куцик І.Б.

за участю позивача ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Червноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 19.01.2017 року, просив стягнути з відповідача на свою користь 34 744, 94 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних на суму 10019,00 грн. за прострочення виконання грошового зобовязання. На обґрунтування своєї вимоги послався на те, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2015 року, яке набрало законної сили 11.08.2015 року, йому виділено належні 1/2 частку квартири №35 на вул. Шептицького 22, у м.Червонограді Львівської області, шляхом стягнення з ОСОБА_7 її грошової компенсації у розмірі 277 041 грн. 48 коп. 19.02.2016 року на підставі виконавчого листа №459/2367/14-ц державним виконавцем відкрито виконавче провадження №50240719, в якому було надано строк боржнику для добровільного виконання рішення суду до 26.02.2016 року. Станом на 25 жовтня 2016 року за боржником ОСОБА_7 прострочена сума зобовязання становить 277 041, 48 коп. Вважає, що з урахуванням статті 625 ЦК України і рекомендацій Верховного Суду України № 62-97 року від 03.04.1997 року відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, сума інфляційних нарахувань становить 34 744, 94 грн. та 3% річних 10019,00 грн.

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_8. Вважає рішення суду незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. Вважає свої позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення на підставі ст. 625 ЦК України яка застосовується до даного спору. В апеляційній скарзі просить рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та вирішити питання судових витрат.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.04.2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.08.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізовоного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року, зокрема, виділено належні ОСОБА_9 1/2 частки квартири №35 на вул.Шептицького, 22 в м.Червонограді Львівської області, шляхом стягнення з ОСОБА_5 її грошової компенсації у розмірі 277041 грн. 48 коп. Припинено право власності на 1/2 частки квартири №35 на вул.Шептицького, 22 в м.Червонограді, належної ОСОБА_9 та визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частки квартири №35 на вул.Шептицького, 22 в м.Червонограді після отримання ОСОБА_10 компенсації вартості частки квартири.

Постановою головного державного виконавця Хваліботи Н.Г. від 19.02.2016 року ВП №50240719 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 459/2367/14-ц, виданого 12.02.2016 року Червоноградським міським судом Львівської області, про виділення належної ОСОБА_9 1/2 частки квартири №35 на вул.Шептицького, 22 в м.Червонограді Львівської області, шляхом стягнення з ОСОБА_5 її грошової компенсації у розмірі 277041 грн. 48 коп.

Відповідно до довідки, виданої ДП "Львіввугілля" шахта "Відродження" №14-53 від 17.01.2017 року, із зарплати відповідача проводиться стягнення згідно ВП №50240719 від 04.05.2016 року та ВП №50240665 від 04.05.2016 року.

У звязку з невиконанням відповідачем рішення суду в частині сплати на його користь 277041 грн. 48 коп. позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_11, суд виходив з тих обставин, що невиконання відповідачем рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 15 квітня 2015 року не створює для сторін цивільних прав та обов"язків. Окрім цього, суд зазначив, що норми ст. 625 ЦК України застосовуються лише до договірних правовідносин, що не пов"язані з виконанням рішення суду.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних обставин.

Відповідно до ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із ч.5 ст.11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає Правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14, від 06 липня 2016 року № 6-1946цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Проте, суд першої інстанції на зазначені вище вимоги закону уваги не звернув, не врахував, що на підставі судового рішення між сторонами виникло грошове зобов'язання у зв'язку зі стягненням грошових коштів на відшкодування компенсації вартості частки квартири, невиконання якого зумовлює застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, та прийшов до помилкового висновку про те, що у даних правовідносинах не може бути покладена передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення виконання грошового зобовязання.

Оскільки з 12 серпня 2015 року по 25 жовтня 2016 року ОСОБА_7 не виконала свого зобов"язання стосовно виплати ОСОБА_9 грошової компенсації у розмірі 277041 грн. 48 коп., яке виникло на підставі рішення суду, у останнього виникло право на отримання суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Беручи до уваги розрахунки позивача, які є вірними, сума індексу інфляції за період з 12.08.2015 року по 25.10.2016 року становить 34744,94 грн., а також 3% річних за цей же період становлять 10019 грн.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити, а рішення Червноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3.

Окрім цього, на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, понесені ОСОБА_10 судові витрати за подачу позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 1157,52 грн. підлягає стягненню на його користь з ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 88, 303, 304 п.2 ч.1 ст. 307, п. 1 ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скарги ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Червноградського міського суду Львівської області від 20 січня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 34744,94 грн. інфляційних нарахувань та 3% річних в сумі 10019 грн. за прострочення грошового зобов"язання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 1157,52 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: Н.П. Крайник

ОСОБА_2