Справа № 496/3261/16-ц
Провадження № 2/496/216/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2017 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

Головуючого судді Дранікова С.М.

При секретарі - Камочкіній А.Ю.

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики, суд-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з ОСОБА_2 суму заборгованості у розмірі 542710 гривень та судові витрати.

Свої вимоги мотивує тим що, у вересня 2014 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 гроші в сумі 542710 гривень, під розписку згідно якої відповідач зобовязався повернути кошти поступово за графіком повернення. 20 січня 2015 року сплив строк згідно якого ОСОБА_2 зобовязався повернути всю суму запозичених коштів з обумовленими відсотками, що загалом становить 542710 гривень. До теперішнього часу ОСОБА_1 грошей не отримав, що стало підставою для звернення до суду.

Представник позивача до судового засідання не зявився, на адресу суду надіслав клопотання в якому просив справу слухати за його відсутність, на задоволені вимог наполягав.

Відповідач до судового засідання не зявився, але 01.12.2016 року надіслав клопотання в якому, крім іншого, вказав, що заперечує проти задоволення позову, але у судове засідання не зявився, чітких пояснень не надав.

Дослідивши наявні докази, вислухавши відповідача, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступник підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, у вересня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з проханням позичити гроші. Відповідач отримав кошти і після факту передачі грошей ОСОБА_2 власноруч написав розписку, за змістом якої зобовязався повернути кошти поступово з наступним графіком повернення: до 10 жовтня 2014 року 92085 гривень, до 20 жовтня 2014 року 64375 гривень, до 10 листопада 2014 року 64375 гривень, до 20 листопада 2014 року 64375 гривень, до 10 грудня 2014 року 64375 гривень, до 20 грудня 2014 року 64375 гривень, до 10 січня 2015 року 64375 гривень, до 20 січня 2015 року 64375 гривень. Таким чином, згідно наданої розписки, 20 січня 2015 року сплив строк згідно якого ОСОБА_2 зобовязався повернути всю суму запозичених коштів з обумовленими відсотками, що загалом становить 542710 гривень. У встановлений термін ОСОБА_2 борг не повернув. 07.06.2016 року ОСОБА_1 власноруч передав відповідачу письмову вимогу щодо повернення запозичених грошей до 07.07.2016 року. Проте кошти повернуті не були.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, договір позики угода, за якою одна особа (позикодавець) передає іншій особі (позичальникові) безоплатно або за певну винагороду у власність гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або рівну кількість речей того ж роду і якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або з інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Борговим документом, що підтверджує укладання договору позики між відповідачем та позивачем є розписка, яка посвідчує передання йому визначеної грошової суми. Таким чином, так як договір позики це односторонній договір, то у відповідача виник обовязок повернути позикодавцю грошові кошти у такій самій сумі, відповідно до ст. 1049 ЦК України.

Частиною 1ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що в порушення вищезазначених приписів закону та договору позики (розписки), відповідачем не було повернуто у строк, зазначений у розписці позику, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики (розписки), є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 5427,11 гривень підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу та процентів за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КМ № 858286, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 542710 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 5427,11 гривень.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня проголошення або отримання його копії.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_3М