АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2017 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Прокопчук Н.О., Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року в справі за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду та за договором на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2016 року КП «Київський метрополітен» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за договором про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду від 03.05.2012 №301 та штрафні санкції, а саме: суму основного боргу (з урахуванням індексу інфляції відповідно до умов договору) 54 237,65 грн., пеню у сумі 4 657,60 грн. та 3% річних з простроченої суми 508,66 грн. та заборгованість і штрафні санкції за договором від 16.07.2010 №В-40-10 на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна, а саме: суму основного боргу 5 545,95 грн., пеню у сумі 1 101,20 грн. та 3% річних у сумі 128, 09 грн., стягнути судовий збір.

Справа № 753/23697/16
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/8716/2017
Головуючий у суді першої інстанції: Комаревцева Л.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 06.06.2017 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Київський метрополітен» заборгованість по орендній платі за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.05.2012 № 301 (в редакції угоди від 03.05.2012 № 1 про внесення змін до договору оренди від 21.10.2008 № 294-Упр (ДВ)-08) та штрафні санкції, а саме: суму основного боргу (з урахуванням індексу інфляції відповідно до умов договору) 54 237,65 грн., пеню у сумі 4 657,60 грн. та 3% річних з простроченої суми - 508.66 грн. та заборгованість і штрафні санкції за договором від 16.07.2010 № В-40-10 на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна, а саме: суму основного боргу 5 545, 95 грн., пеню у сумі 1 101.20 грн. та 3% річних у сумі 128,09 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Київський метрополітен» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні в позові. Посилається на неповне дослідження судом обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що пояснення та заперечення надані відповідачем судом були розглянуті не в повному обсязі. Вказала, що договір оренди № 301 від 03.05.2012 є строковим та дія його закінчилася 30.03.2015 й далі не продовжувалась, а тому всі зобов'язання по договору виконані в повному обсязі. Також позивачем були надіслані листи щодо відмови в продовженні зазначеного договору, однак самостійний демонтаж об'єкту оренди є неможливим та орендодавцем щодо цього не надано відповіді.

Зазначила, що після закінчення строку дії Договору оренди, об'єкт оренди було відключено від мережі електропостачання та відповідач останнім не користувалась. Вказала, що Договір №В-40-10 на обслуговування орендованого майна є невід'ємною частиною до Договору оренди та діяв він тільки на термін його строку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб які з'явилися в судове засідання, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування.

З таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 21.10.2008 ГУ комунальної власності м. Києва в.о. КМР (КМДА), КП «Київський метрополітен» та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди №294-Упр/ДВ/-08, за умовами якого орендодавець (територіальна громада міста Києва КП «Київський метрополітен») на підставі рішення Київради від 01.11.2007 №1109/3942 передає, а орендар (ФОП ОСОБА_2.) приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначену відповідно до проектної документації (а. с. 85-87). 03.05.2012 між сторонами укладено угоду про внесення змін до зазначеного договору оренди, відповідно до якої підприємство за згодою орендаря передає, а ГУ комунальної власності м. Києва в.о. КМР (КМДА) приймає на себе права та обов'язки орендодавця по договору оренди від 21.10.2008 №294-Упр/ДВ/-08. З метою приведення договору у відповідність до вимог Закону України «Про оренду державного та комунального майна» сторони дійшли згоди викласти договір в новій редакції та присвоїти йому новий номер, відповідно до реєстру договорів оренди Головного управління комунальної власності м. Києва (а. с. 50).

03.05.2012 між ГУ комунальної власності м. Києва в.о. КМР (КМДА) орендодавцем та ФОП ОСОБА_2 - орендарем укладено договір №301 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, за яким орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 №115 передає, а орендодавець приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва та визначена відповідно до проектної документації, розробленої ДП «ПІ Укрметротунельпроект», тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря, що знаходиться за адресою: станція метро «Осокорки» (вестибюль №2), Б/Н, для торгівлі непродовольчими товарами. Цей договір визначає взаємовідносини сторін щодо строкового, платного користування орендарем об'єктом оренди (а. с. 51-53). Згідно з п. 9.1 договору, він є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 01.04.2012 до 29.03.2015.

Відповідно до акту приймання-передачі нерухомого майна від 03.05.2012, який є додатком до договору, орендодавець ГУ комунальної власності м. Києва в.о. КМР (КМДА) передав, а орендар ФОП ОСОБА_2 прийняла в орендне користування згідно з договором частину переходу, що перебуває на балансі КП «Київський метрополітен», загальною площею 5,0 кв.м, розташовану за адресою: м. Київ, станція метро «Осокорки» (вестибюль №2) (а. с. 56). На виконання п. 3.8 вищезгаданого договору 16.07.2010 між сторонами було укладено Договір №В-40-10 на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна (а. с. 73).

Згідно з п. 9.2 Договору оренди, усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх Сторонами. Пунктом 9.7 Договору оренди передбачається можливість автоматичної пролонгації цього Договору за умови відсутності заперечень з боку Сторін Договору.

Відповідно до листа 02.02.2015 виконавчим органом КМР (КМДА) Департаментом комунальної власності м. Києва за вих. №062/07/11-1010 надіслано лист ФОП ОСОБА_2 та КП «Київський метрополітен» про припинення договору оренди від 03.05.2012 №301, який закінчується 29.03.2015 (а. с. 167).

09.04.2015 за вих. №247-НДД КП «Київський метрополітен» повідомило ФОП ОСОБА_2 про те, що термін дії договорів оренди закінчився 29.03.2015 та продовжуватись на новий термін не буде (а. с. 168-169).

Позивач, зазначив, що орендар продовжував користуватись орендованим майно після закінчення терміну дії договору, його 18.10.2016 було примусово виселено з орендованого майна, а огороджуючи конструкції демонтовано, відповідно до рішення Господарського суду м. Києва від 21.12.2015 у справі № 910/27425/15, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 07.06.2016. КП «Київський метрополітен», вказуючи, що відповідач не сплачувала орендну плату за період з червня 2015 року по 18.10.2016, та гроші за договором про утримання орендованого майна, в зв'язку з чим виникла заборгованість про стягнення якої позивач звернувся до суду.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму (оренди), то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Аналогічна норма міститься в частині другій статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», відповідно до якої у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Зі змісту зазначених правових норм вбачається, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому, такі заперечення мають бути висловлені ним як до закінчення терміну дій договору оренди, так і протягом одного місяця після закінчення цього строку.

Відтак, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється.

Матеріали справи свідчать, що відповідно Розділу 9 Договору №301 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду від 03.05.2012 визначені строки дії вищезгаданого договору.

Пунктом 9.1 зазначено що останій1 дії 01.04.2012 по 29.03.2015

Пунктом 9.4 визначені підстави припинення договору в тому числі зазначено , що договір припиняється по закінченню строків ,на який його було укладено.

Також матеріали справи свідчать, і про це не заперечували сторони, що волевиявлення орендодавця відносно припинення договору, в зв'язку з закінченням строку його дії і небажання продовжувати орендні відносини, підтверджується його відповідним листом.

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що договір оренди припинив свою дію 29.03.2015 і його автоматична пролонгація, виходячи із зазначених законодавчих приписів та умов договору оренди, не відбулася.

Вимогами діючого законодавства передбачено, що строк дії договору - це час, впродовж якого існують зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Таким чином, строк дії договору не є терміном дії зобов'язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов'язань оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Отже, саме по собі закінчення строку дії договору не припиняє зобов'язання, яке не було виконаним належним чином однією зі сторін.

Такі висновки підтверджуються чисельною практикою Верховного Суду України.

Так, в Постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі №905/2187/13 суд прийшов до висновку, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним.

Матеріали справи свідчать, й не заперечував представник позивача, що відповідач на час дії вищезгаданого договору своєчасно і в повному обсязі сплачував орендну плату.

Подаючи відповідний позов позивач зазначав, що відповідач по закінченню дії вищезгаданого договору не склав з позивачем акт приймання-передачі орендованого майна та не передав останнє, а згідно п. 3.5 Договору, останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Колегія суддів, на підставі доказів які є в матеріалах справи вважає встановленим, що у відповідача, після закінчення строку дії договору, виник обов'язок по поверненню орендованого майна власнику (позивачу по справі) та залишилося зобов'язання сплачувати орендну плату за весь час фактичного користування майном.

Разом з тим, при розгляді справи в суді апеляційної інстанції встановлено, що 30.03.2015 постачання електроенергії до об'єкта оренди було припинене, що не заперечувалось стороною позивача, в зв'язку з чим і припинилася підприємницька діяльність відвідача, оскільки працювати за адресою розташування орендованого майна: м. Київ, станція метро «Осокорки» (вестибюль №2) без світла неможливо.

По закінченню строку дії оренди за договором ОСОБА_2 орендованим майном не користувалась, що підтверджується декларацією за 2015 рік (а. с. 177-178).

Колегія судів з урахуванням вищезгаданих обставин приходить до висновку, що по закінченню дії вищезгаданого договору відповідач фактично припинив використання вищезгаданого орендованого майна, внаслідок чого припинився обов'язок по сплаті витрат пов'язаних з його орендою та обов'язку по сплати коштів по його обслуговуванню.

Більш того, пунктом 8.5.6 Договору було передбачено, що у разі припинення дії цього Договору орендар звільняє орендовану частину приміщення вестибюлю станції метро «Осокорки в термін, визначений п. 4.14 цього договору (десять календарних днів) від своїх огороджуючи конструкції. При невиконанні орендарем зазначених в цьому пункті Договору умов, орендодавець, самостійно на свій розсуд розпоряджається огороджуючими конструкціями.

Таким чином, в самому договорі був передбачений максимальний строк користування відповідачем орендованим майном, у разі не складання сторонами акту приймання-передачі з вини орендаря лише 10 діб по закінченню яких позивач мав право самостійно демонтувати кіоск позивача.

Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що позивач такими своїми правами скористався лише 18.10.2016, хоча повідомляв відповідача про наявність такого права ще у листі № 180 від 31.03.2015 (а. с. 97).

На підставі викладеного та, враховуючи, фактичну неможливість демонтажу відповідачем кіоску, у зв'язку з конструктивними особливостями останнього, а також те, що відповідач є пенсіонером, апеляційний суд, керуючись принципом справедливості, вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до положення статті 88 ЦПК з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 515,80 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 06 червня 2017 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Комунального підприємства «Київський метрополітен» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду та за договором на відшкодування витрат балансоутримувача на утримання та обслуговування орендованого нерухомого майна відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства «Київський метрополітен» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1 515,80 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: Н.О. Прокопчук

Т.А.Семенюк