Справа № 464/6199/12 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В.
Провадження № 22-ц/783/1339/17 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Копняк С.М., Мельничук О.Я.,

секретаря Брикайло М.В.

з участю позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди,-

встановила:

В червні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернувся суд з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, завданої злочином.

Вимоги обґрунтовував тим, що 11 червня 2008 року відповідач по вул. Солодовій у м.Львові наніс йому безпричинно, з хуліганських мотивів, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тілесні ушкодження, внаслідок чого він був доставлений у Львівську міську клінічну лікарню швидкої медичної допомоги, де перебував на лікуванні до 02 липня 2008 року. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 532/2008 від 25.07.2008р. йому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, по ознаці тривалого розладу здоров»я, а саме: струс головного мозку, забійна гематома лобної ділянки справа, забійна гематома садна надбрівної ділянки, синяки на повіках лівого ока, перелом тіла лівої виличної кістки зі зміщенням, травматична екстракція двох зубів на верхній щелепі, частковий злам ріжучого краю трьох зубів на нижній щелепі, рани щелепи, відшарування сітківки лівого ока з порушенням центрального зору на ліве око.

В судовому засіданні при розгляді кримінальної справи відповідач свою вину у скоєнні злочину визнав повністю. Постановою суду відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі Закону України «Про амністію».

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 він неодноразово лежав у лікарні і лікувався стаціонарно, отримав другу групу інвалідності. Крім цього, після виписки з лікарні він періодично звертається за медичною допомогою до стоматолога.

Через нанесені травми, йому довелось видалити нерви з чотирьох верхніх передніх зубів (11, 12, 21, 22). Центром стоматологічної імплантації та протезування ТзОВ «ММ» рекомендовано лікування травмованих зубів з імплантацією в ділянці 21 зуба, оскільки виявлено тріщину в корені вибитого зуба. З моменту отримання тілесних ушкоджень завданих відповідачем, він постійно знаходиться в стані глибокого дискомфорту, його постійно переслідує страх за його подальшу долю, знаходиться в стані відчаю, в нього погіршився сон, його переслідують нервові стреси, він став дратівливим, що відображається на стосунках з рідними, знайомими та сусідами. Загальний стан його здоров»я погіршився, в нього підвищився артеріальний тиск, не покидають постійні головні болі, в результаті чого він став морально пригніченим. Відтак, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 600000 грн.

З врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 11.08.2016 року просив стягнути з відповідача на його користь 136489,37 грн. матеріальної шкоди та 600000 грн. моральної шкоди (т. 2 а.с.192).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 67000 грн. матеріальної шкоди та 30000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 697 грн. 49 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржили позивач ОСОБА_2, представник позивача ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 покликається на те, що суду були надані документи на рекомендоване лікування зубів, пошкоджених внаслідок злочину скоєного відповідачем ОСОБА_5

Звертає увагу на те, що експерт ОСОБА_6 оглядала його 23.07.2015 року та підтвердила рекомендоване лікування усіх травмованих зубів, які були зафіксовані лікарем ОСОБА_7

Також, суду надано копії медичної картки, в якій є записи про призначення необхідних ліків для лікування, однак суд не вирішив питання про відшкодування вартості ліків за чеками.

Крім цього, пошкодження лівого ока, яке підтверджене обстеженнями лікарів залишилось поза увагою суду, при цьому суд взяв до уваги рішення лікаря, який його не бачив, що суперечить, на думку апелянта, висновку № 631/2008 експерта ОСОБА_8 у кримінальній справі.

Не погоджується з сумою морального відшкодування, оскільки за вісім років судової тяганини та лікування в стаціонарі і амбулаторно, навіть гроші які просив стягнути з відповідача у позовній заяві на відшкодування моральної шкоди, не повернуть втрачене здоров»я та заподіяних страждань.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4 в апеляційній скарзі з оскаржуваним рішенням погоджується в частині обґрунтування підставності задоволення позовних вимог, однак не згідна з конкретним розміром присудженого відшкодування, оскільки на її думку позовні вимоги в частині розміру матеріального відшкодування повинні бути задоволенні у повному обсязі.

На думку апелянта позивач повністю документально довів суму матеріальної шкоди, тобто прямих дійсних витрат на відновлення здоров»я, оригінали підтверджуючих документів оглядались судом та долучені до справи.

Крім цього вважає, що розмір морального відшкодування, визначений судом, не відповідає тяжкості та довготривалості перенесених позивачем моральних страждань.

Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року в частині задоволення матеріальної та моральної вимоги змінити та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 в апеляційній скарзі вважає оскаржуване рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню.

Стверджує, що своєї вини в інкриміновано них йому злочинах не визнавав, показів, які б вказували на те, що вчинені діяння відповідають обвинуваченню, не надавав, що підтверджується текстом заяви про закриття кримінальної справи по амністії.

Звертає увагу, що в травмпункті у ОСОБА_2 у ніч з 11 на 12 червня 2008 року виявлено лише травматичну екстракцію коронок 1/1 зубів, інших ушкоджень зубів не виявлено.

Вважає, що ОСОБА_2 з метою помсти ввів навмисне в оману органи досудового слідства та суду про нібито заподіяні йому тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Зазначає, що позивач ОСОБА_2 намагався будь-яким чином не дати можливість провести комісійну судово-медичну експертизу на предмет наявності чи відсутності у нього тілесних ушкоджень 11 червня 2008 року.

Крім цього, позивач свідомо не надав в розпорядження судово-медичних експертів рентгенограму черепа № 630 від 11.06.2008 року та рентгенограму ДПН № 156 від 20.06.2008 року, а також комп»ютерну томограму голови від 16.12.2008 року.

ОСОБА_5 з цим, проведеною комісійною судово-медичною експертизою від 24.09.2015 року констатовано, що 11.06.2008 року ОСОБА_2 від госпіталізації відмовився, при цьому звернувся на наступний день ЛШМД і був госпіталізований.

З встановленої дози етанолу в організмі слідує, що ОСОБА_2 був в стані алкогольного сп'яніння, як на момент його обстеження так і на момент інциденту.

Частковий злам ріжучого краю центральних нижніх і лівого бокового різців виявлено лише 20.06.2008 р. та 26.06.2008 р., тобто після спливу більше тижня.

Крім цього, висновком цієї експертизи достовірно доведено, що твердження ОСОБА_2 про постійні головні болі, які періодично загострюються рвотами та систематичним головокружінням, які є результатом отриманої ним травми 11.06.2008 року, є неправдивими та голослівними.

Другу групу інвалідності йому надано внаслідок загального захворювання, а не внаслідок отриманих травм 11.06.2008 року.

Вважає висновок Комунальної 5-ї стоматологічної поліклініки стосовно вартості протезування двох центральних зубів не належним доказом, оскільки позивач не проходив медичний огляд в цьому медичному закладі.

На думку відповідача, ОСОБА_2 свідомо не лікує два передні верхні різці з 2008 року, а домагається ухвалення незаконного рішення та стягнення з нього грошових коштів для лікування всієї ротової порожнини.

Не погоджується з стягненням 30000 грн. моральної шкоди, оскільки на думку апелянта, суд допустив припущення, вважаючи доведеним заподіяння моральної шкоди в такому розмірі, а також порушив вимоги щодо розумності та справедливості.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року та постановити ухвалу, якою закрити провадження у справі.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників розгляду справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить переконання, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що з наданого позивачем кошторису попереднього лікування ТзОВ «ММ» від 09.08.2016 р., який містить перелік робіт та матеріалів, такий стосується лікування 10 зубів, тому частково задоволив вимогу позивача про стягнення коштів на лікування зубів, а саме в сумі 67000 грн. на лікування коронкових частин центральних верхніх зубів.

Вартість протезування двох центральних різців, яке становить 2312 грн. згідно довідки, суд не визнав належним доказом, оскільки позивач не проходив медичний огляд в даному медичному закладі.

Щодо відшкодування 600000 грн. моральної шкоди, суд встановив, що внаслідок вчинення злочину відповідачем, позивач отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження, відтак безспірним є той факт, що внаслідок умисних, протиправних дій відповідача, позивач зазнав як моральних, так і інших негативних явищ, і ці фактори мають незворотній характер, тому виходячи з міркувань розумності та справедливості, суд визначив розмір відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 30000 грн., оскільки більший розмір відшкодування моральної шкоди позивачем не доведений.

Крім цього, суд відмовив у стягнення 13539,37 грн. - вартість ліків придбаних позивачем, оскільки останній з 1999 р. є інвалідом 3-ї групи та доказів які б підтверджували, що придбані позивачем ліки необхідні саме для лікування ушкоджень, завданих відповідачем, не подано.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_5 11.06.2008р. близько 22 год. 30 хв. у м.Львові, знаходячись на проїзній частині дороги на вул. Солодовій, умисно завдав ОСОБА_2 удар правою рукою в область лівого ока, від чого той впав на проїзну частину дороги, після наніс йому другий удар ногою в обличчя, ОСОБА_2 втратив свідомість, в результаті спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження за ознакою тривалого розладу здоров»я.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 03 квітня 2009 року ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі 1. п. в) ст. 6 ЗУ «Про амністію» від 12.12.2008 року, кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 296 КК України закрито.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусила зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В межах розгляду різних справ, що стосувались обставин спірної події, яка сталась 08.06.2008 року, були проведені ряд судових експертиз, які досліджувались судом за правилами ст. 212 ЦПК України під час розгляду цієї справи, що спростовує доводи апелянта відповідача ОСОБА_5 в цій частині.

Зокрема, з висновку експерта № 532/2008 від 25.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 заподіяні тілесні ушкодження, а саме: струс головного мозку, забійна гематома лобної ділянки справа, садно надбрівної ділянки, синяки на повіках лівого ока, перелом тіла лівої виличної кістки зі зміщенням, травматична екстракція ран щелеп, відшарування сітківки лівого ока з порушенням центрального зору на ліве око, які утворились від неодноразової дії тупих предметів, могли бути спричинені 11.06.2008р. при обставинах, на які вказує потерпілий, не характерні для одноразового падіння на площину, відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров»я (т.1 а.с. 8).

ОСОБА_5 з цим, з висновку експерта № 166 від 24 вересня 2015 року комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що відповідно до записів медкартки стаціонарного хворого № 13453/501 у ОСОБА_2 під час перебування в КМК ЛШМД у червні 2008 року лікарями на підставі клінічного обстеження і результатів додаткових досліджень були зафіксовані тілесні ушкодження: забійна гематома лобної ділянки справа, садно надбрівної ділянки і навколоорбітальна гематома зліва, крововилив в оболонках лівого ока, травматична екстракція коронок центральних верхніх різців, частковий злам ріжучих країв центральних і лівого бокового нижніх різців, перелом тіла лівої виличної кістки, струс головного мозку. Лікарем-окулістом в цей же період (17.06.2008р.) не було відмічено ознак відшарування сітківки з порушенням центрального зору у хворого. Немає даних про це і при подальших офтальмологічних обстеженнях потерпілого в амбулаторних і стаціонарних умовах. У зв»язку із вказаним записи лікаря-окуліста поліклініки ОСОБА_9 за 18.07.2008р. про відшарування сітківки лівого ока є об»єктивно непідтверджені. Через відсутність рентгенограми № 156 за 20.06.2008р. комісія не може категорично ні стверджувати, ні заперечувати наявність у ОСОБА_2 зламу лівої виличної кістки, відміченого рентгенологом ЛШМД у червні 2008 року. Записи довідки травмпункту КМК ЛШМД за 12.06.2008р.: «травматична екстракція коронок перших верхніх зубів» відповідає записам медкартки стаціонарного хворого № 13453/501 про наявність у ОСОБА_2 травми коронок 2-х центральних верхніх різців. При обстеженні ОСОБА_2 лікарями КМК ЛШМД, в тому числі стоматологом, в період 12-26 червня 2008 року було відмічено наявність зламів коронкових частин центральних верхніх зубів на 2/3 висоти їх і частковий злам ріжучого краю центральних нижніх і лівого бокового різців (т.2 а.с.125-145).

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Звертаючись з позовними вимогами позивач ОСОБА_2 заявив, що розмір завданої йому матеріальної шкоди становить 136609,37 грн., з яких 13539,37 грн. вартість ліків придбаних позивачем, а 123070 грн. вартість стоматологічного лікування.

Понесені витрати на придбання ліків позивач обґрунтовує наявними в матеріалах справи чеками (т.1 а.с. 33-61, т.2 а.с. 68).

ОСОБА_5 з цим, як безспірно встановлено, позивач з 1999 р. є інвалідом 3-ї групи, тому докази, які б підтверджували, що придбані позивачем ліки необхідні саме для лікування ушкоджень, завданих відповідачем 11.06.2008 року та були б належними в розумінні процесуального закону, в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, судова колегія погоджується із критичною оцінкою місцевим судом доказів в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 13539,37 грн., тому у стягненні вартості таких суд вірно відмовив.

Щодо стягнення з відповідача 123070 грн. вартості стоматологічного лікування, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що наданий відповідачем лист 5-ої стоматологічної поліклініки м. Львова від 23.09.2016 р. про вартість протезування двох центральних різців в сумі 2312 грн., не є належним доказом визначення вартості лікування, оскільки позивач не проходив медичний огляд в даному медичному закладі (т. 2 а.с. 219).

ОСОБА_5 з цим, допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_10 та ОСОБА_6 повністю підтримали висновок проведеної ними комісійної судово-медичної експертизи № 166 від 24.09.2015 р. та додатково роз»яснили, що при обстеженні ОСОБА_2 лікарями МК ЛШМД, в тому числі стоматологами, в період 12-26 червня 2008 року було відмічено наявність зламів коронкових частин центральних верхніх зубів на 2/3 висоти їх і частковий злам ріжучого краю центральних нижніх і лівого бокового різців. Позивачу необхідно лікувати 5 зубів, з яких 3 нижні зуби потребують лише терапевтичного лікування (необхідно спиляти).

З наданого позивачем кошторису попереднього лікування ТзОВ «ММ» від 09.08.2016 р. (т.2 а.с. 194) вбачається, що такий містить перелік робіт та матеріалів, які стосуються лікування 10 зубів (11, 12, 13, 21, 22, 23, 31, 32, 33, 42).

Таким чином, вимога позивача про стягнення коштів на лікування зубів підлягає частковому задоволенню на лікування коронкових частин центральних верхніх зубів (пп. 14, 15, 18 кошторису) в сумі 67000 грн.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про часткову підставність позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди в користь позивача у сумі 67000 грн., така сума складається із витрат, які підтверджені належними та допустимими доказами, при цьому спростовує доводи апелянів в цій частині.

В свою чергу, згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про стягнення відшкодування моральної шкоди в розмірі 30000 грн. обґрунтованими, такими, що відповідають засадам розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням конкретних обставин по справі, моральних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, апелянтами не представлено.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_2, представника позивача ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 09 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Копняк

О.Я. Мельничук