Провадження № 2/638/465/17
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
16 січня 2017 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Грищенко І.О.
при секретарі - Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, про усунення перешкод в здійсненні права власності, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
28.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить усунути перешкоди у користуванні власністю - квартирою АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1998 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Підлісною І.В., належить квартира АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_2 - її колишній чоловік, з яким вона знаходилася в зареєстрованому шлюбі з 30.09.1988 року. 15.12.1999 вона зареєструвала відповідача, як свого чоловіка, в належній їй спірній квартирі. Протягом подружнього життя відносини між ними погіршилися та 24.07.2005 року відповідач пішов з квартири, заявивши, що жити з нею не бажає, оскільки має іншу жінку. В серпні 2005 року відповідач прийшов до квартири, щоб забрати свої особисті речі, залишив ключ від квартири та повідомив, що більше не повернеться. З цього часу в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає. Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.03.2010 року шлюб між ними розірвано. Відповідач до теперішнього часу зареєстрований у належній їй квартирі і вона вимушена сплачувати комунальні платежі за особу, яка фактично не мешкає у зазначеному приміщенні. Реєстрація в квартирі відповідача обмежує її права власника, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у її відсутність. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечує проти прийняття рішення при заочному розгляді.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судової повістки, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки не надав, представника, який би діяв від його імені до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або розгляд справи за його відсутністю не представив. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності вимог до ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Уповноважений представник третьої особи - відділу реєстрації місця проживання у Шевченківському районі м. Харкова Управління ведення реєстру територіальної громади Департаменту реєстрації Харківської міської ради, в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судовим розглядом справи встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.08.1998 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Підлісною І.В. зареєстрованого в реєстрі за №1533, на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Даний правочин зареєстровано в КП "Харківське міськ БТІ" 14.09.1998 року за № П-1-6475.
30.09.1988 року позивач ОСОБА_1 зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 та 15.12.1999 вона зареєструвала відповідача, як свого чоловіка, в належній їй на праві власності спірній квартирі.
Протягом подружнього життя відносини між сторонами погіршилися та 24.07.2005 року відповідач пішов з квартири, заявивши, що жити з позивачем не бажає, оскільки має іншу жінку.
В серпні 2005 року відповідач прийшов до квартири, щоб забрати свої особисті речі, залишив ключ від квартири та повідомив, що більше не повернеться. З цього часу в квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі немає.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.03.2010 року шлюб між ними розірвано.
Відповідач до теперішнього часу зареєстрований у належній позивачу спірній квартирі і вона вимушена сплачувати комунальні платежі за особу, яка фактично не мешкає у зазначеному приміщенні.
Реєстрація в квартирі відповідача обмежує права позивача, як власника квартири та перешкоджає позивачу розпоряджатися належною їй власністю, оскільки вона вимушена сплачувати комунальні послуги, які нараховані комунальними службами на відповідача, що призводить до матеріальних складнощів.
Відповідно до вимог ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Як зазначено в ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які ї, які не суперечать закону.
Відповідно до вимог ст.. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з положеннями ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Відповідно до вимог ст.. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за відсутності члена сім'ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Наявність будь-яких інших умов між сторонами щодо проживання відповідача у спірній квартирі не встановлено.
Вимогами п. 39 роз'яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що, оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010) зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду.
Згідно даних довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописку від 16.09.2016 року №1273/843, виданої Дільницею №1 КП "Жилкомсервіс", в квартирі № АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 21.10.1998 року (власник) та ОСОБА_2 з 15.12.1999 року (колишній чоловік).
Таким чином, реєстрація відповідача у спірній квартирі порушує права позивача, щодо подальшого користування та розпорядженню належним їх на праві власності житловим приміщенням.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,11, 57-60, 169, 209, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 72 ЖК України, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ч.1 ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 р. N 1382-IV. (Із змінами, внесеними згідно із Законом N 2756-VI від 02.12.2010р.), суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.
Усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_1 права користування, володіння та розпорядження належною їй на праві власності квартирою № АДРЕСА_1, шляхом визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко