РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2017 року Василівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Носика М.А.

при секретареві: Гончаровій К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_4 сільська рада Василівського району Запорізької області, приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, суд,

ВСТАНОВИВ:

До Василівського районного суду звернулася ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2, із позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом.В позовній заяві зазначено, що 04 січня 2003 року помер батько позивачки ОСОБА_6 Після його смерті залишилася спадщина, а саме, житловий будинок №37 по вул. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області, що належав померлому, згідно довідки-вктягу №1311 з погосподарської книги № 18, особовий рахунок 050140, виданої ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області 16 червня 2016 року, рішення виконкому Василівської райради Запорізької області №196 від 17 жовтня 1990 року та архівного витягу № 01-32/Б-2156 виданого Державним архівом Запорізької області 16 вересня 2016 року. Вищевказаний спадковий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,36 га, з яких 0,25 га були надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,11 га - для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка не приватизована, згідно довідки № 1575 виданої ОСОБА_4 сільською радою 04 серпня 2016 року. Згідно довідки № 1309 виданої ОСОБА_4 сільською радою 16 червня 2016 року, до дня смерті ОСОБА_6 проживав разом із дружиною ОСОБА_7, за вищевказаною адресою. Відповідно до усних пояснень приватного нотаріуса Василівського нотаріального округа Запорізької області ОСОБА_5, станом на травень 2016 року, жодних заяв про прийняття спадщини за вказаним спадкодавцем подано не було. Згідно довідки №1307 виданої ОСОБА_4 сільською радою 16 червня 2016 року заповіту померлий ОСОБА_6 не залишив.

05 вересня 2015 року померла мати позивачки ОСОБА_7. Згідно довідки № 1310 виданої 16 червня 2016 року ОСОБА_4 сільською радою, в будинку № 37 по віл. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області на момент смерті ОСОБА_7 ніхто не був зареєстрований. Згідно довідки №1308 виданої 16 червня 2016 року ОСОБА_4 сільською радою, заповіту померла не залишила.

На підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї. Таким чином ОСОБА_7 фактично вступила в спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6

Маючи намір прийняти спадщину після смерті матері, в червні 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5, однак у прийнятті заяви про вступ у спадщину їй було відмовлено у зв'язку з пропуском 6-ти місячного строку подання заяви про вступ у спадок, згідно статті 1270 ЦК України. ОСОБА_1 вимушена була звернутися до Василівського районного суду з позовною заявою про визначення додаткового терміну для прийняття спадщини та 09 вересня 2016 року отримала рішення №2/311/1086/2016 про задоволення позову. Інших спадкоємців першої черги, окрім дочки спадкодавці, сестри позивачки ОСОБА_3, яка є відповідачем по даній справі, не має. На підставі нотаріально посвідченої заяви, від 05 вересня 2015 року, зареєстрованої в реєстрі за № 1099, ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_7 Згідно довідки РКП «Василівське БТІ» від 14 червня 2016 року, право власності на вищевказаний спадковий будинок не зареєстроване. На теперішній час оформити вищевказаний будинок належним чином не представляється можливим тому, що розробка правовстановлюючих документів вимагає визнання за певною особою права власності.

Враховуючи вищевикладене, позивачка, в особі представника, просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок №37, житловою площею 45,6 кв.м., розташований по вул. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_7, що померла 05 вересня 2015 року.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, про причини неявки суду не повідомила.

Представник позивачки ОСОБА_2 надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити позов.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Представник третьої особи ОСОБА_4 сільської ради Василівського району Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Василівського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав:

В судовому засіданні встановлено, що 04 січня 2003 року помер батько позивачки та відповідачки - ОСОБА_6 Після його смерті залишилася спадщина, а саме, житловий будинок №37 по вул. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області, що належав померлому, згідно довідки-витягу №1311 з погосподарської книги № 18, особовий рахунок 050140, виданої ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області 16 червня 2016 року, рішення виконкому Василівської райради народних депутатів Запорізької області №196 від 17 жовтня 1990 року та архівного витягу № 01-32/Б-2156 виданого Державним архівом Запорізької області 16 вересня 2016 року.

Вищевказаний спадковий будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,36 га, з яких 0,25 га були надані для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,11 га - для ведення особистого селянського господарства, земельна ділянка не приватизована, згідно довідки №1575 виданої ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області 04 серпня 2016 року.

Згідно довідки №1309 виданої ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області 16 червня 2016 року, до дня смерті ОСОБА_6 проживав разом із дружиною ОСОБА_7, за вищевказаною адресою.

Згідно довідки №1307 виданої ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області 16 червня 2016 року заповіту померлий ОСОБА_6 не залишив.

Згідно ст.1218 чинного Цивільного кодексу Україна до складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент смерті.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття.

05 вересня 2015 року померла мати позивачки та відповідачки - ОСОБА_7. Згідно довідки № 1310 виданої 16 червня 2016 року ОСОБА_4 сільською радою Василівського району Запорізької області, в будинку № 37 по віл. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області на момент смерті ОСОБА_7 ніхто не був зареєстрований. Згідно довідки №1308, виданої 16 червня 2016 року ОСОБА_4 сільською радою, заповіту померла не залишила.

На підставі ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив відмову від неї.

Таким чином ОСОБА_7 фактично вступила в спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_6

Маючи намір прийняти спадщину після смерті матері, в червні 2016 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса ОСОБА_5, однак у прийнятті заяви про вступ у спадщину їй було відмовлено у зв'язку з пропуском 6-ти місячного строку подання заяви про прийняття спадщини.

Згідно статті 1270 ЦК України ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області із позовною заявою про визначення додаткового терміну для прийняття спадщини.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 09 вересня 2016 року позов ОСОБА_1 задовлено та визначено додатковий термін у шість місяців для прийняття спадщини.

Інших спадкоємців першої черги, окрім позивачки та ОСОБА_3, яка є відповідачем по даній справі, не має.

На підставі нотаріально посвідченої заяви, від 05 вересня 2015 року, зареєстрованої в реєстрі за №1099, ОСОБА_3 відмовилася від прийняття спадщини за законом після померлої матері ОСОБА_7

Згідно довідки РКП «Василівське БТІ» від 14 червня 2016 року, право власності на вищевказаний спадковий будинок не зареєстроване.

На теперішній час оформити вищевказаний будинок належним чином не представляється можливим тому, що розробка правовстановлюючих документів вимагає визнання за певною особою права власності.

За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа.

В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України).

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Мінюстом України №7/5 від 07 лютого 2002 року визначено, що одним із документів, на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на нерухоме майно, є рішення суду про визнання права власності.

Враховуючи, що позивач не має можливості оформити спадкове майно відповідно до вимог законодавства, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно.

Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. При цьому, одним із способів захисту цивільного права є визнання права власності.

Згідно зі ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_7, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок №37, розташований по вул. Миру в с. Шевченко Василівського району Запорізької області в порядку спадкування за законом обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, в особі представника ОСОБА_2 задовольнити:

Визнати за ОСОБА_1право власності на житловий будинок та господарські споруди, а саме, на Житловий будинок «А», Прибудова «а», Погріб «Б», Сарай «Г», Огорожа, ворота №1,2, Колодязь №3, що розташовані по вул. Миру б.37 в с. Шевченко Василівського району Запорізької області, в порядку спадкування за законом, після смерті 05 вересня 2015 року матері ОСОБА_7.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Василівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.А. Носик