Справа №484/840/17 21.09.2017 21.09.2017 21.09.2017
Провадження №22-ц/784/1686/17
Категорія 34 Єдиний унікальний номер 484/840/17
Номер провадження 22-ц/784/1686/17
Головуючий у І інстанції Літвіненко Т.Я.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів: Козаченко В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Лептугою С.С.

За участю: представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2017 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом. Посилалась на те, що 03 грудня 2016 року о 7.55 в м. Первомайську Миколаївської області на перехресті вулиць Воровського-Трудової Слави ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_1. Під час руху на нерегульованому перехресті по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю VW TOUREG, державний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі, та допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпроАП. Власником транспортного засобу VW TOUREG, державний номер НОМЕР_2, є позивач. Вказаний транспортний засіб був застрахований в СК «ПЗУ Україна» з 18.10.2016 року по 17.10.2017 року, поліс АК 4946387. Транспортний засіб відповідача був застрахований в страховій компанії «Провідна». Страховою компанією, де був застрахований автомобіль позивача, було визначено вартість відновлювального ремонту транспортного засобу в розмірі 161677,29 грн., з яких страховою компанією відшкодовано 99500 грн. Фактично на ремонт автомобіля витрачено 130094,53 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та товарним чеком на придбання запчастин. Просила стягнути з відповідача на відшкодування заподіяної шкоди 30594,53 грн.; 500 грн. франшизи; 599,26 грн. банківських витрат (а.с.2-5).

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 червня 2017 року позов ОСОБА_4 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в розмірі 31693,79 грн., до якої входять різниця між фактичним відновлювальним ремонтом та розміром страхового відшкодування в сумі 30594,53 грн., франшиза 500,00 грн., банківські витрати 599,26 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. всього 32333,79 грн. (а.с. 77-79)

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову (а.с.83-85).

В судове засідання апеляційного суду відповідач не з'явився. Про розгляд справи належно повідомлений представник відповідача.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником автомобіля VW TOUREG, державний номер НОМЕР_2. 03 грудня 2016 року о 7.55 в м. Первомайську Миколаївської області на перехресті вулиць ОСОБА_5 ОСОБА_3 керував транспортним засобом ВАЗ-21099, державний номер НОМЕР_1 Під час руху на нерегульованому перехресті по другорядній дорозі не надав перевагу у русі автомобілю VW TOUREG, державний номер НОМЕР_2, що рухався по головній дорозі та допустив зіткнення з даним автомобілем. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 грудня 2016 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпроАП. Ремонт пошкодженого автомобіля позивача проводився ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» м. Київ. Відповідно до акту виконаних робіт від 29.12.2016 року загальна вартість відновлювального ремонту складає 80544,53 грн., які були перераховані чоловіком позивача - ОСОБА_2 згідно наданих ним квитанцій. Згідно товарного чеку від 16.12.2016 року позивач придбала у фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 запчастини для відновлення автомобіля на суму 49550 грн., матеріали справи містять 4 платіжні квитанції «Приватбанку» від 09.12.2016 року на переведення коштів на загальну суму 49800 грн., комісія 349,26 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позову.

Висновки суду відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права, обставинам справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання.

Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

Наявність вини відповідача у скоєнні ДТП підтверджується постановою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13.12.2016 року (а.с. 6-7).

Наявність матеріальної шкоди в розмірі 161677,29 грн. підтверджується звітом № 4512-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, належного позивачці, від 15.12.2016 року, проведеного за замовленням ПрАТ «СК ПЗУ України» суб'єктом оціночної діяльності (а.с. 8-20).

За заявою позивачки їй зазначеною страховою компанією сплачено страхове відшкодування в розмірі 99500,00 грн.(а.с. 23).

Суд першої інстанції обгрунтовано погодився з доводами позивачки про те, що фактично на виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля, вона понесла збитки в розмірі 130094,53 коп., з яких 99500,00 грн. сплачено страховою компанією, а решту суми повинен відшкодувати відповідач.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що висновки суду про підтвердження позивачкою витрат на закупівлю запасних частин в розмірі 49550,00 грн. не підтверджені допустимими доказами, не відповідають обставинам справи.

Так, з матеріалів справи вбачається, що внаслідок ДТП автомобіль позивачки було пошкоджено: деформовано задня дверка з лівого боку, передній бампер, пластикова накладна переднього правого крила, розбита передня права блок-фара, пошкоджено лакофарбове покриття капоту. Відповідач погодився з наявністю вказаних пошкоджень.

Зі звіту № 4512-16 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, належного позивачці, від 15.12.2016 року, проведеного за замовленням ПрАТ «СК ПЗУ України» суб'єктом оціночної діяльності, вбачається, що для проведення ремонту серед інших запчастин слід замінити фару праву в зборі, ущільнювач дверки задньої лівої, облицювання бамперу (а.с. 10).

Відповідно до акту виконаних робіт ТОВ «АТЛАНТ-М Дніпровська» виконувались роботи по зняттю і установки правої фари, ущільнювача дверей, заміни переднього бампера, панелі радіатора (а.с.26-28).

Наведені докази в сукупності підтверджують придбання запасних частин, зазначених в товарному чеку від 16.12.2016 року (а.с.32) та їх оплату через термінал ПриватБанку на загальну суму 49800,00 грн. (а.с. 31).

Інших доказів з цього приводу відповідачем не надано.

Не впливає на правильність рішення суду про стягнення збитків і той факт, що кошти за ремонт сплачувались не від імені позивачки, а від імені її чоловіка ОСОБА_2, оскільки вони перебувають у шлюбі з 09.01.1976 року, пошкоджений автомобіль було придбано на ім'я позивачки в період шлюбу у жовтні 2013 році. За приписами ч.3 ст. 54 СК України вважається, що дії одного з подружжя стосовно життя сім'ї вчинені за згодою другого з подружжя.

З урахуванням наведеного судова колегія визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, тому рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України слід залишити без змін, а в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від14 червня 2017 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили протягом двадцяти днів з моменту його проголошення. Касаційна скарга на неї може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді