Справа № 639/6768/16-ц
25 cічня 2017 р. Жовтневий районний суд м.Харкова
у складі: головуючого-судді Єрмоленко В.Б.
при секретарі- Слюсаревій О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за позовом:
ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі ТОВ) «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» про визнання договору фінансового лізингу №000271 від 10.08.2016 р. недійсним та стягнення грошових коштів в сумі 35 332 грн., сплачених на виконання умов цього договору.В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідач за умовами договору зобовязувався набути у власність у продавця автомобіль марки Сhery моделі Arizo 7, 2016 р. випуску та передати його у користування позивачу, проте транспортний засіб йому не надали та запропонували сплатити знову таку ж суму, яку ОСОБА_1 не мав. Вважає, що відповідач веде нечесну підприємницьку діяльність, ввів його в оману щодо дійсних умов договору, в подальшому також було встановлено про відсутність у ТОВ « ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» статусу фінансової установи відповідно до інформації з Державному реєстрі фінансових установ , а тому , на думку ОСОБА_1, відповідач не вправі був надавати такий вид фінансових послуг, як фінансовий лізинг. Позивач стверджував, що договір суперечить чинному законодавству, спрямований на заволодіння майном громадян і просить згідно зі ст. ст.215, 227, 228 ЦК України визнати правочин недійсним та повернути сплачені кошти.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засіданні не зявився,про день і час розгляду справи повідомлявся завчасно, належним чином, направив суду свої заперечення проти позову, в яких зазначає, що відповідач перебуває на обліку в Нацкомфінпослуг, як юридична особа і має право укладати договори фінансового лізингу, а укладений з ОСОБА_1 письмовий договір є дійсним, відповідає вимогам законодавства , не суперечить Закону України «Про фінансовий лізинг», інтересам держави та моральним засадам суспільства і спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, прийшов до наступного.
Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікації та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
10.08.2016 р. між ТОВ «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» в особі представника ОСОБА_2 ( лізингодавець) та ОСОБА_1 (лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № 000271.
Згідно з п. 1.1 вказаного договору, лізингодавець зобов'язується набути у власність у продавця, визначений п. 1.2 договору предмет лізингу та передати у користування лізингоодержувачу , а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу.
До отримання предмету лізингу, лізингоодержувач зобовязався сплатити передбачені договором платежі ( п. 7.1).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг» сплата лізингових платежів здійснюється в поряду, встановленому договором та до них можуть бути включені суми на відшкодування частини вартості предмета лізингу, як винагороду лізингодавцю за отримане в лізинг майно, компенсацію відсотків за кредитом, інші витрати лізингодавця, які безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.
Пунктами 8.1, 8.2 договору фінансового лізингу передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачу не пізніше 90 банківських днів з моменту повної сплати лізингоодержувачем платежів: за адміністрування договору, авансовий платіж, платіж за передачу предмета лізингу .
П. 2 договору визначає, що авансовий платіж-це обовязковий платіж, що складає частину від вартості предмета лізингу, розмір якого сторони визначили в додатку № 1 договору, який сплачується лізингоодержувачем на користь лізингодавця на умовах договору до моменту купівлі предмета лізингу. Платіж за адміністрування договору- першочерговий одноразовий платіж, що підлягає сплаті лізингоодержувачем на користь лізингодавця за перевірку, підготовку та розгляд документів для укладання договору, пошуку предмета лізингу відповідно до встановлених специфікацій дізингоодержувачем, незалежно від назви призначення платежу у квітанції на сплату. Розмір платежу за адміністрування договору становить погоджений сторонами відсоток від вартості предмета лізингу, встановлений в додатку № 1 до договору.
На виконання умов договору ОСОБА_1 було сплачено 35 685,32 коп. з призначенням платежу: «сплата за договором фінансового лізингу №000271 від 10.08.2016 р.». Таким чином, позивачем сплачено тільки платіж за оформлення договору. Авансовий платіж, який становить 50% вартості предмета лізингу, тобто 176 660 грн. позивачем не внесено.
Виходячи зі змісту договору фінансового лізингу, сторонами укладено договір непрямого лізингу, за умовами якого відповідач прийняв на себе зобов'язання придбати автомобіль на замовлення позивача у власність відповідної специфікації із зазначенням марки/моделі автомобіля, його комплектації, об'єму двигуна, типу палива, приводу, КПП, та року випуску .Укладаючи договір сторонами погоджена вартість предмета лізингу і становить суму, що вказана в додатку № 1- 353 320 грн.
Підтвердженням отримання ОСОБА_1 повної, необхідної та достовірної інформації про положення Договору є особисте підписання позивачем кожної сторінки договору фінансового лізингу і додатку до договору.
Будь - яких доказів про те, що позивач уклав цей договір під впливом оману суду не надано.
Відповідно до Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг від 22.01.2004 року № 21 затверджено Положення, згідно якого юридична особа має можливість надавати послугу з фінансового лізингу, якщо у предметі діяльності, визначеному установчими (засновницькими) документами, передбачено здійснення діяльності з надання послуг з фінансового лізингу та враховано вимоги законодавства щодо можливості суміщення фінансових послуг, а також за наявності: довідки про взяття на облік юридичної особи, виданої Держфінпослуг та/або Нацкомфінпослуг, яку відповідач отримав 18.02.2015 року і яка долучена до матеріалів справи.
Доводи позивача про те, що відповідач не мав права надавати фінансові послуги з фінансового лізингу спростовуються довідкою про взяття на облік юридичної особи від 18.02.2015 року, згідно якої відповідач має право надавати послуги з фінансового лізингу.
Позивач ОСОБА_1 просив про визнання недійсним оспорюваного договору з підстав, передбачених ст. ст. 215, 227, 228 ЦК України.
Відповідно до ст.ст. 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем в судовому засіданні не доведено, що при укладенні договору фінансового лізингу не були додержані вимоги ч.ч. 1, 3, 5 ст. 203 ЦК України або правочин був спрямований на порушення конституційних прав і свобод громадянина, знищення майна фізичної особи, незаконне заволодіння ним.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 638, 806 ЦК України, Законом України «Про фінансовий лізінг», суд,-
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЛІЗИНГ ХОЛДІНГ» про визнання договору фінансового лізингу недійсним та стягнення грошових коштів- відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ-