Справа № 370/1258/15-ц Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/338/17 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 26 08.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Білоконь О.В., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря: Дрозда Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» на рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» про стягнення кредитної заборгованості,-

встановила:

у травні 2015 року ПАТ «ПроКредит Банк» звернулося до Макарівсько районного суду Київської області з вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду, відповідно до якої позивач здійснив кредитування ОСОБА_2 на підставі Договору про надання траншу.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» було укладено договір поруки.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі.

Проте у порушення вимог законодавства та умов кредитного договору ОСОБА_2 неналежно виконував умови договору.

Позивачем направлялися відповідачам вимоги про усунення порушень кредитного договору з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання за договорами, які залишені без задоволення.

Просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором у сумі 321 398 грн. 47 коп. та судовий збір у сумі 3 213,98 грн.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПАТ «ПроКредит Банк» подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року та ухвалити нове рішенням, яким стягнути на користь ПАТ «ПроКредит Банк» з ОСОБА_2 та Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» заборгованість за договором про надання траншу № 115.44024/FW115.758 від 27.08.2013 року, а саме: заборгованість 236 091,51 грн., проценти 18 674,07 грн., проценти за неправомірне користування кредитом 6 150,59 грн., пеня 60 482,30 грн., всього 321 398,47 грн. з кожного, а також витрати за сплату судового збору покласти на відповідачів.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення першої інстанції є необґрунтованим та незаконним.

Апелянт, зазначив, що умовами зазначених Кредитних договорів: (п.8.6. та п.8.7.) передбачено. Що при прострочені погашення грошових зобов'язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів Позичальник зобов'язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежного від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому Кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.

Умовами кредитних договорів (8.4) передбачено, по позичальник зобов'язаний достроково погасити кредит протягом п'яти банківських днів з дня відправлення вимоги.

Крім того, апелянт, стверджує, що відповідач 1 не виконав вимогу і взяті на себе зобов'язання та до цього моменту кредит залишається не погашеним.

30 березня 3015 року АТ «ПроКредит Банк» припинив нараховувати доходи по даному кредитному договору у зв'язку з наявністю простроченої заборгованості, а тому твердження прописані в рішенні суду першої інстанції про те, що банк завчасно стягує проценти по графіку згідно з договором не правдиві. Банк не стягує проценти про графіку, а лише проценти, які повинні були бути сплачені станом на дату подання позову, а тому дана підстава відмови в позові є незаконною та необґрунтованою.

Щодо відсутності солідарної відповідальності боржників, апелянт, зазначив, що відповідно до умов Договору поруки (п.2.1), поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний позичальником боржник.

Крім того, договором поруки, яким забезпечується виконання зобов'язань відповідача 1 не передбачено спеціальних умов відповідальності поручителя, а отже відповідач 1 і поручитель відповідає перед АТ «ПроКредит Банк» як солідарний із позичальником боржник.

Також, у зв'язку з виникненням заборгованості відповідача 1, позивач звернувся до поручителів з вимогою про виконання зобов'язань відповідача 1 відповідно до умов Договорів поруки. Зокрема, поручителям були направлені вимоги.

Вимоги АТ «ПроКредит Банк» не були виконані і погашення на підставі Договорів поруки не відбулося.

Також, апелянт, зазначив, що зважаючи на те, що договір поруки укладався із кожним із поручителів окремо, кожен із поручителів не є солідарним боржником виключно разом із позичальником, проте такі поручителі не є солідарними боржниками між собою.

Отже, АТ «ПроКредит Банк» набув права вимагати стягнення заборгованості у повному обсязі з кожного з поручителів, як солідарного із позичальником боржника.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року апеляційну скаргу ПАТ «ПроКредит Банк» задоволено частково, рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «БИШІВ-СЕРВІСЦЕНТР» на користь ПАТ «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу № 115.44024/FW115.758 від 27 серпня 2013 року у сумі 321 398, 47 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 236 091, 51 грн., заборгованість по процентах - 18 674, 07 грн., заборгованість по процентах за неправомірне користування кредитом - 6 150, 59 грн., заборгованість по пені - 60 482, 30 грн.

Стягнуто з відповідачів на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судові витрати в розмірі 8535, 06 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року рішення Апеляційного суду Київської області від 15 березня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №FW115.758, відповідно до умов якої позивач здійснив кредитування відповідача-1 на підставі кредитного договору.

Також, 27 серпня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір про надання траншу №115.44024/FW115.758, згідно якого відповідачу-1 було надано кредит: 270 000 грн. - сума кредиту, 21,00 % річних - процентна ставка, строк кредитування - 60 місяців, від дати видачі кредиту включно (п.2 Договору про надання траншу).

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» було укладено Договір поруки №285487-ДП1 від 27.08.2013 року, за яким Сільськогосподарський обслуговуючий кооператив «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» як поручитель відповідає перед позивачем (кредитором) за виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору ОСОБА_2 як позичальник зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші, передбачені кредитним договором платежі у порядку визначеному договором.

ОСОБА_2 порушив умови кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість, яка складається з: капітал - 236 091,51 грн., проценти - 18 674,07 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 6 150,59 грн.

Відповідач ОСОБА_2 підтверджував той факт, що дійсно між ним та позивачем було укладено Рамкову угоду № FW115.758 від 27.08.2013 року, відповідно до умов якої був укладений Договір про надання траншу №115.44024/FW115.758, згідно якого йому було надано кредит: 270 000 грн. - сума кредиту, 21,00 % річних - процентна ставка, строк кредитування - 60 місяців від дати видачі кредиту включно.

В забезпечення виконання зобов'язань відповідача ОСОБА_2 за кредитним договором між позивачем та Сільськогосподарським обслуговуючим кооперативом «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» було укладено Договір поруки №285487-ДП1 від 27.08.2013 року.

Також, було встановлено, що позивач вимагав дострокового стягнення повної суми кредиту, відповідно до положень п.8.2 Рамкової угоди №FW115.758 від 27.08.2013 р, попри те, що згідно 2.2 Договору про надання траншу №115.44024/FW115.758 від 27.08.2013 року встановлено строк користування - 60 місяців, також відповідно до графіку звернення кредиту та сплати процентів остаточне повернення всієї суми, зазначеної в кредитному договорі розраховано саме строком на 60 місяців.

Від дати укладення Договору №115.44024/FW115.758 (27.08.2013 р.) до дати звернення до суду з позовною заявою ПАТ «ПроКредит Банк» 27.05.2015 року пройшло лише 20 місяців, що дорівнює третині від усього строку, на який розрахований строк користування та виплати кредиту.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що з наведеної позивачем таблиці розрахунку заборгованості за кредитним договором, без належних обґрунтувань наведених сум заборгованості, порядку нарахування відсотків, пені тощо, неможливо стверджувати про обґрунтованість заявлених вимог.

Проте з такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитися виходячи із наступного.

При розгляді даної справи, суд першої інстанції не повно з'ясував усі об'єктивні, фактичні обставини та недоведеність обставин, що мають значення для справи, а також не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам та обставинам, неправильне визначення відповідно до встановлених судом першої інстанції обставини правовідносин, що потягло за собою прийняття необґрунтованого рішення.

Згідно ст.1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно становляться (ст.526 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплатити проценти, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

В силу ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегією суддів, встановлено, що ОСОБА_2 порушив умови Кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у нього утворилась кредитна заборгованість.

Позивачем було надіслано ОСОБА_2 вимогу про повне дострокове погашення кредиту, яка була отримана останнім.

Відповідно до умов Кредитних договорів п.8.2.1 передбачено, що Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту у разі прострочення погашення грошових зобов'язань за цим Договором тривалістю більш ніж 3 банківські дні. Згідно ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Також умовами кредитних договорів п.8.6. та п.8.7. передбачено, що при прострочені погашення грошових зобов'язань за цим Договором тривалістю більш ніж 30 (тридцять) календарних днів Позичальник зобов'язаний повністю достроково погасити кредит не пізніше ніж через 3 банківські дні з дати настання тридцятого дня прострочення незалежного від того, чи кредитор пред'явив йому вимогу, якщо інше не буде погоджено з кредитором. При цьому Кредитор вправі самостійно та без повідомлення позичальника приймати рішення про збільшення строку прострочення, необхідного для такого дострокового погашення чи строку, в який має бути здійснено таке погашення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 27 вересня 2013 року по 06 травня 2015 року, ОСОБА_2 зобов'язаний був сплатити капітал у розмірі 270000 грн. (фактично сплачено 33908,49 грн.); проценти у розмірі 87786,38 грн. (фактично сплачено 69112,31 грн.); донараховані проценти у розмірі 6442,52 грн. (фактично сплачено 291,93 грн.); пеню у розмірі 61804,15 грн. (фактично сплачено 1321,85 грн.) (а.с.4-8).

Оцінюючи докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не в повній мірі дослідив всі фактичні обставини справи, не надав їм належної правової оцінки, рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягають стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу №115.44024/FW115.758 від 27 серпня 2013 року у сумі 321 398, 47 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 236 091, 51 грн. 8,49), заборгованість по процентах - 18 674, 07 грн. (87786,38-69112,31), заборгованість по процентах за неправомірне користування кредитом (донараховані проценти) - 6 150, 59 грн. (6442,52-291,93), заборгованість по пені - 60 482, 30 грн. (61804,15-1321,85).

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ПАТ «ПроКредит Банк» судовий збір у розмірі 8 517 грн. 06 коп. з яких - 3 213 грн. 98 коп. за подання позовної заяви та 5 303,08 грн. за подання апеляційної скарги.

За правилами п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307,309,313-314,316-317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила :

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» задовольнити частково, рішення Макарівського районного суду Київської області від 16 листопада 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2, Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «БИШІВ - СЕРВІСЦЕНТР» про стягнення кредитної заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» заборгованість за Договором про надання траншу № 115.44024/FW115.758 від 27 серпня 2013 року у сумі 321 398, 47 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту - 236 091, 51 грн., заборгованість по процентах - 18 674, 07 грн., заборгованість по процентах за неправомірне користування кредитом - 6 150, 59 грн., заборгованість по пені - 60 482, 30 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства» «ПроКредит Банк» судовий збір у розмірі 8 517 грн. 06 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді