Справа №: 398/3439/16-ц
УХВАЛА

"31" січня 2017 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Крімченко С.А., за участю секретаря Кулікової В.В., розглянувши скаргу обласного комунального підприємства «Дніпро Кіровоград», де боржник ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 на постанову про повернення виконавчого документу від 30.09.2016 року,

в с т а н о в и в :

Обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 щодо неправомірного винесення постанови про повернення виконавчого документу від 30.09.2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» 20 березня 2015 року предявило до виконання до відділу ДВС судовий наказ, виданий Олександрійським міськрайонним судом 23 грудня 2014 року у справі №398/6286/14-ц про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград»боргу в сумі 639 грн. 63 коп. за водопостачання та водовідведення та судового збору в сумі 121 грн.80 коп.

25.08.2016 р. по данному судовому наказу було відкрито виконавче провадження №52011032 та направлено постанову про відкриття виконавчого провадження.

04.10.2016 р. державним виконавцем була винесена постанова про накладення арешту на майно боржника.

04.10.2016 р. державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна є безрезультатними.

17.10.2016 р. обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» отримало постанову про повернення виконавчого документа.

Згідно п. 2, 3 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна складаються відповідні акти.

Пунктом 1 стаття 36 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, державний виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Якщо боржник добровільно не погашає зобовязання, то, згідно ст. 10 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець вживає заходів по примусовому виконанню рішення.

Державний виконавець зобовязаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. У даному випадку державний виконавець не вживав дій щодо виконання рішення не вчинив захід розшуку боржника та повернув судовий наказ від 10.02.2016 року у справі № 398/291/16-ц без належного виконання .

В судове засідання боржник ОСОБА_1. не зявився, про день, час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Суд ухвалив провести розгляд скарги у його відсутність.

Представник ОКВП «Дніпро-Кіровоград» в судовому засіданні підтримала вимоги скарги та просила задовольнити.

Старший державний виконавець Бевз Л.В. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні вимог скарги.. Вважає, що нею вжито всіх заходів щодо примусового виконання судового наказу, а сааме були направлені запити до Пенсійного фонду України про місце роботи боржника та про те, чи отримує боржник пенсію. Згідно отриманих відповідей встановлено, що боржник не працює, пенсію не отримує.Згідно відповідей Державної податкової служби України у боржника відсутні відкриті рахунки в установах банків, боржник не працює. Були направлений запити до відділу технічного нагляду охорони праці та пожежної безпеки Державної інспекції сільського господарства в Кіровоградській області та територіального сервісного центру 3542 Регіонального сервісного центру МВС України у Кіровоградській області про наявність зареєстрованої за боржником сільськогосподарської техніки та транспортних засобів. Згідно отриманих відповідей за боржником сільськогосподарська техніка та транспортні засоби не зареєстровані. У присутності 2 понятих, складено акт державного виконавця за місцем проживання боржника за адресою вул. Леніна,12/16 м. Олександрія, відповідно до якого, за вказаною адресою майно на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

30.09.2016 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону у зв'язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до закону заходи щодо розшуку такого майна виявились безрезультатними, по судовому наказу № 398/6286/14-ц було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Заслухавши пояснення представника заявника, державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження та матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, такий строк є процесуальними та може бути поновлений за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, суд першої інстанції прийшов до підставного висновку про поважність причин пропуску строку звернення заявника зі скаргою до суду та поновив його.

За положеннями ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Пунктом 9 частини третьої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства віднесено обов'язковість рішень суду.

Крім того, забезпечення належного виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Судом встановлено наступне.

Олександрійським міськрайонним судом 23 грудня 2014 року видано судовий наказ у справі №398/6286/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь обласного комунального виробничого підприємства «Дніпро-Кіровоград заборгованість за комунальні послуги з водопостачання та водовідведення в сумі 639 грн. 63 коп. та судовий збір в сумі 121грн. 80 коп.

20.03.2015 р. обласне комунальне підприємство «Дніпро-Кіровоград» предявило даний судовий наказ до виконання до відділу ДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції.

25.03. 2015 року старшим державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження .

30.09. 2016 року старшим державним виконавцем Олександрійського міськрайонного відділу ДВС ГУЮ в Кіровоградській області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа згідно п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернене стягнення і здійснені державним виконавцем заходи щодо розшуку майна є безрезультатними.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу. Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 8 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз'яснив, що при виконанні судових рішень про стягнення грошових коштів державний виконавець на підставі статті 52 Закону про виконавче провадження у першу чергу звертає стягнення на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей на належне йому інше майно, за винятком того, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Наведений у додатку до Закону про виконавче провадження перелік видів майна громадян, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, є єдиним для всіх випадків звернення стягнення на зазначене майно.

Стягнення на нерухоме майно (будинок, квартиру, інше приміщення та земельну ділянку) звертається за відсутності у боржника достатніх коштів чи рухомого майна з додержанням вимог статті 63 Закону про виконавче провадження, крім звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса (стаття 33 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-IV "Про іпотеку").

Боржник має право запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу (частина п'ята статті 52 Закону про виконавче провадження). У будь-якому випадку черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається державним виконавцем.

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Бевз Л.В. при примусовому виконанні судового наказу були зроблені запити в УПФ , ОДПІ, територіальний сервісний центр для виявлення наявності грошових коштів у боржника та транспортних засобів. Запити щодо наявного нерухомого майна у боржника в ОМБТІ не були зроблені. Також відсутній витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо наявності зареєстрованого за боржником нерухомого майна.При примусовому виконанні данного наказу старшим державним виконавцем було самостійно встановлено , що по адресі, зазначеній в судовому наказі, а саме в буд. 18 по вул. Леніна в смт. Пантаївка м.Олександрії Кіровоградської області боржник не проживає, а там проживає сім»я Скібіцьких. Старшим державним виконавцем було встановлено , що боржник ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Але не встановлено, кому належить дана квартира.

Старшим державним виконавцем був складений акт за участю понятих ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відсутність майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення. В даному акті відсутній підпис самого боржника ОСОБА_1 , що викликає сумніви в тому, що виконавець був в приміщенні, де проживає боржник і належним чином перевірив наявність майна , на яке може бути звернено стягнення.

Крім того, представник заявника в судовому засіданні зазначила, що державний виконавець не пропонувала їм прийняти участь в перевірці майна боржника за місцем його проживання і не повідомила, коли буде проведена така перевірка. Стягувач має можливість забезпечити транспортом державного виконавця та підготовлено приміщення для зберігання вилученого майна у боржників. Тому вважає, що державний виконавець належним чином не здійснив заходи щодо перевірки майнового стану боржника.

Суду надані відомості , що залишок боргу ОСОБА_1 становить 322 грн. 60 коп.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що старшим державним виконавцем вживалися заходи для встановлення місця знаходження боржника та щодо перевірки майнового стану боржника.Але ст. державним виконавцем було передчасно повернуто виконавчий документ стягувачу з залишком боргу. Тому постанова про повернення виконавчого документа визнається незаконною та підлягає скасуванню. Згідно ч.1 ст. 51 Закону України « Про виконавче провадження» у разі, якщо постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню.

Таким чином суд вважає, що оскаржувана постанова про закінчення виконавчого провадження від 30.09.2016 року є незаконною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Бевз Лариси Вікторівни від 30.09.2016 року про повернення виконавчого документа по виконавчому провадженню № 46971723 по справі №398/6286/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКВП «Дніпро-Кіровоград» 639 грн. 63 коп. за послуги з водопостачання та водовідведення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів після її проголошення, а відсутніми особами після отримання її копії, через Олександрійський міськрайсуд до апеляційного суду Кіровоградської області.

Суддя