Справа № 298/389/17
У Х В А Л А

Іменем України

20 вересня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Джуги С.Д. і Кондора Р.Ю. при секретарі: Волощук В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Великоберезнянського районного суду від 08 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та товариства з обмеженою відповідальністю «Ковосервіс» про усунення перешкод у користуванні права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у березні 2017 року.

Після збільшення позовних вимог (а.с.100) просив зобов'язати ОСОБА_3 і товариство з обмеженою відповідальністю «Ковосервіс» (надалі - Товариство) не чинити перешкоди в демонтажі належного йому на праві приватної власності металічного ангару, який знаходиться у АДРЕСА_1.

Рішенням Великоберезнянського районного суду від 08 червня 2017 року в задоволені позову відмовлено.

ОСОБА_2 просить скасувати це рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Указує, що з боку відповідача наявний факт перешкоджання у користуванні майном, яке йому належить на праві приватної власності. Зазначає, що відповідач належними та допустимими доказами не довела факт придбання спірного майна Товариством.

У письмових запереченнях ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу, а рішення залишити без змін.

Суд відмовив у задоволенні позову через його недоведеність.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення - залишенню без змін, із таких мотивів.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно з статтею 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_2 належними та допустимими доказами не довів того факту, що спірне майно перебуває у його приватній власності.

Колегія суддів погоджується із цим висновком.

Установлено, що предметом спору є ангар як об'єкт нерухомості, що знаходиться на території Товариства.

Відповідно до протоколу № 1 від 15 лютого 1993 р. (а.с.38) ОСОБА_2 був одним із співзасновників спільного українсько-словацького підприємства Товариства.

На обґрунтування належності цього ангару до приватної власності позивача останній посилається на договір купівлі-продажу від 20.07.1993 р. (а.с.5-7). Згідно з цим договором ОСОБА_2 придбав в ОСОБА_4 металічні деталі /конструкції/ ангара НДС-28 і сталь листову оцинковану та сплатив йому всього на той період 2486340 крб., що в гривневому еквіваленті складає 569123,23 грн.

Як видно з акту оцінки основних засобів в установчому фонді Товариства станом на 15 вересня 1995 р. (а.с.101-102), на балансі товариства знаходився ангар, який є предметом спору.

У ході апеляційного розгляду справи відповідачем надано суду витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно з яким Товариство з 12.11.2015 р. є одноосібним приватним власником єдиного майнового комплексу, складовою частиною якого є спірний ангар, і цей факт позивачем не оспорений.

Правовий аналіз норм цивільного законодавства України щодо захисту права власності свідчить про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Між тим, оскільки позивач на підтвердження свого права власності на ангар посилається лише на договір купівлі-продажу від 20.07.1993 р., предметом якого є металеві деталі (конструкції) ангара, в той час як спірний ангар є об'єктом нерухомості й потребує державної реєстрації права власності на нього, а Товариство є законним власником такого, то немає підстав вважати права ОСОБА_2, за захистом яких він звернувся до суду, порушеними.

За правилами ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскарженого рішення як аналогічні доводам позовної заяви, обставинам справи, письмовим доказам і нормам матеріального.

У контексті наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303 ч.1, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

2. Рішення Великоберезнянського районного суду від 08 червня 2017 року залишити без змін.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: