Справа № 465/1139/11 Головуючий у 1 інстанції: Гулієва М.І.
Провадження № 22-ц/783/8/17 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Струс Л.Б., Шандри М.М.

секретаря: Цапа П.М.

з участю: представника НУ «Львівська політехніка»

ОСОБА_2, представників ОСОБА_3 ОСОБА_4,

ОСОБА_5, представника Львівської міської ради

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Національного Університету «Львівська політехніка» на рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 липня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 звернулись в суд з позовом до Львівського міської ради, Національного Університету «Львівська політехніка», відділу Держземагенства у м.Львові, треті особи Львівська регіональна філія «Центр Державного земельного кадастру», ОСББ «Дружба-5», про визнання незаконними та скасування ухвал Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року, №1590 від 01.07.2004року, №1966 від 16.12.2004 року; скасування державного акту на право постійного користування серії 11-ЛВ №004816, 20401030, 20403027 для обслуговування гуртожитку № 2 на вул. Горбачевського, 18, виданий Державному університету «Львівська політехніка» від 21.02.2001року Львівською міською радою, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право постійного користування 1-2 за №88 та реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою; скасування державного акту на право постійного користування серії ЯЯ №189465 земельною ділянкою кадастровий номер :03:003:034, виданий Львівською міською радою та Львівським міським управлінням земельних ресурсів Національному університету «Львівська політехніка» 15.11.2005 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації держаних актів на право власності на землю та права постійного користування земельною ділянкою; скасування договорів оренди землі за № 03:05:438:02366 кн 03-2, та реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою; зобов»язання Національного університету «Львівська політехніка» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові; зобов»язання Національного університету «Львівська політехніка» привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково, визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради № 474 від 27.01.2000 року в частині залишення в постійному користуванні земельної ділянки № 9, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Горбачевського, 18, площею 0,1212га та реєстрації державного акту щодо вказаної земельної ділянки.

Визнано незаконними та скасовано п. 3,4 ухвали Львівської міської ради № 1590 від 01.07.2004 року.

Визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради № 1966 від 16.12.2004 року.

Скасовано державний акт на право постійного користування серії ІІ-ЛВ № 004816, 20401030, 20403027 для обслуговування гуртожитку № 2 на вул. Горбачевського, 18, виданий Державному університету «Львівська політехніка» 21.02.2001 року Львівською міською радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування 1-2 за №88.

Скасовано державний акт на право постійного користування серії ЯЯ № 189465 земельною ділянкою кадастровий номер :03:003:0034, виданий Львівською міською радою та Львівським міським управлінням земельних ресурсів Національному університету «Львівська політехніка» 15.11.2005р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03:05:438:02366 кн 03-2.

Зобовязано Національний університет «Львівська політехніка» усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за власний кошт капітальної споруди (огорожі на фундаменті) зі сторони житлового будинку № 16, що на вулиці Горбачевського у м.Львові та привести земельну ділянку в попередній стан.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення в апеляційному порядку оскаржив НУ «Львівська політехніка»,вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. В апеляційній скарзі зазначає, що позивачі, як власники квартир багатоквартирного будинку по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові не можуть виступати самостійними субєктами земельних правовідносин, вони не набули у встановленому законом порядку права власності чи права користування цією земельною ділянкою, правовстановлюючі документи на неї позивачами не представлені, а тому відсутні підстави для захисту їх прав, які жодним чином не порушені. Також в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСББ «Дружба-5» належить право постійного користування чи право оренди спірною земельною ділянкою. Зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення не було взято до уваги пропущення строку позовної давності, який позивачами обґрунтований не був. Крім того, спірний Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №189465 від 15 листопада 2004 року виданий у встановленому порядку із виготовленням технічної документацій, на підставі відповідних ухвал Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року та №1966 від 16.12.2004 року, якими надано земельну ділянку у постійне користування, які є чинними, межі земельної ділянки встановлені в натурі. Апелянт вважає, що відсутні будь-які правові підстави для визнання недійсним вищевказаного Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою сер. ЯЯ №189465 від 15 листопада 2004 року, кадастровий номер :03:003:034. Що стосується вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові, то такі вимоги, на думку апелянта, є безпідставними, оскільки НУ «Львівська політехніка» встановило огорожу по межах земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові, що винесені в натурі згідно Державного акта на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ №189465 від 15 листопада 2004 року і жодним чином не порушує права позивачів. Зокрема, встановлення огорожі жодним чином не перешкоджає заїзду до гаражів та проходу до нежитлових приміщень, розташованих в будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові, оскільки ця огорожа не проходить впритул до будинку, що підтверджується відповідними фотографіями. З вищенаведених підстав апелянт просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника НУ «Львівська політехніка» ОСОБА_2, представника Львівської міської ради ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення представників ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_3 Ю,М. щодо задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам.

Положеннями ст. 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За загальними положеннями ЦПК України обов»язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Стаття 55 Конституції України передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь якими незабороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України закріплено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Частиною ч.1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, енеупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осбі, інтересів держави (ст.1 ЦПК).

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскаржуваними позивачами рішеннями Львівської міської ради та виданими на їх підставі державними актами на право користування земельними ділянками, порушуються права позивачів на користування прибудинковою територією, які підлягають захисту в судовому порядку.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду з огляду на наступне.

Згідно з положеннями ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належної їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Частиною 5 ст. 116 ЗК України передбачено, що земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Вилучення (викуп) та припинення права користування або права власності на земельну ділянку чи її частину за відсутності на це згоди землекористувача або власника може здійснюватися виключно в судовому порядку. ( ст. ст.143, 146, 149 ЗК України).

Відповідно до ст. 125, 126 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності або право користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Законом України №1066-У1 від 05.03.2009 року у вищезгадані статті ЗК України були внесені зміни, відповідно до яких право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Розглядаючи даний спір, суду першої інстанції слід було з»ясувати, яке право позивачів, яке на думку суду підлягає судовому захисту, порушено, і якими належними та допустимими доказами це підтверджується.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Львівської міської ради від 23.09.1998 року №505 «Про нову редакцію рішення виконкому Львівської міської ради народних депутатів від 29.08.1991 року №326 «Про надання дозволу виробничому об»єднанню житлово комунального господарства Радянського району на проектування і будівництво виробничого будинку з майстернями ЖЕК-200 по вул. Крилова,16» було дозволено ТзОВ БКТ «Карпатбуд» проектування і будівництво житлового будинку по вул. Горбачевського, 16 з правом зносу гаражів та переносу їх на ділянку, визначену департаментом землеустрою та планування забудови міста спільно з Франківською районної адміністрацією, інженерного забезпечення житлового будинку і дольової участі у розвитку загальноміських мереж в обсязі 10% від вартості будівництва житла на умовах, визначених угодою між Франківською районною адміністрацією та ТзОВ БКТ «Карпатбуд».

Зі змісту рішенняЛьвівської міської ради народних депутатів від 23.09.1998 року №505 вбачається, що ТзОВ БКТ «Карпатбуд» земельна ділянка площею 2400 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою м. Львів, вул. Горбачевського (колишня назва Крилова), 16 не виділялася), а надавався лише дозвіл на проектування та будівництво житлового будинку на згаданій вулиці з правом зносу гаражів та переносу їх на іншу ділянку.

Позивачами, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання ТзОВ БКТ «Карпатбуд» у встановленому законом порядку земельної ділянки площею 2400 кв.м для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою м. Львів, вул. Горбачевського (колишня назва Крилова), 16, рішення місцевої ради про надання земельної ділянки в матеріалах справи відсутнє.

З листа Головного управління архітектури та будування Львівської міської ради №1610/526 від 03.11.1998 року адресованого ТзОВ БКТ «Карпатбуд», вбачається, що управління вважало за можливе погодити проектні пропозиції розміщення 12- ти квартирного житлового будинку по вул. Горбачевського, 16 у м.Львові з врахуванням необхідності узгодити межі земельної ділянки з землекористувачем ДУ «Львівська політехніка», чого ТзОВ БКТ «Карпатбуд» не було зроблено, що призвело до будівництва житлового будинку на земельній ділянці площею 0.0108 га по вул. Горбачевського, 18, яка на підставі державного акту на право постійного користування землею, виданого 21.02.2001 року, належала НУ «Львівська політехніка».

Матеріалами справи встановлено, що НУ «Львівська політехніка», з метою забезпечення можливості обслуговування новозбудованого багатоквартирного житлового будинку по вул. Горбачевського, 16, погодилася на вилучення частини належної йому на праві постійного користування земельної ділянки площею 0.0108 га на вул. Горбачевського, 18 при умові виділення Львівською міською радою земельної ділянки для обслуговування належної університету будівлі в іншому місці.

Оспорюваною ухвалою Львівської міської ради від 01.07.2004 року №1590 «Про користування Національним університетом "Львівська політехніка" земельною ділянкою, погодження місця розташування та надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки на вул. І.Горбачевського, 18 у м. Львові», згідно якої вилучено за згодою НУ «Львівська політехніка» земельну ділянку площею 0,0108 га на вул. Горбачевського, 18 та зараховано її до земель міста (п.1), зобов'язано НУ «Львівська політехніка» внести відповідні зміни в Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою сер. ІІ-ЛВ №004816 від 21.02.2001 року (п.2), погоджено НУ «Львівська політехніка» місце розташування земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки у постійне користування площею 0,0312 га, в тому числі, у межах червоних ліній площею 0,0081 га без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень, на вул. І. Горбачевського, 18 для обслуговування будівлі.

На виконання вищевказаної ухали №1590 від 01.07.2004 року НУ «Львівська політехніка» виготовив матеріали попереднього погодження вибору земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18, зокрема, отримав необхідні висновки і погодження щодо виділення земельної ділянки для обслуговування будівлі по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові площею 0,0312 га, що складалася з двох земельних ділянок площами 0,0201 га та 0,0111 га (кадастрові номери :03:003:029 та :03:003:030), які з двох сторін прилягали до земельної ділянки, що уже перебувала в постійному користуванні університету згідно ухвали Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року, Державного акту на право постійного користування землею (сер. ІІ-ЛВ №004816, 20401030, 20403027) від 21.02.2001 року, а також складено ОСОБА_2 вибору земельної ділянки, підписаний відповідними контролюючими органами.

Надалі НУ «Львівська політехніка» замовив виготовлення в Колективного підприємства «Картограф» проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул.Горбачевського, 18, який погоджено у встановленому порядку управлінням архітектури і містобудування, Львівським міським управлінням земельних ресурсів, Державним управлінням екології та природних ресурсів в Львівській області, управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради.

Оспорюваною ухвалою Львівської міської ради від 16.12.2004 року №1966 «Про затвердження Національному університету «Львівська політехніка» проекту відведення земельної ділянки на вул. Горбачевського, 18 у м. Львові» Львівська міська рада затвердила Національному університету «Львівська політехніка» проект відведення та надала у постійне користування земельну ділянку площею 0,0312 га, в тому числі, у межах червоних ліній площею 0,0081 га на вул. Горбачевського, 18 для обслуговування будівлі (п. 1), зобов'язала університет виготовити Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою та зареєструвати його у встановленому порядку (п.2).

Ухвалою Львівської міської ради від 20.10.2005 року № 2682 «Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.12.2004 року № 1966» внесено зміни до п.1 ухвали Львівської міської ради від 16.12.2004 року № 1966 «Про затвердження Національному університету "Львівська політехніка" проекту відведення земельної ділянки на вул. І. Горбачевського, 18», викладено його у новій редакції наступного змісту: "Затвердити Національному університету "Львівська політехніка" проект відведення та надати у постійне користування земельну ділянку площею 0,0201 га, у тому числі, в межах червоних ліній площею 0,0039 га без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень, на вул. І. Горбачевського, 18 для обслуговування будівлі." З преамбули ухвали від 20.10.2005 року № 2682 вбачається, що ця ухвала прийнята за результатами звернення депутата міської ради ОСОБА_18 від 22.02.2005 року № 4-194 та мешканців будинку №22 на вул. ОСОБА_19 (в даному випадку мешканці будинку мали претензії щодо надання НУ «Львівська політехніка» частини земельної ділянки площею 0.0111 га зі сторони вул. Горбачевського, 22, і це не має жодного відношення до частини земельної ділянки, виділеної зі сторони вул. Горбачевського, 16).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Львівської області від 15.11.2006 року по справі № 1/974-14/263А за позовом НУ «Львівська політехніка» до Львівської міської ради про визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування позов задоволено, визнано нечинною (незаконною) ухвалу 17-тої сесії 4-го скликання Львівської міської ради № 2682 від 20.10.2005 року "Про внесення змін до ухвали міської ради від 16.12.2004 року №1966" (постанова набрала законної сили, оскільки не оскаржувалася). При цьому вказаним судовим рішенням встановлено факт, що Львівською міською радою у постійне користування Національному університету "Львівська політехніка" згідно ухвал від 27.01.2000 року № 474 та від 16.12.2004 року № 1966 надано земельну ділянку по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові загальною площею 0,1416 га, що у позивача у встановленому законом порядку, зокрема, відповідно до вимог ст.ст. 123, 125, 126 Земельного кодексу України, з 15 листопада 2005 року виникло право постійного користування земельною ділянкою по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові, що підтверджується належним правовстановлюючим документом, а саме, Державним актом на право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0.1416 га.

Таким чином, загальна площа земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові, яка надана НУ «Львівська політехніка» в постійне користування для обслуговування будівлі складає 0.1416 га, з яких: згідно ухвали Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року з урахуванням ухвали Львівської міської ради №1590 від 01.07.2004 року (згідно якої здійснено часткове вилучення землі) 0.1104 га (0,1212 га - 0,0108 га) та згідно ухвали Львівської міської ради №1966 від 16.12.2004 року - 0,0312 га.

Задовольняючи позов, визнаючи незаконними та скасовуючи ухвали Львівської міської ради № 474 від 27.01.2000 року в частині залишення в постійному користуванні земельної ділянки № 9, що знаходиться за адресою м.Львів, вул. Горбачевського, 18, площею 0,1212га та реєстрації державного акту щодо вказаної земельної ділянки, пункти 3,4 ухвали Львівської міської ради № 1590 від 01.07.2004 року, ухвалу Львівської міської ради № 1966 від 16.12.2004 року, скасовуючи державний акт на право постійного користування серії ІІ-ЛВ № 004816, 20401030, 20403027 для обслуговування гуртожитку № 2 на вул. Горбачевського, 18, виданий Державному університету «Львівська політехніка» 21.02.2001 року Львівською міською радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування 1-2 за №88 та державний акт на право постійного користування серії ЯЯ № 189465 земельною ділянкою кадастровий номер :03:003:0034, виданий Львівською міською радою та Львівським міським управлінням земельних ресурсів Національному університету «Львівська політехніка» 15.11.2005р., зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 03:05:438:02366 кн 03-2, суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення прав позивачів.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Обгрунтовуючи вимоги, позивачі посилалися на порушення оспорюваними вищезазначеними ухвалами та державними актами їх законного права на користування частиною земельної ділянки, яка включена до державного акту на право постійного користування, яка, на думку позивачів, належить до прибудинкової території житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові, право на користування якою належить мешканцям цього житлового будинку.

На думку колегії суддів суд першої інстанції прийшов до неправильного висновку про те, що ухвалою Львівської міської ради від 27.01.2000 року №474 «Про користування земельними ділянками Державного університету «Львівська політехніка» було порушено права позивачів на користування земельною ділянкою по вул. Горбачевського, 16 у м.Львові, оскільки на момент прийняття Львівською міською радою вищезазначеної оспорюваної ухвали від 27.01.2000 року №474 позивачі ще не були власниками квартир та гаражів у житловому будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові, а тому на день її прийняття вона жодним чином не могла порушувати їх права та інтереси.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові була надана у постійне користування НУ «Львівська політехніка» для обслуговування будівлі, на підставі ухвал Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року та №1966 від 16.12.2004 року, які позивачі вважають незаконними та просять їх скасувати, мотивуючи тим, що порушуються їхні права.

Разом з тим, позивачами, всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що оскаржуваною ухвалою Львівської міської ради, якою у користуванні Державного університету «Львівська політехніка» було залишено земельну ділянку №9 загальною площею 1212 кв.м для обслуговування гуртожитку №2 по вул. Горбачевського, 18, було включено частину земельної ділянки, яка повинна використовуватися для прибудинкової території житлового будинку по вул. Горбачевького,16.

Також судом першої інстанції не встановлено надання Львівською міською радою ТзОВ БКТ «Карпатбуд» земельної ділянки площею 2400 кв.м під будівництво житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові, а наявні в матеріалах справи рішення №505 від 23.09.1998 року, яким надано лише дозвіл на проектування та будівництво житлового будинку по вул. Горбачевського,16, акт вибору земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. Горбачевського,16 у м.Львові на підставі рішення Львівського міськвиконкому №505 від 23.09.1998 року, яким підтверджується вибір та обстеження земельної ділянки площею 2400 кв.м по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові, висновки по відведенню земельної ділянки під будівництво від 30.12.1998 року, погодження управлінь та служб, технічні висновки, технічні умови, архітектурно планувальне завдання на проектування нового будівництва, на думку колегії суддів, не слід ототожнювати з рішенням органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки, оскільки згідно з положеннями ЗК України питання про надання земельних ділянок у користування чи у власність, в оренду вправі вирішувати місцеві ради, як власники землі.

З матеріалів справи також вбачається, що 28 січня 2011 року позивачами було створенно об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дружба-5», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємдів від 04.03.2011 року.

Судом першої інстанції також не встановлено обставин надання Львівської міською радою земельної ділянки площею 2400 кв.м по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові ОСББ «Дружба-5», як ствердили представники ОСОБА_5, ОСОБА_4 питання надання земельної ділянки за згаданою адресою для використання її під прибудинкову територію, Львівською міською радою не розглядалося і рішення з цього питання не прималося.

Обгрунтовуючи порушення прав позивачки ОСОБА_3, яка є власником квартири у житловому будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові та власником гаражного боксу №1, позивачка посилалася на те, що встановленою огорожею створюються перешкоди заїзду в гараж.

З висновку судової будівельно - технічної експертизи №30/07 -15я від 25.12.2015 року, призначеної ухвалою апеляційного суду Львівської області, вбачається, що для обслуговування 6- ти поверхового багатоквартирного житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові з вбудованими гаражними боксами, необхідна земельна ділянка площею 2400.0 кв.м, яка була виділена для будівництва житлового будинку; влаштована капітальна огорожа з бетонним фундаментом, яка побудована НУ «Львівська політехніка», відповідає будівельним нормам п.3.19 * ДБН 360-92 і не відповідає наступним будівельним нормам: ст. 7,9 Закону України «Про архітектурну діяльність», п. 9.1 ДБН А.2.2.-3-2004, п. 3.25* ДБН 360-92; існуючий розмір фактичного заїзду в гаражний бокс №1 в житловому будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові не відповідає діючим вимогам, а саме: п.п. 5.2, 5.6 ДБН В.2.3-15-2007.

В матеріалах справи відсутній акт здачі та приймання житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові в експлуатацію,складений приймальною комісією, за відсутності якого не вдається за можливе встановити чи житловий будинок збудований у відповідності до проекту, чи його місце розташування відповідає проекту, чи на момент здачі житлового будинку в експлуатацію він був збудований на земельній ділянці площею 2400.0 кв.м, чи існуючий розмір фактичного заїзду в гаражний бокс №1 не відповідає діючим вимогам з вини НУ «Львівська політехніка».

Висновок експерта про те, що для обслуговування 6- ти поверхового багатоквартирного житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові з вбудованими гаражними боксами, необхідна земельна ділянка площею 2400.0 кв.м, яка, як стверджує експерт, була виділена для будівництва житлового будинку, не є належним та допустимим доказом того, що земельна ділянка саме такої площі надавалася ТзОВ БКТ «Карпатбуд» під будівництво житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м.Львові, оскільки рішення місцевої ради про надання земельної ділянки площею 2400.0кв.м під будівництво житлового будинку по вул. Горбачевського, 16 у м.Львові, в матеріалах справи відсутнє.

Вважаючи оскаржуване рішення суду незаконним, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції, НУ «Львівська політехніка» 12.02.2016 року замовив виконання проектно-пошукових робіт для перенесення в натуру межі земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові згідно Державного акту на право постійного користування на земельну ділянку від 15.11.2005 року, кадастровий номер :03:003:034. За результатами вказаних робіт інженером Львівського міського виробничого відділу ЛРФ ДП «Центр державного земельного кадастру ОСОБА_20 було складено план-схему земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові на якій синім кольором було позначено межу земельної ділянки згідно Державного акту на право постійного користування на земельну ділянку від 15.11.2005 року, кадастровий номер :03:003:034, а жовтим кольором межу земельної ділянки згідно фактичного користування (встановлена огорожа) НУ «Львівська політехніка».

Як вбачається з вказаної план-схеми, НУ «Львівська політехніка» встановив огорожу з бетонним фундаментом зі сторони житлового будинку по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові не по визначених в Державному акті на право постійного користування на земельну ділянку від 15.11.2005 року, кадастровий номер :03:003:034 межах земельної ділянки по вул. Горбачевського, 18 у м. Львові, а відступив від межі даної земельної ділянки, яка вказана в державному акті на право постійного користування на користь позивачів (власників гаражів, тобто, НУ «Львівська політехніка» за рахунок належної їй на праві користування частини земельної ділянки, надавши позивачці ОСОБА_3 можливість безперешкодного заїзду в гаражний бокс №1, що знаходиться в житловому будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» (в редакції, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин) прибудинкова територія - це територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Як вбачається з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» ( від 14 травня 2015 року) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Отже, будь-яка територія набуває прибудинкової виключно за таких умов: територія визначена актом на право користування земельною ділянкою або на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, та призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Згідно зч.ч.1 та 2 ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками. У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 ЗК України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації.

Однак ні позивачами, ні ОСББ «Дружба-5», не було надано належних та допустимих доказів стосовно того, що ОСББ «Дружба-5» оформило, відповідно до чинного законодавства, спірну земельну ділянку, як прибудинкову територію, отримало документи на підтвердження належності спірної земельної ділянки ОСББ «Дружба -5» на праві користування чи права власності, вирішення питання щодо можливого накладання земельних ділянок НУ «Львівська політехніка» і ОСББ «Дружба-5», оскільки земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок №16 по вул. Горбачевського у м. Львові, в тому числі і прибудинкова територія, ОСББ не передавалася.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що в матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази того, що ОСББ «Дружба-5» належить право постійного користування чи право оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Горбачевського,16, рішення органу місцевого самоврядування щодо надання в користування земельної ділянки за вказаною адресою, акт на право постійного користування чи право власності земельною ділянкою чи зареєстрований договір оренди земельної ділянки, такі в матеріалах справи відсутні, такі позивачми не долучалися.

З листа №40/11/401 від 18.06.2013 року відділу Держземагенства у м. Львові Львівської областівбачаєтться, що згідно земельно-кадастрових даних інформація про земельну ділянку на вул. Горбачевського, 16, зокрема про реєстрацію правовстановлюючих документів на право власності або користування даною земельною ділянкою у м. Львові відсутня, а також відсутня інформація про наявність зареєстрованих правовстановлюючих документів на право власності або користування ОСББ «Дружба-5» земельною ділянкою на вул. Горбачевського, 16 у м. Львові.

Таким чином, ні позивачами, ні ОСББ «Дружба-5», всупереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, не було доведено належними та допустимими доказами, що спірна земельна ділянка по вул. Горбачевського, 16 у м. Львові є прибудинковою територією у розумінні Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та ст. 42 ЗК України земельні ділянки, на яких розташовано багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території надаються в постійне користування підприємствам, установам та організаціям, які здійснюють управління цими будинками, а в разі приватизації громадянами багатоквартирного будинку земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або у користування об'єднанню власників квартир. Законом не передбачена можливість передачі земельних ділянок прибудинкової території багатоквартирного будинку у власність окремих громадян.

З врахуванням вищенаведеного, суд першої інстанції прийшов до невірного висновку про порушення оспорюваними рішеннями Львівської міської ради, державними актами право користування земельними ділянками прав фізичних осіб, а саме, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, оскільки земельна ділянка прибудинкової території не могла бути їм передана у власність чи у користування, як фізичним особам.

З врахуванням положень ч.1 ст. 3, ст. 4 ЦПК , ч. 1 ст. 15, ч.1 ст. 16 ЦК України, відповідно до яких захисту в судовому порядку підлягають порушені права та законні інтереси, то за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження порушень прав позивачів, позовні вимоги про захист цих прав, задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про зобов»язання Національного університету «Львівська політехніка» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові; зобов»язання Національного університету «Львівська політехніка» привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові, позивачі обґрунтовували незаконністю та скасуванням оспорюваних рішень Львівської міської ради та визнанням недійсним державних актів на право користування земельними ділянками.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними та скасування ухвал Львівської міської ради №474 від 27.01.2000 року, №1590 від 01.07.2004року, №1966 від 16.12.2004 року; про скасування державних актів на право постійного користування серії 11-ЛВ №004816, 20401030, 20403027, позовні вимоги про зобов»язання НУ «Львівська політехніка» усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові; зобов»язання НУ «Львівська політехніка» привести земельну ділянку у попередній стан, шляхом знесення за власний кошт огорожі на фундаменті зі сторони житлового будинку №16 по вул. Горбачевського у м. Львові, є безпідставним та задоволенню не підлягають.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність порушень прав позивачів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, оскаржуване рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачам в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

апеляційну скаргу Національного університету «Львівська політехніка» задовольнити.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 09 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного суду законної сили.

Головуючий: Шеремета Н.О.

Судді: Струс Л.Б.

ОСОБА_21