У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Гордійчук С.О.,

секретар судового засідання Москалик Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2017 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з 14 січня 2017 року до припинення навчання до 30 червня 2019 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - відмовлено в задоволенні за їх безпідставністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 512 грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1216/2017 Головуючий у 1 інстанції : Горегляд О.І. Доповідач : Григоренко М.П.

процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_2 не є належним позивачем у справі, у зв»язку з чим стягнення коштів на її користь суперечить вимогам закону.

Їхній син ОСОБА_3 є повнолітньою особою, навчається на денній формі навчання в Республіці Польщі та має право на отримання аліментів від батьків до досягнення 23 років. Обов»язок утримувати повнолітнього сина поширюється на обох батьків, за умови, що вони фактично спроможні надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на навчання повнолітньої дитини має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Їхній син ОСОБА_3 дійсно спільно зареєстрований за однією адресою з позивачкою, проте, починаючи з жовтня 2016 року він фактично проживає в гуртожитку Шкільної бурси у м. Хелмі Республіка Польща, що слід вважати його постійним місцем проживання. Тобто, син ОСОБА_5 постійно проживає в іншій країні, окремо від обох батьків.

Вважає, що у позивача відсутнє право на звернення до суду із даним позовом. Такий позов міг бути поданий лише самим сином ОСОБА_5.

Тому суд помилково стягнув аліменти на користь ОСОБА_2, не переконавшись, що вона є належним позивачем у справі та чи розгляд даного спору пов»язаний з інтересами їхнього сина ОСОБА_5.

Крім того, судом не з»ясовано реальних умов життя відповідача, його матеріального становища, стану здоров»я, складу сім»ї, наявності інших дітей на утриманні та іншого.

Суд не прийняв до уваги того, що на даний час відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 та має малолітню дочку ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка часто хворіє, а тому відповідач був вимушений піти у відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Він не має постійного особистого заробітку (доходу) та ледь спроможний забезпечити належні умови проживання своєї родини.

Також суд не взяв до уваги, що він переніс складну операцію на судинах головного мозку та вимушений постійно проходити відновлювальне лікування для підтримки задовільного стану свого здоров»я.

Тому, стягнення судом аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_5 поставить його у вкрай складне матеріальне становище та позбавить можливості забезпечити належні умови свого існування та існування своєї родини, що є несправедливим.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

В ході апеляційного розгляду справи відповідач та його представник адвокат Ляшко Д.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на її користь із відповідача аліменти, а розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд першої інстанції керувався положеннями статті 199 СК України та виходив із того, що останній дійсно потребує матеріальної допомоги у зв»язку із продовженням навчання і ОСОБА_1 спроможний її надавати.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків оскаржуваного рішення, оскільки ці доводи зводяться до посилання на ті ж самі обставини та наведення обґрунтувань, які вказані у запереченнях на позов, яким суд першої інстанції надав належну оцінку в оскаржуваному рішенні і колегія суддів повністю погоджується із цією оцінкою та прийнятим рішенням у даній цивільній справі.

Твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 не є належним позивачем, оскільки їхній син на даний час проживає та навчається у Польщі, на увагу не заслуговують, оскільки постійне місце проживання останнього в Україні співпадає з постійним місцем проживання його матері, а за кордоном він лише навчається, а тому відсутні підстави вважати, що у позивача відсутнє право вимоги в даному випадку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що перебування відповідача у відпустці по догляду за дитинию, до досягнення нею трирічного віку, носить тимчасовий характер, так як вже на час розгляду Апеляційним судом Рівненської області апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду 21 квітня 2017 року, доньці останнього - Златі вже виповнилось три роки.

Будь-які докази, які б підвтерджували перебування відповідача у відпустці по догляду за меншою донькою, після досягнення нею трирічного віку, в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В матеріалах справи є достатні та переконливі докази, які вказують на спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання, у тому розмірі, який суд першої інстанції визначив із врахуванням вимог чинного законодавства та встановлених по справі обставин.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в зв'язку із чим рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2017 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 21 квітня 2017 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.О. Гордійчук