Справа №295/1011/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2017 року суддя Богунського районного суду м. Житомира Полонець С.М., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Публічне акціонерне товариство "ОСОБА_3 Аваль" про визнання права власності на 1/2 частину нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом та клопотанням про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити реалізацію арештованого майна, а саме магазину (позиція 61), загальною площею 232,9 кв.м., літ. «А», цегла, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Леха Качинського (Черняховського), 10 (десять); магазину №218, загальною площею 401,5 кв.м., літ. «А», цегла, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Гагаріна, буд.40 (сорок), які належать ОСОБА_2, до винесення і вступу в законну силу судового рішення у даній справі.

Необхідність вжиття вказаних ним заходів забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що воно є необхідним для запобігання порушення його прав, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в подальшому.

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Частина 3 статті 151 ЦПК України зазначає, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частина 2 ст. 151 ЦПК України передбачає, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно із ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується,

1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов'язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Таким чином, пункт 5 частини 1 ст. 152 ЦПК України прямо регламентує, що вжиття такого виду забезпечення позову, як зупинення продажу арештованого майна, застосовується судом, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Разом з тим, судом встановлено, що постановою про арешт майна боржника від 05.12.2016 року, яка видана Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа №296/7772/13-ц виданого 26.05.2014р. Корольовським районним судом м. Житомира, згідно якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ОСОБА_2 у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору: 2 195 758, 14 грн., а постановою про арешт майна боржника від 05.12.2016 року, що видана Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого листа №296/7934/13-ц виданого 03.07.2014р. Корольовським районним судом м. Житомира, згідно якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику: ОСОБА_5 у межах суми звернення стягнення з врахуванням виконавчого збору: 10 797 441, 64 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах

Згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення» абезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначено в п. 2.Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення» вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не

є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті.

Враховуючи зазначене вище суд приходить до висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів позивача, оскільки у випадку реалізації майна, про визнання права власності на частку у якому позивачем предявлено позов, та у випадку ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог позивача про визнання права власності на дане майно та зняття з нього арешту, буде наявна неможливість виконання відповідного рішення суду, оскільки у такому разі спірне у справі майно (частка на майно) буде належати третій особі (особам), що призведе до порушення прав та законних інтересів позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293, 294 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

В порядку вжиття заходів забезпечення позову ОСОБА_1 до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили зупинити реалізацію арештованого майна, а саме магазину (позиція 61), загальною площею 232,9 кв.м., літ. «А», цегла, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Леха Качинського (стара назва вул. Черняховського), 10 (десять); магазину №218, загальною площею 401,5 кв.м., літ. «А», цегла, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Гагаріна, буд.40 (сорок), які належать ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для виконання Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя: С.М. Полонець