Провадження № 22-ц/779/1322/2017
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Горейко
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Бойчука І.В., Ясеновенко Л.В.

секретаря Шемрай Н.Б.

з участю апелянта ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, відповідача ПП ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПП Москаля ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2017 року, -

в с т а н о в и л а :

10.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ПП ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який обґрунтовувала тим, що 18.08.2016 року нею вакциною «Вангард 5» були привиті належні їй девять цуценят породи німецької вівчарки. Вказана вакцина придбана у ветеринарній аптеці, що належить відповідачу. Через три дні після вакцинації цуценята почали хворіти і, в результаті, пятеро з них померло. Вважає, що цуценята захворіли через неякісну вакцину. Після захворювання та смерті цуценят вона неодноразово зверталася до відповідача щодо проведення відповідної перевірки вакцини, проте її заяви залишалися без уваги. У звязку із загибеллю цуценят їй завдана матеріальна шкода, адже ринкова ціна цуценяти породи німецької вівчарки становить 2000-3500 грн. в залежності від віку, статі, екстерєру. Таким чином цуценят, що загинули, вона оцінила в 15000 грн. Одне з них, яке одужало, вона оцінила в 2000 грн., оскільки віддала його людям безкоштовно, попередивши, що воно перехворіло. Вартість вакцини, яка нанесла шкоду цуценятам, 860 грн. Отже, розмір матеріальної шкоди становить 17860 грн. Крім того, їй завдана і моральна шкода, так як дивлячись на фізичні страждання і смерть цуценят, вона зазнала душевних страждань, плакала та перебувала у стресовому стані, що їй категорично протипоказано за станом здоровя. Розмір моральної шкоди вона оцінила у 20000 грн. У звязку з наведеним просила стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду в розмірі 17860 грн. та моральну шкоду в розмірі 20000 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2017 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП Москаля ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 17860 грн. та моральної шкоди в сумі 20000 грн. відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення судом не враховано той факт, що на паспортах собак, які містяться в матеріалах справи, наявні підпис та печатка ПП ОСОБА_3 з відповідними відмітками, а тому ПП ОСОБА_3 повністю несе відповідальність за якість проданої вакцини та за наслідки її застосування. При цьому, суд помилково дійшов висновку про те, що між сторонами виникли так звані деліктні правовідносини. Насправді правовідносини, що виникли між сторонами, є договірними, оскільки випливають з договору купівлі-продажу ветеринарних препаратів та повязані із захистом прав споживачів, якою в даному випадку є позивач ОСОБА_1

Апелянт зазначає, що всупереч вимог ЦПК України щодо повного та всебічного розгляду справи суд першої інстанції не зясував якою саме вакциною були щеплені цуценята, оскільки у ветеринарних паспортах тварин наявна наклейка із позначкою «Вангард Плюс 5», однак в судовому засіданні відповідач стверджував, що продав позивачу іншу вакцину «Вангард Плюс 5/L», надавши інструкцію з використання такої вакцини. В оскаржуваному рішенні зазначено, що придбання саме такої вакцини визнають сторони і що підтверджено записами у паспортах тварин. Проте такі твердження суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вакцини типу «Вангард» є декілька видів, залежно від того, з якого віку можна проводити щеплення, і відрізняються вони позначками в назві. В судовому засіданні позивач звертала увагу суду на те, що їй продали вакцину, якою можна було вакцинувати з 8-ми тижнів, як таку, що застосовується з 6-ти тижнів, що і стало причиною загибелі цуценят.

На думку апелянта, суд безпідставно погодився з доводами відповідача про те, що вакцинацію повинен проводити тільки ветеринарний лікар, оскільки в судовому засіданні свідок начальник ветеринарної лікарні ОСОБА_6 ствердив, що вакцинувати може і особа без відповідної освіти (ветлікар), якщо є відповідний досвід. При цьому суд не врахував, що позивач та її чоловік мають 10-річний досвід вакцинування цуценят, оскільки займаються їхнім розведенням.

Також суд безпідставно зіслався на ту обставину, що для перевірки якості вакцини ПП ОСОБА_3 провакцинував інше цуценя, що підтвердив свідок. Наведена обставина не могла братись судом до уваги, оскільки на прохання позивача свідок ветеринарний паспорт тварини не предявив, відповівши, що його немає. Крім того, двоє цуценят позивача також не захворіли.

Не відповідають фактичним обставинам справи і твердження суду про те, що свідок ОСОБА_7, яка працює продавцем аптечного кіоску, розяснила позивачу інструкцію застосування вакцини. Продавець повідомила тільки про те, що повторну вакцинацію слід провести через 28 днів, а інструкцію, копію накладної і сертифікат вона надала позивачу вже після смерті цуценят.

На думку апелянта, суд безпідставно вважав такими, що не заслуговують на увагу доводи позивача про приховування вакцини відповідачем при проведенні перевірки. Так, при допиті свідка ОСОБА_7 на питання, з якої партії позивачу були продані вакцини, свідок вказала на накладну №48 від 11.08.2016 року. Сам відповідач в судовому засіданні ствердив, що після випадку із цуценятами позивача, він вилучив з продажу вакцину з партії, з якої вона була продана позивачу. При цьому перевірка проведена із порушенням чинного законодавства, оскільки дії перевіряючих обмежились лише перевіркою фактичної наявності (відсутності) вакцини у холодильнику відповідача. При цьому не проводилася документальна перевірка, яка б встановила нестачу вакцини, яку відповідач приховав. Крім того, в судовому засіданні позивач клопотала про надання документів, на підставі яких можна встановити особу постачальника вакцини по накладній №48 від 11.08.2016 року, проте відповідач підтверджуючих документів не надав. Не надало таких документів і ТОВ «Квест НВ», з яким ПП ОСОБА_3 уклав договір на поставку відповідних препаратів.

Також апелянт стверджує, що суд в оскаржуваному рішенні невірно виклав факти щодо обробки цуценят від паразитів, стверджуючи, що позивач вважає за необхідне проводити обробку після досягнення цуценятами трьохмісячного віку. Сама ж позивач зазначила, що така обробка протипоказана до досягнення цуценятами трьохмісячного віку.

Судом безпідставно взято до уваги твердження Держпродспоживслужби про те, що причиною смерті цуценят може бути інфекція - лістерія, занесена щурами, оскільки ніякі інші тварини на території господарства позивача не захворіли на вказане захворювання. У цуценят були відсутні явні ознаки лістеріозу, а Держпродспоживслужбою не були проведені відповідні карантинні чи санітарно-ветеринарні заходи, як це передбачено п. 3 розділу 4 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, зазначивши, що захворювання позивача не повязані з випадком придбання вакцини. Однак, позивач на зазначеному і не наполягала, оскільки її захворювання повязані із наслідками аварії на Чорнобильській АЕС. Згідно виписки з історії хвороби позивача, після випадку із захворюванням цуценят та перенесеним стресом сталося загострення хвороби.

У звязку з наведеним апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У засіданні апеляційного суду апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з наведених у ній мотивів.

Відповідач ПП ОСОБА_3 та його представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнали, рішення суду першої інстанції вважали законним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає не повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що під час розгляду справи встановлено правомірність дій відповідача по продажу вакцини позивачу, яка не є неякісною чи зараженою бактерією лістерією, як стверджувала позивач, відповідачем доведено відсутність будь-якої його вини у захворюванні цуценят позивача та смерті пяти з девяти з них, а тому вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди, яка визначена нею в розмірі 17860 грн. є недоведеною та задоволенню не підлягає. Оскільки вина відповідача у заподіянні шкоди позивачу відсутня, то не підлягає задоволенню також і вимога позивача про відшкодування їй моральної шкоди в розмірі 20000 грн.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.08.2016 року позивач ОСОБА_1 зробила щеплення девяти цуценят, породи німецької вівчарки, які народилися 07.07.2016 року і належать їй. Щеплення проведено вакциною «Вангард Плюс 5/L», яка придбана нею у відповідача, а саме у ветеринарній аптеці на ринку в м. Івано-Франківську, що підтверджується записами у паспортах тварин (а. с. 6-12) та визнали сторони.

Через три дні захворіло одне цуценя. Підозрюючи, що причиною хвороби є неякісна вакцина, позивач повідомила про це аптекаря, в якого купила вакцину. За порадою лікаря, відповідача в справі, якому аптекар подзвонила по телефону, вона лікувала цуценя, яке через декілька днів все одно загинуло. Слідом померло ще одне цуценя. Вона зразу звернулась до відповідача з проханням направити вакцину на експертне дослідження на предмет якості, однак він відмовив їй, посилаючись на централізоване придбання вакцини та її якісність.

В період з 2 вересня по 5 вересня 2016 року знову захворіли двоє цуценят та померли.

П'яте цуценя захворіло 12 вересня і померло 13 вересня 2016 року. Позивач труп цуценяти передала в Івано-Франківську регіональну лабораторію ветеринарної медицини для дослідження і звернулась з листом до Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області. Також зверталася в Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів з проханням створити комісію з числа спеціалістів (експертів) з ветеринарної медицини з метою встановлення причини захворювання та загибелі цуценят, а також провести перевірку діяльності ПП ОСОБА_3

Згідно протоколу розтину трупа тварини №31 від 14.09.2016 року (а. с. 19-20) та звіту про результати дослідження патологічного (біологічного) матеріалу №000141 п.м./16 від 20.09.2016 року (а. с. 21) у тварини виявлено лістеріоз.

За інформаціє служб, в які звернулась позивач, у відповіді від 23.09.2016 року (а. с. 18), 17.10.2016 року (а. с. 22) та 12.12.2016 року (а. с. 32), проведеною перевіркою діяльності відповідача, який має відповідну ліцензію на роздрібну торгівлю ветеринарними медикаментами і препаратами в м. Івано-Франківську та в м. Рогатині (а. с. 51, 53), встановлено, що закупівля вакцини здійснюється відповідачем централізовано у ТОВ «Квест НВ» (м. Львів) за договором поставки від 08.12.2015 року, дійсним до 31.12.2016 року (а. с. 45), з відповідними документами (а. с. 46); зберігання вакцини здійснюється з дотриманням температурного режиму в холодильнику; вакцина «Вангард Плюс 5/L» серії №119257, яку придбала ОСОБА_1, поступила в реалізацію 11.08.2016 року та придатна до 21.03.2017 року; на дану вакцину наявне реєстраційне посвідчення та сертифікат відповідності (а. с. 13-14); скарг, рекламацій, звернень з приводу побічної дії вакцини або неспецифічної реакції на введення вакцини не поступало. Перевіркою також встановлено про відсутність звернень позивача до закладів держветмедицини по питанню вакцинації та рекомендовано ОСОБА_1 (обома службами, які розглядали заяви позивача) вакцинацію проводити тільки після клінічного огляду цуценят спеціалістом ветмедицини згідно постанов та інструкцій, які додаються до вакцини.

Згідно пояснень свідків ОСОБА_8 (керівника Івано-Франківської регіональної державної лабораторії ветеринарної медицини), ОСОБА_9 (зав. патоморфологічним відділом), ОСОБА_10 (зав. хіміко-токсикологічним відділом, вет. лікар), ОСОБА_11 (зав. серологічним відділом), ОСОБА_12 (вет. лікаря міс. лікарні ветеринарної медицини), ОСОБА_6 (нач. міської лікарні вет. медицини), ОСОБА_13 (провідного лікаря-бектеріолога), допитаних судом першої інстанції, вакцина не може бути наслідком виявленого у померлого цуценяти захворювання «лістеріоз». Лістеріоз це рідкісна хвороба, передається виключно іншими тваринами через укус або слиновиділення, має скритий період розвитку (від 7 до 40 днів), при чому інші тварини, що поряд із хворими, можуть і не заразитися. До ветеринарної лікарні позивач для проведення фахівцями вакцинації (щеплення) не зверталася.

З урахуванням встановлених обставин справи, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що позивачем не доведено факту продажу їй відповідачем неякісної вакцини, внаслідок чого захворіли та померли належні їй цуценята, чим їй завдано матеріальної та моральної шкоди, а в силу дії ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги в основному зводяться до переоцінки доказів, що не узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 303 ЦПК України, за змістом якої суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції досліджені у встановленому законом порядку, а апеляційна скарга не містить посилання на нові докази.

Щодо тверджень апелянта, що суд першої інстанції не зясував якою саме вакциною були щеплені цуценята, оскільки у ветеринарних паспортах тварин наявна наклейка із позначкою «Вангард Плюс 5», а за твердженням відповідача в судовому засіданні він продав позивачу вакцину «Вангард Плюс 5/L», то в засіданні апеляційного суду оглянуто наданий відповідачем флакон вакцини «Вангард Плюс 5/L», на якому містяться дві наклейки: одна «Вангард Плюс 5», яка наклеюється лікарем в паспорт собаки при реалізації вакцини, що було зроблено відповідачем, і друга «Вангард Плюс 5/L», яка наклеюється в паспорт собаки лікарем, який проводить щеплення. Як встановлено судом, щеплення цуценят проводила сама позивач.

Більше того, такі доводи не спростовують правильність висновку суду про недоведеність вимог позову, оскільки як встановлено судом причиною смерті цуценят була хвороба «лістеріоз», а не їх вакцинація.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апелянта про те, що судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин положення ст.ст. 23, 1166 ЦК України.

Адже, відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

В даному випадку відносини між сторонами є договірними, оскільки випливають із договору купівлі-продажу ветеринарних препаратів та повязані із захистом прав споживачів, якою є ОСОБА_1

За даними позовної заяви позивач посилалася як на норми ЦК України, так і на норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Разом з тим, як розяснив Пленум Верховного Суду України в абзацах 1 та 4 п. 9 постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і яким належить керуватися при вирішенні спору. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Суд першої інстанції наведене не врахував, неправильно визначився з характером спірних правовідносин, вважаючи такі деліктними правовідносинами, та помилково застосував до даних спірних правовідносин положення ст. ст. 23, 1166 ЦК України.

Спірні правовідносини урегульовуються Законом України «Про захист прав споживачів» (далі Закону), Законом України «Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції» (далі Закону № 3390-VI), ч. 3 ст. 1209 ЦК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону;

Згідно ст. 16 Закону шкода, завдана внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відшкодовується відповідно до закону.

Такі положення кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 1209 ЦК України, якою встановлено, що підстави для відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товару, що є рухомим майном, у тому числі такого, що є складовою частиною іншого рухомого чи нерухомого майна, включаючи електроенергію, встановлюються законом.

В силу дії ч. 1 ст. 6 Закону №3390-VI потерпілий повинен довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом в продукції та шкодою.

Відповідно до п. п. 4, 5, 6 ст. 1 Закону №3390-VI потерпілий це споживач або користувач, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції; продукція це будь-яке рухоме майно, включаючи готову продукцію, сировину та комплектувальний виріб, у тому числі майно, що є складовою частиною іншого рухомого або нерухомого майна; шкода це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект.

Оскільки позивач не довела, що шкода, завдана їй внаслідок смерті пяти цуценят в розмірі 15000 грн., ушкодження здоров'я одного цуценяти в розмірі 2000 грн. та 860 грн. вартості вакцини, спричинена внаслідок придбання у відповідача неякісної вакцини, то відсутні правові підстави для відшкодування відповідачем їй матеріальної шкоди.

Відтак, позовна вимога про відшкодування відповідачем моральної шкоди є похідною від позовної вимоги про відшкодування ним матеріальної шкоди.

Зважаючи на не доведення позивачем спричинення їй відповідачем матеріальної шкоди, не доведеним є і спричинення ним моральної шкоди.

З огляду на встановлені обставини справи та наведені норми матеріального права, якими урегульовуються спірні правовідносини, розяснення Пленуму Верховного Суду України в абзацах 1 та 4 п. 9 постанови від 12 червня 2009 року №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» колегія суддів дійшла висновку, що рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2017 року слід скасувати та ухвалити нове рішення. По суті встановленого в апеляційній інстанції в позові ОСОБА_1 до ПП Москаля ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 04 липня 2017 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПП Москаля ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Бойчук І.В.

ОСОБА_14