Справа № 466/8155/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2017 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар Піцик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особа орган опіки і піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради та Управління пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Львова, про визнання ОСОБА_2 недієздатним, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з заявою, в якій просить постановити рішення про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

В обґрунтування своєї заяви покликається на те, що ОСОБА_2 є її сином. Він є інвалідом І-ї групи з дитинства внаслідок психічного розладу, у нього гіперактивний розлад з розумовою відсталістю та стереотипними рухами. Він не усвідомлює значення своїх дій та не керує ними. ОСОБА_2 потребує постійного стороннього догляду. Заявниця постійно з ним доглядає, у звязку з чим не працює.

У судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала, покликаючись на вказані у цій заяві обставини та висновок експертизи.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради в судовому засіданні висловила думку про доцільність визнання ОСОБА_1 недієздатним.

Заслухавши пояснення заявника, представника органу опіки та піклування, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про можливість задоволення заяви з таких мотивів.

Відповідно до положень ст.ст. 18, 234 ЦПК України справи про визнання особи недієздатною розглядаються судом у складі одного судді та двох народних засідателів.

В той же час, з прийняттям 02 червня 2016 року Верховною Радою України законів України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» (№1401-VIII) та «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII), які набрали чинності з 30 вересня 2016 року не передбачено інституту народних засідателів, а закріплено, що справи в судах розглядаються суддею одноособово, а у випадках, визначених процесуальним законом, - колегією суддів, а також за участю присяжних.

Натомість положення ЦПК України передбачають необхідність розгляду таких справ за участю народних засідателів (ч.4 ст. 234). Оскільки згідно пункту 1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України закони та інші нормативні акти, прийняті до набуття чинності цією Конституцією, є чинними в частині, що не суперечить Конституції, то положення ч.2 ст. 18 та ч.4 ст. 234 ЦПК України фактично втратили чинність після набуття чинності вищевказаним Законом (№1401-VIII) як такі, що не ґрунтуються на положеннях чинної Конституції.

Аналогічна позиція викладена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про відмову у зверненні до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) частини другої статті 18, частини четвертої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України частині п'ятій статті 124, частині першій статті 127, частині четвертій статті 129 Конституції України» №21 від 31.10.2016 р.

Ч.1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, тому враховуючи положення вищевказаних законів, суд розглядає дану справу в складі одного судді.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом 1-ї групи з дитинства, потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією довідки МСЕК № 910975.

Заявниця ОСОБА_1 є матірю ОСОБА_2

Вони зареєстровані та проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Заявниця ОСОБА_1 фактично здійснює догляд за сином - інвалідом.

Згідно ст.39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 549 від 05.10.2016р. ОСОБА_2, 18.09.1998р.н., страждає стійким хронічним розладом психічної діяльності у формі помірної розумової відсталості в ступені імбецильності та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує опіки.

Відповідно до ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява підставна і підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,57,58,60,208,209,212,215,241 ЦПК України, ст.ст.39,41,60 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 18.09.1998р.н. - недієздатним.

Встановити над ОСОБА_2, 18.09.1998р.н.- опіку.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_3