Справа №484/3086/16-ц 02.02.2017 02.02.2017 02.02.2017
Провадження №22-ц/784/435/17
Єдиний унікальний номер № 484/3086/16-ц
Номер провадження №22-ц/784/435/17
Головуючий у І інстанції Закревський В.І.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2017 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.,

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

За участю представника третьої особи Ракета В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державна казначейська служба України у Первомайському районі Миколаївської області, про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2016 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про стягнення моральної шкоди в сумі 30000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09 жовтня 2012 року, яке набрало законної сили, задоволено його позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики у сумі 92684 грн.

4 лютого 2016 року відділом державної виконавчої служби Первомайського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_4 стягнутої рішенням суду боргу.

Однак, вказані кошти відповідачем не стягнуті, а крім того останній ухиляється від виконання рішення суду.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на його користь моральну шкоду в сумі 30 000 тис. грн., яка спричинена йому бездіяльністю державних виконавців (а.с.1).

7 листопада 2016 року у судовому засіданні до участі у справі в якості третьої особи залучено Управління Державної казначейської служби України у Первомайському районі Миколаївської області (а.с. 14).

Рішенням Первомайськогоміськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року відмовлено у задоволенні позову (а.с.28-29).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просив скасувати рішення суду та постановити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 31).

В судове засідання апеляційного суду позивач та представник відповідача не з'явились. Про розгляд справи належно повідомлені.

Представник третьої особи просила відмовити в задоволенні скарги.

Заслухавши доповідача, пояснення представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 09.10.2012 року з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 як з солідарних боржників на користь позивача стягнуто 92684 грн. боргу за договором позики, укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 05.01.2011 року. Позивачем отримані виконавчі листи, за якими відповідачем відкрито виконавче провадження 04.02.2016 року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не надано доказів протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішення суду.

Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування (стаття 1173 ЦК України).

Частиною 3 ст. 11 Закону України "Про державну виконавчу службу", який діяв на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Верховним Судом України в постанові від 11.09.2013 року по справі №6-48цс13 висловлена правова позиція, відповідно до якої при відшкодуванні моральної шкоди, завданої особі незаконними діями чи бездіяльністю працівників виконавчої служби, застосуванню підлягають положення загального законодавства про моральну шкоду, а саме: стаття 56 Конституції України, статі 23, 1167, 1173 ЦК України та стаття 11 Закону України від 24 березня 1998 року N 202/98-ВР "Про державну виконавчу службу".

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.28 постанови від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", роз'яснив, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону "Про державну виконавчу службу", частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Зазначених належних доказів позивачем, на якого відповідно до ст. 60 ЦПК України покладається обов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, на надано.

Сам по собі факт невиконання рішення суду від 09.10.2012 року, на підставі якого видано виконавчий лист, за яким за заявою стягувача від 02.02.2016 року відкрито виконавче провадження 04.02.2016 року (а.с. 6), не може свідчити про протиправні (неправомірні) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця.

Даних про те, що позивач звертався зі скаргою на протиправні (неправомірні) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця до суду чи до вищестоящої посадової особи державної виконавчої служби, матеріали справи не містять.

Виходячи з наведеного колегія суддів апеляційного суду вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, тому відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Первомайськогоміськрайонного суду Миколаївської області від 27 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної силиз моменту її проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді