Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 336/4926/16-ц Головуючий у 1-й інстанції: Артемова Л.Г.
Провадження № 22-ц/778/778/17 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2017 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Трофимової Д.А.

Суддів: Крилової О.В.

Дзярука М.П.

При секретарі: Бєловій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що з 02.12.2008 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач також виховує сина від першого шлюбу - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач зазначала про неможливість продовження шлюбних відносин із відповідачем, оскільки він не проявляв до неї почуттів любові, поваги, здійснював подружні зради, крім того, постійно контролював її дії, вчиняв гучні сварки в присутності дітей та наносив фізичні ушкодження. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу ОСОБА_4 вважає неможливим.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3, зареєстрований 02.12.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1337.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, зареєстрований Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1337 від 02.12.2008 року.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія перевіряє зазначене рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, дійшов правильного висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їхнього шлюбу неможливе. З таким висновком суду погоджується колегія суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, шлюб між сторонами було зареєстровано 02.12.2008 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1337(а.с. 6).

Сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 7), яка проживає з позивачем.

ОСОБА_4 зазначала, що примиритися з відповідачем категорично не бажає, наполягає на розірванні шлюбу, вважає, що зберегти сім'ю не можливо, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам, інтересам їх доньки, що мають істотне значення. Відповідач заперечував проти задоволення позову, посилався на те, що шлюб можливо зберегти.

Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

ОСОБА_4 не має наміру відновити спільні стосунки і не може бути примушена до їх відновлення, що, в свою чергу, унеможливлює спільне проживання.

Встановивши, що сім'я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ним стали неприязні, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що подальше спільне життя подружжя неможливе.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції відповідно до ч. 1 ст. 111 СК України було безпідставно не вжито заходів щодо примирення подружжя, правильність висновків суду по сіті спору не спростовують. Крім того, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань (ч. 2 ст. 308 ЦПК України).

Інші доводи апеляційної скарги не є підставою для скасування рішення суду, оскільки вони або базуються на викладі фабули справи, або зводяться до переоцінки наданих доказів та до особистої незгоди відповідача з висновками суду щодо їх оцінки.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом повно і всебічно з'ясовані обставини справи, що мають для неї значення, висновки відповідають цим обставинам і набутим доказам, характер правовідносин між сторонами судом визначений правильно, рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Крім того, у разі відмови ОСОБА_3 у задоволенні його апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, останній не має права на компенсацію судових витрат у вигляді судового збору, понесених ним при подачі цієї скарги до апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 16 грудня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: