Номер справи 623/1160/17
Номер провадження 2/623/796/2017
У Х В А Л А

іменем України

25 вересня 2017 року Ізюмський міськрайонний суд Харківської області

у складі: головуючого - судді Гуренко М.О.

за участю: секретаря - Телешевської В.Ю.

представника позивача: ОСОБА_1

представника ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ»: ОСОБА_2

розглядаючи в судовому засіданні в м. Ізюмі позовну заяву ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

В травні 2017 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності.

Представник відповідача надав до суду клопотання про закриття провадження по справі, яке в судовому засідання підтримав та просив його задовольнити.

Представник позивача проти клопотання заперечував.

У відповідності до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідач, нотаріус-державний реєстратор ОСОБА_4 був позбавлений ліцензії приватного нотаріуса, і відповідно, втратив статус державного реєстратора. У звязку з цим, Позивачем було подано заяву про заміну даного відповідача на його правонаступника - Міністерство Юстиції України.

Суд здійснює розгляд справи за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

З позову вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, було прийнято державним реєстратором приватним нотаріусом Київського МНО ОСОБА_4

Згідно ст.8 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вказаного закону передбачає, що орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації.

П.1 ст.9 Закону про реєстрацію передбачає, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пункт 4 ст. 9 Закону про реєстрацію передбачає що державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмову в такій реєстрації.

За змістом ст. 15 вказаного закону, державний реєстратор спочатку приймає та перевіряє подані для реєстрації документи, після чого, встановлює факт відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав.

Дані норми чітко зазначають, що рішення про проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно залежить виключно від державного реєстратора, і приймається ним за результатами перевірки поданих для цього документів.

Враховуючи вищевказане, варто звернути увагу, що питання щодо законності чи незаконності реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Кей-Колект» відноситься до юрисдикції державного реєстратора.

Таким чином, співвідповідачем у даній справі повинно бути ще й Міністерство Юстиції України, оскільки однією з позовних вимог є скасування рішення державного реєстратора.

Вищий адміністративний суд України, який у пункті 8 постанови пленуму «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» від 20.05.2013 року № 8, зазначаючи про те, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 9 цього Закону, державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус.

Повноваження державного реєстратора, передбачені цим Законом, з видачі та прийому документів можуть виконувати посадові особи органів місцевого самоврядування, адміністратори центрів надання адміністративних послуг, нотаріуси.

Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Вищий спеціалізований суд України. який в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2 від 07.02.2014 року зазначив, що слід звернути увагу суддів на те, що у звязку з прийняттям Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-ІУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (Закон № 1952-ІУ) державна реєстрація прав у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону № 1952-ІУ у випадку, передбаченому цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб єкт.

Тобто держава в цій частині делегує нотаріусам владні повноваження. Тому судам при розгляді позовів щодо оскарження дій або бездіяльності нотаріуса як державного реєстратора прав на нерухоме майно слід памятати, що це справи адміністративної юрисдикції згідно з п. 8 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів».

Абзацом 3 пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 розяснено, що вимоги позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову. Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З цього приводу можна сказати, про неможливість одночасного позову до ТОВ «Кей-Колект» та до державного реєстратора, оскільки спір з ТОВ «Кей-Колект» може мати місце при вирішенні питань, що повязані з виконанням чи невиконанням умов цивільно-правового договору. А спір з державним реєстратором, в даному випадку - з Міністерством юстиції може мати місце при вирішенні питань, повязаних із здійсненням ним владних повноважень.

В даному випадку позивач також просить суд скасувати рішення приватного нотаріуса. В той самий час, Він просить визнати недійсним односторонній правочин, вчинений ТОВ «Кей-Колект» та визнати за собою право власності на нерухоме майно.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Такої позиції дотримується і Верховний Суд України в своїй постанові від 01.07.2015 року по справі № 6-467цс15.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» та просила визнати недійсним односторонній правочин, вчинений ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» 03 серпня 2015 року щодо набуття права власності на квартиру АДРЕСА_2 на підставі Договору Іпотеки, укладеному 23 вересня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» ТА ОСОБА_3, посвідченому приватним нотаріусом Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 5108, та скасувати рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.08.2015 року.

Крім того, одночасно суд звертає увагу, що в постанові ВСУ від 25.04.2017 року №21-3197а16, зазначає що ВАСУ залишив поза увагою те, що невиконання умов цивільно-правової угоди не є безпосередньою підставою для звернення до адміністративного суду. Позовні вимоги Товариства ґрунтуються на протиправності дій Держреєстратора-2 як субєкта, наділеного владними функціями приймати рішення про державну реєстрацію прав, у звязку з недотриманням ним вимог Порядку, а саме проведення державної реєстрації права власності на спірне майно за відсутності: завіреної в установленому порядку копії письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові; документа, що підтверджує її отримання іпотекодавцем та боржником по кредитних зобовязаннях; документа, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником по кредитних зобовязаннях зазначених вимог. Тобто, у цій справі спір про право відсутній, а дослідженню підлягають виключно владні, управлінські рішення та дії Держреєстратора-2, який у межах спірних правовідносин діє як субєкт владних повноважень.

Таким чином суд вважає, що у даній справі дослідженню підлягають ще й владні рішення Державного реєстратора, що ґрунтуються на аналізі поданих йому документів для державної реєстрації права власності.

Отже, з такого роду вимогами особа може звертатися до суду лише шляхом подання адміністративного позову (ст. 3 Кодексу адміністративного судочинства України), який відповідно до частини першої статті 17 КАС України підлягає розгляду адміністративним судом за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи вищевикладене варто зазначити, що в даному випадку, позовні вимоги мають змішаний характер, і повинні розглядатися за правилами різного судочинства. Однак, в звязку з тим, що провадження в справі вже відкрито, суд не в праві закрити провадження в частині позовних вимог, а тому, провадження в даній справі підлягає закриттю.

Керуючись ст.205 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» про визнання правочину недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію прав та визнання права власності задовольнити.

Провадження у справі - закрити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М. О. Гуренко