Справа №477/1116/16-ц 01.02.2017 01.02.3017 01.02.2017
Справа № 477/1116/16-ц
Провадження №22-ц/784/374/17 Суддя першої інстанції: Полішко В.В.
Категорія 39 Суддя-доповідач апеляційної інстанції: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 лютого 2017 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І.,

із секретарем - Богуславська О.М.,

за участю: позивача - ОСОБА_2 його представника - ОСОБА_3, відповідачки - ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з подальшим уточненим позовом до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_5 після смерті якого відкрилася спадщина. Він, як спадкоємець за законом, звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але з пропуском установленого законом шестимісячного строку, у зв'язку з чим, державним нотаріусом йому було роз'яснено про звернення до суду із даним позовом.

Посилаючись на поважність причин пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме догляд за вагітною дружиною, яка із хворобою перебувала на стаціонарному лікуванні в міського пологовому будинку та догляд за новонародженими доньками-близнючками, які також хворіли, у зв'язку з чим вимушений був працювати у вихідні дні та нічний час. Крім того, помилково вважав, що може звернутися до нотаріальної контори протягом трьох років після смерті батька, позивач просив суд, визначити йому додатковий строк протягом одного місяця для прийняття спадщини, що відкрилася після смерті його батька - ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішення цього ж суду від 3 січня 2017 року вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на необґрунтованість оскаржуваного рішення, яке ухвалене з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким його позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб які приймали участь у справі, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Пленум Верховного Суду України в пункті 24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с. 62).

ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.4).

З копії спадкової справи №190/2014, заведеної Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_6 прийняла його донька - ОСОБА_4, яка 2 жовтня 2014 року звернулась із заявою до нотаріальної контори, донька ОСОБА_7 відмовилась від спадщини, про що 2 жовтня 2014 року написала заяву до нотаріуса

Сини - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в установлений строк із заявами до нотаріальної контори про прийняття спадщини не звертались (а.с.98-102).

3 червня 2016 року державним нотаріусом Жовтневої державної нотаріальної контори Миколаївської області Красніковою О.О., позивачу на його заяву від 3 червня 2016 року було роз'яснено щодо неможливості видачі свідоцтва у зв'язку з пропуском строку на прийняття спадщини та запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с.129-130).

Позивач відповідно до приписів ч.1 ст. 60 ЦПК України, повинен довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог.

Наполягаючи на задоволені позову, ОСОБА_8, як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини посилався на те, дружина під час вагітності перебувала на стаціонарному лікуванні, а також на хворобу малолітніх дітей, роботу у вихідні дні та нічний час, а крім того необізнаність щодо строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, дружина позивача у період з 1 липня 2014 року по 5 грудня 2014 року перебувала на стаціонарному лікування у пологовому будинку №1, з 24 березня 2015 року по 11 грудня 17 року перебуває у відпустці догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку (а.с.18,19, 23).

Доньки позивача ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у період з 6 квітня 2015 року по 14 квітня 2015 року та у період з 27 лютого 2016 року по 7 березня 2016 року перебували на лікуванні у Миколаївській дитячій лікарні №2, а також у період з 19 лютого по 23 лютого 2016 року в Обласній дитячій інфекційній лікарні (а.с. 19, 20-22).

Згідно копії трудової книжки, наданої в апеляційній інстанції, позивач з 3 квітня 2013 року по 6 серпня 2014 року працював водієм в ТОВ «Ки оф хелф», з 17 вересня 2014 року до 29 вересня 2015 року водієм автотранспорту у ФОП ОСОБА_12

Отже, наведене свідчить, що вказані обставини у період з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по 6 жовтня 2014 року на які посилається позивач не були тими перешкодами які б заважали йому подати заяву для прийняття спадщини.

Інших доказів на підтвердження наявності перешкод для прийняття спадщини матеріали справи не містять.

Посилання позивача на необізнаність щодо строку для подання заяви про прийняття спадщини не заслуговують на увагу, оскільки судом встановлено, що заяву про прийняття спадщини після смерті його матері - ОСОБА_13, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2 була подана вчасно (а.с.36).

Встановлене свідчить про те, що причини пропуску строку для прийняття спадщини в розумінні ст. 1272 ЦК України не є поважними.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини та обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач після смерті батька працював водієм не заслуговують на увагу, оскільки це не пов'язано з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для реалізації права на спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, то апеляційна скарга в силу ч.1 ст. 308 ЦПК України підлягає відхиленню.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 грудня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Т.В. Крамаренко Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова