Справа № 426/828/17
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2017 року Сватівський районний суд

Луганської області

У складі головуючого судді Половинки В.О.

при секретарі Філіпенко А.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні зала суду міста Сватове цивільну справу № 426/828/17 за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області про встановлення факту смерті

встановив:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій прохає суд встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання м. Луганськ, померла у віці 45 років 26 листопада 2015 року в м. Луганськ Луганської області. Причина смерті: ракова інтоксикація, метастази рака, злоякісні новоутворення яєчників. Заяву обґрунтувала тим, що вона є сестрою померлої 26 листопада 2016 року ОСОБА_2. Але отримати свідоцтво про смерть сестри не може, оскільки їй було відмовлено в його видачі: надані медичні документі, які видані в м. Луганськ, є недійсними.

Заявник та його представник в судове засіданні не зявилися, але звернулися до суду з заявою про розгляд справи без їх участі. На задоволенні заяви наполягають.

Заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області в судове засідання не з?явилася.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить, враховуючи наступні обставини:

Відповідно до ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до доданих документів заявник ОСОБА_1 є сестрою ОСОБА_2 (а.с.22).

Відповідно до даних лікарського свідоцтва про смерть №1052, яке видано 27.11.2015 лікарнею №8 м. Луганська, яка розташована на окупованій території, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла 26 листопада 2015 року в м. Луганськ (а.с.7).

Даними накладної від 27.11.2015 року та заказу на надання ритуальних послуг підтверджується той факт, що заявник здійснювала заходи щодо поховання (а.с.10-11).

Щодо належності та допустимості цього медичного свідоцтва в якості доказу на підтвердження факту смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Питання щодо можливості використання цих документів як доказів у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України суд вирішує з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). В даному випадку свідоцтво містить інформацію щодо предмета доказування, тому є належним доказом.

Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом. Даючи оцінку допустимості такого доказу, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням частини другої статті 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території м. Луганська, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки цього доказу про встановлення факту смерті, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду цієї справи суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення.

Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території.

Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також важливе для заявника значення, яке має встановлення факту смерті, це рішення суду ґрунтується відповідно до вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих заявником, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням свідоцтва, виданої органом, що знаходяться на окупованій території.

Таким чином, документи: лікарське свідоцтво про смерть, накладна від 27.11.2015 року та заказ на надання ритуальних послуг, які видані органами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, суд бере до уваги та оцінює разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозвязку.

З урахуванням викладеного та оцінюючи дані лікарського свідоцтва про смерть, накладної від 27.11.2015 року та заказу на надання ритуальних послуг, які видані органами на тимчасово окупованій території України, суд приходить до висновку, що дійсно, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла 26 листопада 2015 року в м. Луганськ.

Вищевикладені висновки суду є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1

На підставі викладеного та керуючись

ст.ст.10,11,60, 61,

212-215, 256 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання м. Луганськ, померла у віці 45 років - 26 листопада 2015 року в м. Луганськ Луганської області. Причина смерті: ракова інтоксикація, метастази рака, злоякісні новоутворення яєчників.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Луганської області через Сватівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сватівського

районного суду ОСОБА_3