Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 30 Доповідач Григорусь Н. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Григорусь Н.Й.

суддів Косигіної Л.М., Худякова А.М.

секретаря судового засідання Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 21 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

встановила:

Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 21 грудня 2016 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно або грошові кошти, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в межах ціни позову - 173 150,00 грн.

Не погоджуючись із цією ухвалою суду, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати. Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вказана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, а відтак підлягає скасуванню. Зазначив, що позивачем не наведено мотивів вжиття заходів забезпечення позову, відсутні вони і в ухвалі суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню із наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, у грудні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідачів 73 150,00 грн на відшкодування матеріальної шкоди та 100 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

20.12.2016 позивачем ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на майно або грошові кошти, що належать відповідачам ОСОБА_1 і ОСОБА_4 та знаходяться у них або інших осіб, в межах ціни позову 173 150,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 151, 152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд за заявою осіб, які беруть участь у розгляді справи, може вжити заходи забезпечення позову. Одним із видів забезпечення позову є накладення арешту на майно або кошти, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову, особу відповідача, тощо.

Крім того, абз. 3 п. 7 вищевказаної постанови передбачено, що ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК, і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції вказані вимоги закону та Пленуму не врахував, не вказав, що конкретно загрожує невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову, не з'ясував на яке саме майно і грошові кошти заявник просив накласти арешт та передчасно дійшов висновку про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової - про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права повторного звернення із заявою про забезпечення позову після усунення вищезазначених недоліків.

Керуючись ст.ст. 209, 153-154, 303, 304, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 21 грудня 2016 року скасувати, постанови нову про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: