Справа № 357/4606/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2017 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Дорошкевич В. Л.,

ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 27.04.2017 року звернувся до суду з позовом, в якому просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із ним, батьком дитини, за адресою: АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що 28.01.2012 року він та ОСОБА_3 уклали шлюб, від якого мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. 16 липня 2014 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області шлюб було розірвано. В даний час їх син знаходиться на повному вихованні батька, він зареєстрований та проживає з ним в приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1, який належить на праві власності його матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, в даному житлі проживають його батьки: ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та сестра ОСОБА_10. В будинку створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини, є окрема кімната для сина, щоб він міг мати здоровий сон, навчатися та гратися. Малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Комунальному закладі Білоцерківської міської ради «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 1», з дати народження по теперішній час, на прийоми до лікаря він з'являється в його супроводі та супроводі своєї бабусі ОСОБА_8, мати дитини на прийоми до лікаря з дитиною не приходить. Крім того, син має проблеми із здоров'ям, а саме: він перебуває на «Д» обліку в лікаря алерголога з діагнозом - респіраторний алергоз, поліноз, на прийоми до лікаря дитина приходить з ним та своєю бабусею ОСОБА_8, мати дитини на прийоми до лікаря з дитиною не приходить. Також, малолітній відвідує Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) комбінованого типу № 2 «Берегиня», відповідно до довідки з даного навчального закладу - навчанням дитини займається ОСОБА_2 та бабуся дитини ОСОБА_8, мати дитини, відповідач у справі, дитину приводить до дошкільного закладу дуже рідко, у 2016-2017 р.р. остання була відсутня на святкових ранках та батьківських зборах. На думку позивача син, як і будь-яка інша дитина його віку, потребує додаткового навчання, з цією метою на його прохання бабуся домовилася з репетитором ОСОБА_11, яка приходить до них додому та додатково займається із сином, матір дитини репетитор жодного разу не бачила та не спілкувалася з нею. Відповідач власного житла не має, проживає весь час десь на квартирах в м. Біла Церква, адресу свого проживання вона переховує. Будь-які умови для проживання дитини в неї відсутні, через свій графік роботи вона не може заводити дитину до дитсадка та забирати дитину з нього. Гроші на навчання, виховання та на лікування дитини вона не надає, одяг дитині не купує. В березні 2017 року він звертався із заявою про визначення місця проживання малолітньої дитини до Органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради, однак це не призвело до бажаного результату, тому був вимушений звертатися з даним позовом до суду. Таким чином, позивач вважає, що проживання сина - малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним відповідає його інтересам. Він має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не має можливості. Разом з тим, він ні яким чином не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із сином та готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлення піклування матері.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20.06. 2017 року до спільного розгляду з первісним позовом було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, яка мотивована тим, що дійсно 28.01.2012 року було зареєстровано шлюб між нею ОСОБА_3 та ОСОБА_2, від шлюбу вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, рішенням суду від 16.07.2014 року шлюб було розірвано. Під час вирішення справи про розлучення питання місця проживання дитини не вирішувалось, оскільки вони дійшли згоди, що дитина буде проживати з нею і вона в свою чергу не буде перешкоджати зустрічам батька і дитини. На момент розлучення син був зареєстрований за адресою проживання батька у будинку який належить його матері. Коли в неї виникла необхідність в тимчасовому працевлаштуванні за кордоном, вони з позивачем вирішили, що син деякий час поживе із батьком, а коли вона повернеться, син знову буде проживати з нею. Коли закінчився договір працевлаштування і вона прибула до місця свого проживання, то позивач повідомив, що вона дитину не побачить і син буде проживати з ним та його матір'ю і в квітні 2017 року подав до суду відповідний позов. До теперішнього часу вони з позивачем не дійшли згоди щодо місця проживання сина. Відповідач вважає, що саме в інтересах сина проживати з нею, оскільки вона його рідна мати і має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повною мірою займатись вихованням дитини, чого відповідач як чоловік , який не має власного житла, забезпечити не в змозі. Разом з тим, хоче зазначити, що за час проживання сина з батьком, як він так і члени його родини налаштовують сина проти неї, як матері, чинять перешкоди в зустрічах з ним. Коли вона приходила до садочка, щоб забрати сина, відповідач із матір'ю вчинили сварку в присутності дитини, спричинивши сину психоемоційний розлад, та була викликана поліція. Вона спиртними напоями не зловживає, не палить, добре відноситься до сина, працевлаштована, проживає з матір'ю в трикімнатній квартирі в якій влаштована кімната для сина, вона хоче давати дитині освіту та добробут, тому сину краще буда проживати з нею. Разом із тим, вона не буде чинити перешкоди батьку спілкуватись із сином та готова зі свого боку сприяти тому щоб дитина через розлучення батьків не була позбавлена піклування батька. Вона вважає, що не можна передавати дитину для проживання з тим із батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами та своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини. Перевага в матеріально - побутовому стані одного із батиків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі дітей, малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Тому, відповідач просила визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею, матір'ю дитини, за адресою: АДРЕСА_2, та стягнути з позивача на її користь судові витрати у справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 первісний позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позові відмовити.

Представник позивача, адвокат за договором, Семенюта Руслан Анатолійович в судовому засіданні просив задовольнити позов ОСОБА_2 в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнала, а зустрічну позовну заяву підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача, адвокат за договором, Білоус Олег Володимирович в судовому засіданні просив у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічним позов задовольнити в повному обсязі.

Представник третьої особи, Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, за довіреністю у справі, Поліщук Віра Миколаївна покладається на розсуд суду при прийнятті рішення з урахуванням інтересів дитини, та зазначила, що підстав для зміни місця проживання дитини не має.

Суд, заслухавши осіб, які беруть участь у справі, покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 11 ЦПК України).

Ст. 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2012 року, від якого вони мають сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2014 року, яке набрало законної сили 26.07.2014 року, шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 8-10).

Згідно із довідкою управління адміністративних послуг Білоцерківської міської ради від 03.03.3017 року № 1347 ( а.с. 11), позивач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, з 05.04.2002 року та його малолітній син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 03.07.2012 року зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1, вказана квартира належить на праві власності ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, матері позивача, яка проживає за вказаною адресою, що також підтверджено копією договору дарування ( а.с. 12-13) та не заперечується відповідачем.

21.03.2017 року позивач звернувся до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради із заявою про визначення місця проживання сина разом із ним. 12.04.2017 року вказана заява була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради в присутності обох батьків. Комісія рекомендувала Службі у справах дітей Білоцерківської міської ради направити малолітнього в центр соціально - психологічної реабілітації дітей «Злагода» для психологічної реабілітації, а матері рекомендували налагодити стосунки із сином за допомогою спеціалістів центу «Злагода». Батькові та членам його сім'ї було рекомендовано не чинити перешкод для спілкування матері з дитиною. Рішення органу опіки та піклування по даному питанню не приймалось.

В ході розгляду справи було встановлено, що між сторонами дійсно існує спір щодо місця проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено поясненнями сторін та поданою відповідачем зустрічною позовною заявою.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити отримання дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Забороняється будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняється фізичне покарання дитини батьками, а також застосування інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 Сімейного кодексу України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно з ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини, при цьому суд бере до уваги що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, з липня 2014 року по липень 2016 року за домовленістю між батьками проживав періодично і з мамою і з батьком по тижню з кожним, з липня 2016 року постійно проживає з батьком, що підтверджено матеріалами справи, показами свідків та не заперечується сторонами.

Дитина відвідує Дошкільний навчальний заклад ( ясла - садок) комбінованого типу № 2 «Берегиня» його вихованням займаються батько - ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_8, які беруть участь в освітньо - виховному процесі, відвідують ранки, батьківські збори групи, мати ОСОБА_3 дитину приводить до дошкільного закладу дуже ріко, у 2016 - 2017 навчальному році була відсутня на святкових ранках та батьківських зборах групи, що підтверджено довідкою ДНЗ від 24.02.2017 року за № 11 ( а.с. 14) та не заперечується відповідачем.

Також, з матеріалів справи ( а.с. 15-18) вбачаєтьсь, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, перебуває на обліку в Центрі первинної медико - санітарної допомоги № 1 з 08.06.2012 року, з 21.05.2015 року обслуговується лікарем ОСОБА_19 на прийом до якого з'являється у супроводі бабусі ОСОБА_8; стоїть на обліку в лікаря алерголога з 13.10.2016 року з діагнозом респіраторний алергічний алергоз ( епідермальна і грибкова сенсибілізація), поліноз на лугові трави та отримує курсами препарати: мілукант та антигістамінні препарати при загостренні, на прийом до лікаря алерголога дитина приходить з бабусею.

В підтвердження обставин того, що позивач турбується про стан здоров'я дитини та здійснює усі необхідні, призначені лікарем, дії щодо обстеження та підтримки стану дитини, до суду подано направлення, довідки та результати медичних досліджень ( а.с. 90-103) та підтверджено показами свідків.

З акту обстеження умов проживання від 04.04.2017 року ( а.с. 88), проведеного за адресою: АДРЕСА_1, вбачається, що житло розміщене в частині приватного одноповерхового будинку з усіма комунальними зручностями, складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної кімнати і туалету, належить на праві приватної власності матері позивача; кімнати зручно умебльовані згідно із функціональним призначенням та чисто прибрані, кухня окрема та умебльована кухонними меблями і необхідною електропобутовою технікою; ванна кімната та туалет обладнані сантехнікою; житло підтримується в належному санітарно - гігієнічному стані. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: малолітній проживає в одній кімнаті з батьком, у нього є окреме ліжко, шафа для речей, кімната обладнана спортивною стінкою, на поличках складені дитячі іграшки та книжки. Комісія дійшла висновку, що ОСОБА_2 за вказаною адресою створені належні умови для проживання його малолітнього сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач ОСОБА_2 за місцем роботи у ФОП ОСОБА_20, характеризується позитивно, з урахуванням, що він займається вихованням сина, йому розроблено індивідуальний графік роботи з 08:00 до 17:00, вихідні дні: субота та неділя, у разі хвороби сина та у свята в дитячому садку на дається додаткова відпустка ( а.с. 41), згідно із довідкою ФОП ОСОБА_21 ( а.с. 42), у якого позивач працює з 03.04.2017 року на посаді фарбувальника приладів і деталей, дохід ОСОБА_2 за період з 03.04.3017 року по 31.05.2017 року склав 6500,00 грн.

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2, офіційно не працевлаштована, на обліку під наглядом лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, що підтверджено матеріалами справи ( а.с. 53,60).

З акту обстеження умов проживання від 26.06.2017 року ( а.с. 87) проведеного за адресою: АДРЕСА_2 вбачається, що житло розміщене в частині приватного одноповерхового будинку без комунальних зручностей, складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору; 1/3 частина будинку належить на праві власності матері відповідача ОСОБА_18; кімнати умебльовані ліжками, диванами, є шафи для речей; кухня - веранда умебльована столом та тумбами; вода підведена у веранду; вбиральня будується на дворі; житло підтримується в задовільному санітарно - гігієнічному стані. Для виховання та розвитку дитини створені наступні умови: в будинку проживають рідні брати відповідача: неповнолітній ОСОБА_22, ІНФОРМАЦІЯ_8, малолітній ОСОБА_23,ІНФОРМАЦІЯ_9, повнолітні ОСОБА_24 та ОСОБА_25, для кожного із дітей виділене окреме спальне місце; відповідач разом із співмешканцем проживає в окремій кімнаті, умебльованій двоспальним ліжком, шафою, диваном - малюткою. Комісія дійшла висновку, що за вказаною адресою створені задовільні умови для проживання.

Рішенням виконавчого комітету Білоцерківської міської ради № 268 від 25.07.2017 року ( а.с. 85), було розглянуто висновок служби у справах дітей від 05.07.2017 року та встановлено порядок участі ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає з батьком ОСОБА_2: перша і третя субота, друга і четверта неділя місяця з 10:00 год. до 18:00 год., 2 будні дні за попередньою домовленістю між батьками з 16:00 до 19:00 год., та попереджено обох батьків про обов'язковість виконання ними батьківських обов'язків в інтересах дитини та про правову відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків.

З витягу з протоколу № 9 від 29.06.2017 року ( а.с. 84) вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради, заслухавши сторони, керуючись інтересами дитини, прийшла до висновку, що підстави для зміни місця проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом із батьком, відсутні.

Відповідач в підтвердження заперечень та вимог зустрічного позову подала до суду довідку від 16.06.2017 року складену Білоцерківським відділом поліції ( а.с. 74-75) з якої вбачається, що ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_4 притягувався до адміністративної відповідальності, а саме: 31.07.2013 року за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП, 31.05.2013 року за ч.1 ст. 178 КУпАП та 22.05.2014 року за ч.1 ст. 178 КУпАП, за які був підданий адміністративному стягненню - попередження.

Відповідно до ст. 39 КУпАП, якщо особа, піддана адміністративному стягненню, протягом року з дня закінчення виконання стягнення не вчинила нового адміністративного правопорушення, то ця особа вважається такою, що не була піддана адміністративному стягненню.

Також, з матеріалів справи ( а.с. 32, 44) вбачається, що 24.05.2017 року щодо ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення в якому зазначено, що він 24.05.2017 року за адресою: м. Біла Церква, вул. Щорса,81-а, на території дитячого садка № 2 вчинив сварку зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_3 в ході якої принижував її честь і гідність, погрожував фізичною розправою, чим порушив громадський спокій і порядок та території дитячого садка. Постановою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.06.2017 року адміністративну справу щодо ОСОБА_6 було закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Отже, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 вважається таким, що не був підданий адміністративному стягненню, оскільки з дня закінчення виконання стягнення за вказаними правопорушеннями сплинув рік і позивача не було притягнуто до нового адміністративного правопорушення.

З'ясовуючи особисту прихильність дитини до батьків, суд приймає до уваги висновок практичного психолога від 24.04.2017 року ( а.с. 43), з якого вбачається, що у малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, розуміння поняття родина не показано, оскільки не сформовано образ сім'ї, на питання: «З ким хоче жити?» - ОСОБА_6 відповів: «З папою». У приватній розмові та рольових іграх дитина маму не згадує, хоча дуже її потребує, в карті соціальних зв'язків пріоритетом виступає образ жінки: тьотя ОСОБА_26 ( хрещена), бабуся ОСОБА_8 та вчителька ОСОБА_28. За словами дитини - авторитет бабуся ( «любимая»), бо вона знає, як правильно готувати їжу, та що потрібно їсти, бо живе в бабусі. Висновок психолога: ОСОБА_6 має рівень розвитку відповідно до віку, на даний час хлопчик потребує спілкування як з татом так із мамою, татові рекомендовано проводити дозвілля з дитиною відповідно до вікових потреб сина, пройти навчання у «батьківському клубі», а мамі більше спілкуватись з дитиною на нейтральній території.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_10, ОСОБА_16, ОСОБА_17, підтвердили факт, що дитина проживає разом із батьком, мати до сина навідується дуже рідко, вихованням, лікуванням та утриманням дитини займається позивач та його мати, тому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, краще залишитись проживати разом із батьком ОСОБА_2, що також підтвердила свідок ОСОБА_18, мати відповідача.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли ….. батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.18 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно з принципом № 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина може бути розлучена з матір'ю виключно у тих випадках, коли мають місце виняткові обставини.

Такі обставини передбачені в ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Суду не надано належних та допустимих доказів щодо наявності виняткових обставин передбачених ч.3 ст.161 Сімейного Кодексу України, як щодо позивача так і щодо відповідача, тому суд вирішуючи питання щодо місця проживання дитини приймає до уваги: самостійний дохід який отримують сторони, матеріально-побутовий стан, відповідальність батьків при виконанні ними батьківських обов'язків, здійснення ними заходів щодо утримання, виховання, розвитку і лікування дитини та прихильність дитини до одного із батьків.

Позивачем надано до суду належні, допустимі та переконливі докази в підтвердження обставин щодо визначення місця проживання дитини з батьком, а відповідач, в свою чергу, не надала жодних доказів в підтвердження обставин зустрічного позову.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, враховуючи інтереси дитини та намагаючись забезпечити в подальшому можливість його всебічного, розвитку та лікування, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, слід відмовити.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, за рахунок відповідача компенсуються витрати позивача в разі задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати в розмірі 640,00 грн., а саме сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір ( а.с.1 ).

Керуючись ст.ст. 141,150,151,152, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. ст.ст.10, 11, 60,57, 88, 209, 224, 213-215, 294, 296 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.3,9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, принципом 6 Декларації Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком, задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, за адресою: АДРЕСА_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, про визначення місця проживання дитини з матір'ю, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 640, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. В. Бондаренко