Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2947/16-ц

Провадження № 2/126/73/2017

"30" січня 2017 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування моральної шкоди. Свій позов мотивує тим, що упродовж 2009-2015 років між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривав спір про визнання права власності на житловий будинок, розташований в с. Джулинка, вул. Дорошенка, 28, Бершадського району, який розглядався в судах різних інстанцій. За рішенням суду право власності на житловий будинок, розташований в с. Джулинка, вул. Дорошенка, 28, Бершадського району визнано за громадянкою ОСОБА_3. На даний час позивач позбавлена можливості володіти та розпоряджатись належним їй житловим будинком внаслідок того, що відповідач ОСОБА_4 вчиняє їй перешкоди, а саме не передає ключів від будинку. Внаслідок цього, а також у звязку з численними судовими розглядами та викликами до правоохоронних органів та інших органів влади, у неї погіршився стан здоровя, що спричинило їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 92000 грн. Вона не може зайти до будинку, в присутності членів комісії, та зафіксувати нанесені їй позивачем матеріальні збитки у вигляді пошкодження майна, що знаходиться в будинку. Просить суд задовольнити позов зобовязавши відповідача ОСОБА_4 усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні майном шляхом повернення їй ключів від будинку, в присутності членів комісії, та стягнути з нього моральну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю, просив його задовольнити, з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідач та його представник позов не визнали, заперечили проти його задоволення. У своїх запереченнях пояснили, що позов є безпідставним, необґрунтованим та надуманим самим позивачем. За рішенням суду визнано право власності на житловий будинок, розташований в с. Джулинка, вул. Дорошенка, 28, Бершадського району за громадянкою ОСОБА_3. На виконання рішення суду він звільнив вказаний будинок, вивіз з будинку належне йому майно та передав позивачу ключі від будинку. Будь-яких перешкод в користуванні майном позивачу він не здійснює, оскільки не проживає та не відвідує вказаний будинок. Твердження позивача про те, що він вчиняє їй перешкоди є надуманим та створеним штучно для стягнення з нього моральної шкоди. Сама позивачка не проживає в цьому будинку вже тривалий час і не користується ним, оскільки перебуває за межами Вінницької області. Будь-якої моральної шкоди він не завдав позивачу, оскільки не вчиняв ніяких умисних дій щодо неї. Відсутній як факт спричинення моральної шкоди, так і факт настання наслідків, а тим більше відсутній причинний зв'язок між цими подіями. Просить в задоволені позову відмовити.

Третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 та його представник заперечили проти задоволення позову, зазначивши, що він, як сільський голова с. Джулинка, не має жодного відношення до майнового спору, який виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вказані особи звертались до нього з письмовими та усними зверненнями, які він, як голова територіальної громади, розглядав. Пред'явлення позову до нього є безпідставним. А тому, просить суд відмовити в задоволені позову.

Суд вислухавши пояснення сторін у справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникли правовідносини щодо спірного майна - житлового будинку розташованого по вул. Дорошенка, 28, с. Джулинка.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності громадянка ОСОБА_3 є власником житлового будинку № 28, розташованого в с. Джулинка, Бершадського району, вул. Дорошенка з 11.08.2015 року.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що вказаним житловим будинком не користуються та не проживають в ньому ані відповідач ані позивач.

Статтею 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно д ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ні сторона позивача, ні сторона відповідача не надали суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про факт передачі ключів від будинку, або спростовували такий факт.

Такі твердження позивача та відповідача не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки ґрунтуються на припущеннях, а тому не можуть бути доказом у справі.

Судом встановлено, що позивач та його представник обрали спосіб захисту свого порушеного права усунення перешкод в користуванні майном, який полягає у зобов'язанні відповідача повернути ключ від вхідних дверей будинку в присутності членів комісії.

Такі вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач не довів факту наявності ключів у відповідача від вказаного будинку, не зазначив, які саме ключі слід повернути, кількість ключів, які підлягають поверненню.

Все це унеможливлює ідентифікацію ключів, які підлягають поверненню, та призведе до неможливості виконання рішення суду, в разі задоволення таких вимог позивача.

Окрім цього, на думку суду, відсутність ключів від будинку не створює перешкод у володінні обєктом нерухомості, а тим більше не створює перешкод власнику в розпорядженні таким майном.

Окрім цього, судом встановлено та не оспорюється сторонами, що позивач, після реєстрації права власності на будинок по вул. Дорошенка, 28, в с. Джулинка встановила на вхідні двері будинку замок, ключі від якого перебувають у її віданні, що свідчить про те, що позивач вільно володіє, користується та може розпорядитись на власний розсуд вказаним житловим будинком.

Відмовляючи в задоволені позову в частині стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.95 року визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В обґрунтування свої позовних вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначив, що у звязку з численними судовими розглядами та викликами до правоохоронних органів та інших органів влади, у неї погіршився стан здоровя, що спричинило їй моральну шкоду, яку вона оцінює у 92 000 грн..

В судовому засіданні представник позивача пояснив суду, що моральну шкоду, яка підлягає стягненню з відповідача він визначив сам особисто виходячи з мінімального розміру судового збору, який підлягає сплаті при предявлені позову про стягнення моральної шкоди, помноженим у декілька разів, в результаті чого він і отримав суму у 92000 грн.

Будь-яких доказів щодо факту спричинення моральної шкоди позивачу, та якими саме діями спричинено таку шкоду позивачем не надано суду. Також, позивачем не надано жодного доказу в підтвердження настання негативних наслідків від неправомірних дій відповідача, не доведено факту спричинення їй моральних страждань, погіршення стану здоров'я, настання вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках позивача, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо.

Окрім цього, позивачем не доведено причинно-наслідкового звязку з неправомірними, на думку позивача, діями відповідача та негативними наслідками, які настали у позивача.

Вищевикладене виключає підстави задоволення позову про стягнення моральної шкоди.

Також, суд не може погодитись з методами обрахунку та визначення представником позивача суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, оскільки право визначення суми моральної шкоди належить безпосередньо позивачу, а не його представнику. Окрім цього, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин, а не із кратного розміру судового збору, як наполягає представник позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість заявленого позову.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 23, 386, 391, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 76, 88, 158, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні майном та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів.

Суддя О. Г. Рудь