УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2017 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_4 на дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області РомановоїОлени Анатоліївни, Романчука Руслана Анатолійовича, заінтересована особа - публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 3 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаною вище скаргою, у якій з урахуванням уточнень просив визнати неправомірними дії державних виконавців відділу державної виконавчої служби Конотопського міськрайонного управління юстиції Сумської області (далі - ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області) Романової О.А. щодо відкриття виконавчого провадження і винесення постанови про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 44903714 та Романчука Р.А. щодо відкриття виконавчого провадження № 47894222, зобов'язати ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області закінчити виконавче провадження № 47894222 та скасувати всі постанови по зазначеним провадженням, забезпечити повернення йому вилученого майна - автомобіля SQR7206 марки Cherry, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 26 вересня 2013 року Новозаводський районний суд м. Чернігова видав виконавчий лист № 6/751/1424/13 про стягнення з нього на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 381 945 грн 10 коп.

3 жовтня 2014 року та 17 червня 2015 року державними виконавцями ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області Романовою О.А. та Романчуком Р.А. відкриті виконавчі провадження № 44903714 та № 47894222 відповідно за цим виконавчим листом.

Проте ці постанови, а також постанова від 17 лютого 2015 року про розшук майна боржника йому не надсилалися.

Крім того, виконавчий лист був повернутий стягувачеві, тому, вважав, що наявні підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладені обставини, просив його скаргу задовольнити.

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 3 червня 2016 року, скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірними дії державного виконавця ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області Романової О.А. щодо винесення постанови від 17 лютого 2015 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 44903714.

Зобов'язано ВДВС Конотопського МРУЮ Сумської області вжити дій щодо скасування постанови від 17 лютого 2015 року про розшук майна боржника у виконавчому провадженні № 44903714.

У задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу про задоволення його скарги.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи частково скаргу, суди першої та апеляційної інстанцій на підставі ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, дійшли висновку про те, що оскаржувана постанова державного виконавця від 17 лютого 2015 року про розшук майна боржника була прийнята з порушенням закону, оскільки відсутні докази, які підтверджують факт здійснення виконавцем відповідних заходів по встановленню місцезнаходження арештованого автомобіля, а також того, що боржник відсутній за місцем проживання чи відмовився надати транспортний засіб для огляду.

Відмовляючи у задоволенні інших вимог скарги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 386-388 ЦПК України, ст. ст. 5, 11, 22, 25, 47 Закону України «Про виконавче провадження», оцінивши подані сторонами докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що постанови державних виконавців про відкриття виконавчих проваджень № 44903714 та № 47894222 є правомірними, оскільки повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права повторно пред'явити його до виконання у межах строків, передбачених ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», та відсутнє рішення про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія погоджується з такими висновками.

Ухвали судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги їхніх висновків не спростовують.

Касаційна скарга містить посилання на неповне з'ясування обставин справи та недоведеність правомірності дій державних виконавців.

Проте не зазначено, які саме обставини не були з'ясовані, і чи допущені при цьому порушення процесуальних норм.

Колегія відхиляє і доводи про невідповідність висновку суду обставинам справи, оскільки у скарзі не зазначено про конкретну невідповідність.

За таких обставин, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права та з дотриманням вимог процесуального права, суди з урахуванням встановлених обставин справи дійшли висновку про часткове задоволення скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 3 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
О.В. Закропивний С.П. Штелик