Справа № 152/1487/17
УХВАЛА

26 вересня 2017 року Суддя Шаргородського районного суду

Вінницької області

ОСОБА_1

розглянувши заяву ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_3,

встановив:

25.09.2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаною заявою, в якій зазначила, що проживала з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу. Вона та ОСОБА_3 мають неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На теперішній час вона з ОСОБА_3 однією сімєю не проживає. Останній ухиляється від утримання дітей і доньки знаходяться на її повному утриманні.

Просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання доньок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі однієї третини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, приходжу до висновку, що слід відмовити у прийнятті заяви про видачу судового наказу, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст.95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, у разі якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Згідно з п.1 ч.3 ст.100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо: заявлено вимогу, не передбачену ст.96 ЦПК України.

Із поданої заяви про видачу судового наказу вбачається, що ОСОБА_2 заявлена вимога, яка не передбачена ст.96 ЦПК України, оскільки остання звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньок в розмірі третини заробітку боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, тоді як п.4 ч.1 ст.96 ЦПК України визначено, що до суду можна звернутися лише із заявою про стягнення аліментів у розмірі, в тому числі на двох дітей однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Оскільки вищезазначена вимога ОСОБА_2 щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання доньок в розмірі третини заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, не передбачена ст.96 ЦПК України, то це є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст.96, 100, 101 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити ОСОБА_2 у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дітей з ОСОБА_3.

Розяснити ОСОБА_2, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою і що вона у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в позовному порядку.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: