Провадження №2/359/1864/2017
Справа №359/4498/17
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2017 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її чоловік ОСОБА_3 Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1 га та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1 - дружина спадкодавця та дочка спадкодавця - ОСОБА_2 Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 шляхом звернення до нотаріуса з відповідною заявою. В свою чергу, ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, про що подала до нотаріальної контори відповідну заяву. 24 березня 2017 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 Незважаючи на це, ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на житловий будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Тому позивач просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Сторони у судове засідання не з'явились, вони подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. При цьому, ОСОБА_1 вказала, що позов підтримує та просить суд його задовольнити, а ОСОБА_2 - позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_3 Це підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого на його ім'я, серії НОМЕР_1

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1 га з кадастровим номером НОМЕР_2 та житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1

За час свого життя ОСОБА_3 заповіт не склав, тому після його смерті спадкування здійснювалось за законом. Спадкоємцями першої черги є ОСОБА_1 - дружина спадкодавця та дочка спадкодавця - ОСОБА_2 Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с.9) та копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 (а.с.10).

У відповідності до ч.1, ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1273 цього ж Кодексу спадкоємець за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом шестимісячного стоку з дня відкриття спадщини.

Встановлено, що21 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини в межах встановленого шестимісячного строку (а.с.11). Таким чином, вона прийняла спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_3

В свою чергу, ОСОБА_2 відмовилась від прийняття спадщини, що підтверджується відповідною заявою, поданою до нотаріальної контори (а.с.12).

Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею за законом після смерті ОСОБА_3

24 березня 2017 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку з цільовим призначенням будівництва і обслуговування житлового будинку загальною площею 0,1 га, що знаходиться по АДРЕСА_1

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 позивач не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, про що державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори Київської області Бровченко С.О. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №462/02-31 від 24 березня 2017 року (а.с.33).

Судом встановлено, що 03 грудня 1985 року ОСОБА_3 прийняв у дар від ОСОБА_5 житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 що підтверджується копією договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Бориспільської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за №2255 (а.с.18-19).

Згідно рішення Бориспільської міської ради Київської області №42-2-VІІ від 17 грудня 2015 року «Про перейменування окремих вулиць, провулків, площі та водного об'єкту АДРЕСА_1 було перейменовано на АДРЕСА_1

17 лютого 1986 року рішенням №27 виконкому Бориспільської міської Ради народних депутатів було надано дозвіл ОСОБА_3 на оформлення технічної документації на перебудову житлового будинку по АДРЕСА_1

Як вбачається з довідки, виданої КП «Бориспільське бюро технічної інвентаризації» №121 від 14 лютого 2017 року, житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

З технічного паспорта на вищезазначений житловий будинок вбачається, що будинок було перебудовано в 1988 році, проте право власності не зареєстровано (а.с.26-30).

Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5 .

Відповідно до вказаних нормативних актів передбачалась державна реєстрація будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, судом встановлено, що у відповідності до законодавства, яке діяло на момент закінчення будівництва житлового будинку та регулювало відносини пов'язані із виникненням права власності на споруджений будинок у спадкодавця - ОСОБА_3 виникло право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 Проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому суд, вважає за допустиме визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1

На підставі викладеного та керуючись ч.3 та ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», абз.3 ч.2 ст.331, ст.391, ч.1 ст.1268, ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1273 ЦК України, п.2 ч.1 ст.208, ч.3 ст.209, ст.ст.212-215 та ст.218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення суду може бути оскаржене через Бориспільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення, на протязі десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно:

Суддя Бориспільського міськрайонного суду В.В. Журавський