№ 336/6032/16-ц
провадження № 2/336/219/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2017 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

12.10.2016 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що 30.11.2014 р. між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання посередницьких послуг у працевлаштуванні за кордоном. Послуги, які зобов»язана надати відповідач повинні бути інформаційні, консультативні, юридичні та інші супутні відповідно до п.1.1 даного договору.

На виконання цього договору позивачем сплачено кошти в сумі 3000 доларів США.

Позивач вважає, договір від 30.11.2014 р. недійсним, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Вказаний договір є недійсним з моменту його укладення, оскільки відповідач здійснював свою господарську діяльність без належної на те правової підстави. Відповідач, надаючи послуги інформаційно-консультаційного характеру та послуги з представництва при працевлаштуванні за кордоном зобов»язувався надати інформацію та допомогу щодо працевлаштування в Канаді.

Відповідачем вчинено обман, який полягає у замовчуванні факту відсутності ліценції на право провадження господарської діяльності з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном та відповідно, отримання коштів за послуги, які відповідач не мав законного права надавати.

У зв»язку з недійсністю договору застосуванню підлягають наслідки недійсності правочину, а саме відшкодування грошових коштів у розмірі 3000 доларів США.

Посилаючись на ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ст.ст.216, 227 ЦК України, за позовом ОСОБА_1 просить визнати недійсним договір від 30.11.2014 р. про надання посередницьких послуг, укладений між ним та ФОП ОСОБА_2 та стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 77 700 грн., що становить 3000 доларів США.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях (а.с.18-21).

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд вважає, що заявлений позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.11.2014 р. між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір про надання посередницьких послуг (а.с.4).

На виконання цього договору позивачем сплачено кошти в сумі 3000 доларів США (а.с.6).

Законом України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» від 06.06.2000 року передбачено обов'язкове ліцензування діяльності з посередництва по працевлаштуванню за кордоном.

Позивач, звернувшись до суду стверджує, що між ним та відповідачем 30.11.2014 р. був укладений договір про надання посередницьких послуг з працевлаштування на роботі, без наявної у ФОП ОСОБА_2 відповідної ліцензії, а тому в силу ст.9 ЗУ «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та ст.227 ЦК України, вказаний договір є недійсним.

Вказані позивачем доводи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до п.1.1 договору предметом договору є надання виконавцем на замовлення замовника посередницьких послуг (інформаційних, консультаційних, юридичних та інших супутніх) послуг щодо оформлення на імміграційну програму «Provincial nominiees Номінант від провінції, та/або СЕС (Canadian Experience Class) канадський досвід», та/або Federal Skilled Trades Program FSTP Федеральна програма для робітників кваліфікованих професій.

Згідно п.9.8 договору про надання посередницьких послуг, укладеного між сторонами, заявник усвідомлює, що цей договір підписано виключно в цілях оформлення і отримання документів для імміграції в Канаду, а не для працевлаштування в Канаді.

За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків

Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегулювані цими актами.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

З наведеного суд дійшов висновку, що між сторонами не було укладено договору про надання посередницьких послуг саме з працевлаштування за кордоном, які підлягають ліцензуванню, а тому відсутні підстави для визнання договору від 30.11.2014 р. укладеного між сторонами недійсним з підстав, зазначених позивачем.

Як похідна від вимоги про визнання договору недійсним, не підлягає задоволенню вимога про стягнення грошових коштів, а тому суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договору недійсним та стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В.Дмитрюк