Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2017 Справа №607/7505/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого судді Сливка Л.М.,

за участі секретаря судового засідання Зарічної О.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості до ОСОБА_2 про стягнення незаконно отриманої допомоги по безробіттю,

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 міськрайонний центр зайнятості подав до суду позов про стягнення з відповідача ОСОБА_2 незаконно отриману допомогу по безробіттю на суму 457,52 грн. В обґрунтування цих вимог зазначає, що з 17 січня по 03 березня 2005 року відповідач перебував на обліку в центрі зайнятості і одержав допомогу по безробіттю у вказаній сумі. Одночасно він був зареєстрований як фізична особа-підприємець з 05 липня 2002 року, що унеможливлює отримання допомоги по безробіттю. Саме тому відповідачу було запропоновано повернути зазначені кошти, однак, цю вимогу він залишив поза увагою, а тому їх слід стягнути з нього в примусовому порядку.

Представник позивача в судовому засіданні вказані вимоги підтримала та просила їх задовольнити, з мотивів, викладених у позові. Також вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, повторно, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки. Заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. За наявності згоди представника позивача, суд приходить до переконання про необхідність ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши та оцінивши зібрані докази у справі, суд вважає, що позов слід задовольнити із наступних підстав.

10 січня 2005 року відповідач звернувся з заявою до ОСОБА_1 міського центру зайнятості про надання статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю відповідно до Законів України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в якій вказав, що ознайомлений з правами та обов'язками, передбаченими даними законами, в тому числі повідомивши, що не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності.

17 січня 2005 року відповідачу надано статус безробітного і розпочато виплату допомоги по безробіттю, котру припинено виплачувати 03 березня 2005 року. Вказані відомості підтверджуються копією витягу із наказів про прийняті рішення по особі ОСОБА_2 від 01 березня 2017 року ПК № 11000002.

Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із частиною першою статті 7 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю.

Відповідно до протоколу № 2 від 20 січня 2017 року, на засіданні комісії з розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості, вирішено провести звірку інформації безпосередньо у державного реєстратора по безробітному ОСОБА_2 та по результатах прийняти відповідне рішення.

23 січня 2017 року директором, головою комісії з припинення юридичної особи ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості винесено наказ № 13 «Д» про розслідування страхових випадків, відповідно до якого начальнику відділу взаємодії з роботодавцями ОСОБА_3 забезпечено перевірку факту реєстрації як субєкта підприємницької діяльності ОСОБА_2

Як вбачається з акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» № 31 від 24 січня 2017 року, перевіркою встановлено, що ОСОБА_2 приховав відомості про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 05 липня 2002 року.

Відповідно до п. 2 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» вільно обрана зайнятість - реалізація права громадянина вільно обирати вид діяльності, не заборонений законом (зокрема такий, що не пов'язаний з виконанням оплачуваної роботи), а також професію та місце роботи відповідно до своїх здібностей і потреб.

Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України «Про зайнятість населення» зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про зайнятість населення», реєстрація безробітного припиняється у разі зайнятості особи.

Таким чином, відповідач був зобов'язаний проінформувати про факт реєстрації його як субєкта підприємницької діяльності, яким знехтував.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Згідно п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13 лютого 2009 року N 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України від 13 лютого 2009 року N 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за N 232/16248, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг.

Отже, ОСОБА_2 перебував на обліку в ОСОБА_1 міському центрі зайнятості як безробітний з 17 січня по 03 березня 2005 року і одержав допомогу по безробіттю на суму 457,52 грн., що підтверджується довідкою № 565 від 07 червня 2017 року та одночасно був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 05 липня 2002 року.

Відповідно до наказу ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості № 41 «Д» від 01 березня 2017 року прийнято рішення про повернення коштів за період виплати з 17 січня 2005 року по 03 березня 2005 року в розмірі 457,52 грн. Повідомлення про повернення коштів у вказаній сумі разом з копією зазначеного наказу направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У добровільному порядку відповідач не повернув дані кошти, чим порушив права позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з нього вказаного обєму допомоги по безробіттю.

Крім того, в силу вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути 1'600 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213, 215, 224-228 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 міськрайонного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю на суму 457 (чотириста пятдесят сім) грн. 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1'600 (одну тисячу шістсот) грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за умови подачі відповідачем заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддяОСОБА_4