Справа № 152/1301/17
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 вересня 2017 року м. Шаргород

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - Войнаровського І.В.,

за участі:

секретаря - Палій М.Д.,

представника

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, в інтересах якої діє ОСОБА_1 до Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, третя особа - Головне обласне управління Держгеокадастру у Вінницькій області,

у с т а н о в и в:

У серпні 2017 року до суду звернулася ОСОБА_2 (далі - позивач) з позовом до Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_3. Після її смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема із права на приватизації земельної частки (паю) площею 2 умовних кадастрових гектара, розташоване на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, яке належало спадкодавцю на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серія НОМЕР_1 від 27 травня 1997 року.

Позивач є єдиним спадкоємцем зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, так як є онукою померлої. Позивач спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв, що відповідало вимогам чинного на час відкриття спадщини законодавства.

Під час підготовки документів для оформлення спадкових прав, виявлено відсутність правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) та те, що існує розбіжність у довідці, виданій відділом Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області про сертифікат про право на земельну частку (пай) та відомості про смерть спадкодавця у зв'язку з чим нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), про що виніс постанову.

З огляду на викладене, позивач просить установити юридичний факт, а саме, що ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області належав сертифікат на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_4 та визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року її баби ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і належала на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені у ньому, просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте від Зведенівського сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують.

Представник третьої особи - Головного обласного управління Держгеокадастру у Вінницькій області у судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши думку представника позивача, показання свідків, розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 виданого повторно 17 квітня 2015 року (а.с. 15).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну частку (пай) площею 2 умовних кадастрових гектарах, розташовану на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із листа Відділу Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області від 18 листопада 2015 року № 31-28-99.2-202/15-15, згідно із яким ОСОБА_4 виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, серії НОМЕР_1, зареєстрований 21 серпня 1997 року за № 836 на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації Вінницької області від 27 травня 1997 року (а.с. 18).

Згідно положень ЦК УРСР у редакції 1963 року, позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги по закону, так як є її онукою, оскільки її батько помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 серії НОМЕР_4 (а.с. 14), свідоцтвом про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 (а.с. 13), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а.с. 11), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища НОМЕР_6 від 09 квітн 2015 року (а.с. 12), копією паспорта позивача (а.с. 6, 7).

З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), яка розташована у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області, позивач звернулася до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 13/02-31 від 28 січня 2016 року (а.с. 24).

Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну частку (пай), та те, що існує розбіжність у довідці, виданій відділом Держгеокадастру у Шаргородському районі Вінницької області про сертифікат про право на земельну частку (пай) та відомості про смерть спадкодавця, а саме те, що сертифікат був виданий на ім'я ОСОБА_4, а в свідоцтві про смерть остання значиться як ОСОБА_3.

Вказаний факт належності ОСОБА_3 сертифіката на право на земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які в сукупності показали, що знали померлу, інших осіб в селі з подібним прізвищем, іменем та по-батькові не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Установлення цього факту має для ОСОБА_2 юридичне значення, оскільки дасть можливість оформити спадщину.

Що стосується визнання права на земельну частку (пай), то вказаним обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, які з огляду на те, що спадщина відкрилась та була прийнята до 01 січня 2004 року регулюються нормамиЦивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі -ЦК УРСР).

Зазначене відповідає пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі - ЦК України) та узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловленою у пункті 1 інформаційного листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року.

Так, згідно з частиною першої статті 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (стаття 525 ЦК УРСР).

Згідно ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка б належала спадкоємцеві за законом їх померлому родителю.

Статтею 548 ЦК УРСР передбачено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до статті 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК УРСР, суд вважає, що позивач є спадкоємцем по закону після смерті ОСОБА_3, оскільки вона вступила в фактичне володіння та управління спадковим майном, а саме розпорядилась речами померлої з 14 вересня 1999 року, що підтверджується довідкою Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 903 від 17 листопада 2015 року (а.с. 16).

Водночас, оформити у спадщину земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, розташовану у с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність у неї правовстановлюючого документа.

Проте, у матеріалах справи є докази того, що зазначена вище земельна частка (пай) належала на праві власності ОСОБА_3

Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по закону після смерті ОСОБА_3

Проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай) площею 2 умовних кадастрових гектара ділянку, розташовану на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивач не може, через втрату правовстановлюючого документа.

Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України.

Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами його право отримати у спадщину право на земельну частку (пай) площею 2 умовних кадастрових гектара, розташовану на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3, що належало останній на підставі сертифіката, який було втрачено.

Окрім того, на переконання суду, спосіб захисту порушеного права, обраний позивачем, передбачений законом, а тому, позов слід задовольнити.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 57-60, 212-215, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Установити юридичний факт, що відповідно до книги реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай), ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в с. Зведенівка Шаргородського району Вінницької області, на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, зареєстрованого 21 серпня 1997 року за № 836, належало право на земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і виділена на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації № 121 від 27 травня 1997 року.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_3 право на земельну частку (пай), площею 2 умовних кадастрових гектара, яка знаходиться на території Зведенівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області і належала її на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії НОМЕР_7, зареєстрованого 21 серпня 1997 року за № 836 і була виділена на підставі рішення Шаргородської районної державної адміністрації № 121 від 27 травня 1997 року.

Згідно зі статтями 223, 294, 296 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В. Войнаровський