Справа № 683/2393/16-ц
23 лютого 2017 року Старокостянтинівський районний суд
Хмельницької області
головуючої судді Завадської О.П.
при секретарі Васічевій О.В.
позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
В вересні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою вул. Залізнична, 17 в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником домоволодіння № 17 по вул. Залізнична, в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується договором купівлі-продажу № 345 від 26 лютого 2015 року та договором дарування № 343 від 26 лютого 2015 року. У вказаному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який з листопада 2012 року не проживає у будинку, ним не користується та не бере участі у витратах на утримання будинку, оплаті комунальних послуг. Реєстрація ОСОБА_2 в будинку є перешкодою для оформлення субсидії. В позасудовому порядку відповідач не бажає вирішити дане питання, а тому позивач звернувся до суду.
Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та обставини, заявлені на їх обґрунтування. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних в справі доказів.
Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.
Протокольною ухвалою від 23 лютого 2017 року суд постановив заочний розгляд справи.
Заслухавши пояснення позивача, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне.
Судом встановлено, що згідно даних договору купівлі-продажу, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу за р. № 345 від 26 лютого 2015 року, та договором дарування, посвідченого ОСОБА_3, приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу за р. № 343 від 26 лютого 2015 року, позивач ОСОБА_1, являється власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Залізнична, 17 в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ( витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відповідно № 34194885 та № 34183022 від 26 лютого 2015 року).
Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області від 26 вересня 2016 року № 1866 та даних домової книги, оглянутої в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 листопада 2012 року по даний час згідно запису погосподарської книги сільської ради.
За змістом акта депутата Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_4, складеного 26 вересня 2016 року з участю позивача ОСОБА_1, сусідів ОСОБА_5 та ОСОБА_6, відповідач хоч зареєстрований у вказаному будинку, але з часу реєстрації не проживає в ньому.
Вказані обставини в судовому засідання підтвердили також свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вказавши, що у дійсності відповідач ОСОБА_2, з часу реєстрації не проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул. Залізнична, 17 в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області, ним не користується.
Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
У відповідності до ст. 156 ч. 1 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім»ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За змістом ст. ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку.
Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, останній не проживає та не користується заявленим будинком вже більше трьох років, суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 17 по вул. Залізнична в с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області.
При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 59, 60, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, на підставі частин 1 і 4 статті 41 Конституції України, ст. ст. 316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 150, 155, 156 ЖК України, ст. ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - житловим будинком по вул. Залізничній, 17 с. Григорівка Старокостянтинівського району Хмельницької області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницького області через Старокостянтинівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня ухвалення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя