Справа № 171/2133/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 січня 2017 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Хоруженко Н.В.,

за участю секретаря - Десятникової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Апостолове Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконкому Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

07.12.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 20 вересня 201 5 року померла його бабуся ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Апостолівський район м. Апостолове вул. Осипенко № 65 (до перенумерації Осипенко № 47). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті бабусі, інших осіб які б претендували чи прийняли спадщину немає. 24.03.2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Апостолівського нотаріального округу ОСОБА_3 із заявою про видачу Свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 На підтвердження права власності на спадкове майно, а саме: 4/13 часток у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами та 9/13 часток у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, позивачем надано оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку на ім'я ОСОБА_4 (4/13 частки у праві власності), оригінал Свідоцтва про право на спадщину видане на ім'я ОСОБА_5. Приватним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом через те, що ОСОБА_5 шляхом спільного проживання з її дідусем - ОСОБА_6 фактично прийняла спадщину (4/13 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами), але за життя не отримала документів на спадкове майно через відсутність такої необхідності та похилий вік та не стала титульним власником. Відповідно до постанови нотаріуса від 01.04.2016 року у видачі Свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, у зв'язку з розбіжністю у написанні прізвища його дідуся «Бєгун» у Свідоцтві про його смерть та написанні його прізвища у правовстановлюючому документі (Договір купівлі продажу від 02 січня 1959 року), його прізвище набувача зазначено «Бігун». Крім того через невідповідність нумерації житлового будинку у двох правовстановлюючих документах (Осипенко 47 та Осипенко 65) позивач взагалі не може реалізувати свої спадкові права в позасудовому порядку,тому на підставі вказаного просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача виконкому Апостолівської міської ради Апостолівського району Дніпропетровської областів судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 01.11.2004 року помер ОСОБА_7, про що в книзі реєстрації смерті зроблений відповідний актовий запис за № 242 (а.с. 8).

20.09.2015 року померла ОСОБА_2, про що в книзі реєстрації смерті зроблений відповідний актовий запис за № 272 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина до складу якої увійшов житловий будинок з відповідними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область Апостолівський район, м. Апостолове, вул. Осипенко, 65 (до перенумерації Осипенко № 47) (а.с. 12).

Факт того, що позивач є онуком померлої ОСОБА_2, підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серії ГД № 159874 від 23.01.1958 року, в якому зазначено, що 03.02.1957 року народився ОСОБА_8, батьками якого вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_2 та свідоцтвом про народження серії ІІІ-КИ № 435297 від 29.08.1981 року, де вказано, що 18.06.1981 народився ОСОБА_1, батьками якого вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_8 (а.с. 7).

З копії спадкової справи № 20/2016, направленої приватним нотаріусом ОСОБА_3, встановлено, що 24.03.2016 року позивач подав заяву до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, померлої 20.09.2015 року.

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1258 Цивільного кодексу України cпадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч.1 ст.1270, ч.1 ст.1220, ч.3 ст.1268 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Постановою приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 від 01.04.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2, яка померла 20 вересня 2015 року, на 4/13 частки житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, яка належала ОСОБА_9 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою 02.01.1959 року за р. № 3 у зв'язку з розбіжністю у прізвищі чоловіка ОСОБА_2 ОСОБА_10 та власника вказаного вище майна ОСОБА_9 (а.с. 10).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Факт того, що житловий будинок розташований по вул. Осипенко 65 в м. Апостолове Дніпропетровської області належав ОСОБА_7 та ОСОБА_2 підтверджується тим, що відповідно до запису в домовій книзі у вказаному житловому будинку проживали: первісний власник - ОСОБА_11 та наступні набувачі - ОСОБА_7 та ОСОБА_2.

Судом встановлено, що факт належності та права володіння ОСОБА_2 за її життя вищевказаним будинком ніким не оспорювалось, вона до дня смерті проживала у вказаному житловому будинку.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника входять до складу спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємицею за законом майна померлої ОСОБА_2 До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 входить житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Апостолове Дніпропетровської області Апостолівського район) по вул. Осипенко буд. 65, однак судом встановлено, що ОСОБА_2 за життя не встигла зареєструвати своє право на вищевказаний житловий будинок у встановленому законом порядку. Суд вважає, що право на зазначений житловий будинок увійшло до складу її спадщини, тому суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання за позивачкою права власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за заповітом.

Керуючись ст. ст. 10,11, 60, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_7 Договору купівлі продажу 4/13 часток у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами посвідченого Апостолівською державною нотаріальною конторою 02 січня 1959 року за реєстром № 3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з відповідними господарчими та побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться в м. Апостолове Дніпропетровської області Апостолівського район) по вул. Осипенко, буд. 65, після ОСОБА_2, померлої 20.09.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:ОСОБА_12