Справа № 202/7993/16-ц
Провадження № 2/202/668/2017
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 вересня 2017 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Мороза В.П.

при секретарі: Гевюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «ОСОБА_3 №188», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування акту заборгованості та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року ОСОБА_6 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із зазначеною позовною заявою.

Свою заяву мотивує тим, що він є членом ОСОБА_2 кооперативу «ОСОБА_3 кооператив №188» кожного місяця позивач отримує квитанцію, відповідно до якої сплачує вартість житлово-комунальних послуг. Відповідно до квитанції за оплату житлово-комунальних послуг за лютий 2014 року, у позивача була наявна переплата у розмірі 5 193,33 грн., у квитанції відза жовтень 2015 року сума переплати становила 3 634,34 гривні. Однак, відповідно до квитанції яку позивач отримав для оплати житлово-комунальних послуг за листопад 2015 року, сума переплати становила 290,80 грн.

Позивач просить суд скасувати акт заборгованості який був виданий відповідачем від 20.10.2016 року про заборгованість по квартплаті ОСОБА_1

Стягнути з Відповідача голови кооперативу «ОКЖБК 188» ОСОБА_4 на користь позивача заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача судовий збір у розмірі 640 грн.

Стягнути з відповідача інші судові витрати в сумі 2900,00 гривень.

У судовому засідання позивач підтримав позовну заяву та просив її задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні позову.

26 липня 2017 року від ОСОБА_7 надійшли письмові заперечення проти позовних вимог.

Відповідно ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні указаних фактів досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів (ст. 179 ЦПК України).

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, суд повинен всебічно і повно з'ясувати усі обставини, що складають предмет доказування, дослідити кожен доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (ст. ст. 58, 59 ЦПК України), окремо та всі докази у їх сукупності у порядку, передбаченому ст. ст. 185, 187, 189, 212 ЦПК України, що відображається у судовому рішенні. Відхилення того чи іншого доказу, перевагу одного доказу над іншим має бути мотивованим.

Судом встановлено, що позивач є наймачем квартири АДРЕСА_1 та членом ОСОБА_2 кооперативу «ОСОБА_3 кооператив № 188»

Відповідно до Постанови пленуму Вреховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» Судам слід мати на увазі, що правильним і своєчасним розглядом справ цієї категорії вони покликані сприяти посиленню гарантій житлових прав і виконанню обов'язків членів ЖБК, охороні законних інтересів ЖБК, зміцненню законності в їх діяльності.

Виходячи з правил ст.24 ЦПК України, судам підвідомчі спори між ЖБК та їх членами чи іншими громадянами.

Судам підвідомчі, зокрема, спори за позовами членів ЖБК:

- про надання в користування визначеної відповідно до п.4 Примірного статуту ЖБК квартири (і в разі скасування рішення про це), про відмову виконкому місцевої ОСОБА_7 видати ордер на цю квартиру;

- про відмову у наданні звільненої у будинку ЖБК квартири членові цього кооперативу, який потребує поліпшення житлових умов і користується переважним правом на її одержання відповідно до ст.142 ЖК України, пунктів 32, 34, 35 Примірного статуту ЖБК;

- про відмову у переважному праві на надання членові кооперативу кімнати, що звільнилася у квартирі, в якій він проживає (ст.142 ЖК України ( 5464-10 ), пункти 33, 35 Примірного статуту ЖБК);

- про виключення з ЖБК (ст.147 ЖК України, п.50 Примірного статуту ЖБК);

- про відмову (при неповній сплаті пайового внеску) правління ЖБК у згоді на здачу жилого приміщення в найом,

загальних зборів членів ЖБК - у передачі паю членові сім'ї, в обміні жилими приміщеннями між членами того самого ЖБК, виконкому місцевої ОСОБА_7 - у видачі ордерів на обмін жилих приміщень, а також про примусовий обмін жилого приміщення, якщо між членом кооперативу, який не повністю сплатив пайовий внесок, і членами його сім'ї не досягнуто згоди про обмін (статті 143, 144 ЖК України, пункти 31, 36, 38, 39, 41 Примірного статуту ЖБК);

- про стягнення з кооперативу вартості проведеного ремонту у випадках, передбачених підпунктом 4 п.30 Примірного статуту ЖБК, стягнення сум, що виплачені зайво у рахунок паєнагромадження, оспорювання виконавчого напису нотаріального органу за простроченими платежами (ч.5 ст.285 ЦПК України)

- про виділ члену кооперативу, який повністю сплатив пайовий внесок (члену його сім'ї, за яким визнано права на частину паєнагромадження) частки із спільної власності у вигляді ізольованих приміщень.

Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Однак, обраний позивачем спосіб захисту, на його думку порушеного права, не відповідає положенню ст. 16 ЦК України

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60,61, 159, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «ОСОБА_3 №188», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування акту заборгованості та стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз