Справа № 315/1278/16-ц
Номер провадження № 2/315/53/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2017 року Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Яроша С.О.

при секретарі: Прістенській Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

13.12.2016 року до суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В позові позивач посилався на те, що 21.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та відповідачем укладено комплексний договір №1/1884804, відповідно п.1.1-1.3.2 якого банк надає відповідачу кредит у сумі 41600 грн. строком на 36 місяців - з 21.03.2014 року по 20.03.2017 року на споживчі потреби під 11 % річних та комісійну винагороду у розмірі 1,80 % в місяць від суми кредиту, відповідно до п.2.6 договору банк має право в будь-який час відступати всі або частину своїх прав та вигод за цим договором третій особі, 31.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та ТОВ Купер Прайс було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становила 39894,52 грн., 02.04.2014 року між ТОВ Купер Прайс та ТОВ Українська боргова компанія було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становила 39894,52 грн., 30.12.2015 року між ТОВ Українська боргова компанія та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становила 39894,52 грн., про зміну кредитора відповідачу було направлено повідомлення, факт виконання зобов`язання банком підтверджується випискою з рахунку від 21.03.2014 року, позивач посилався на ст.ст. 512, 514, 1048, 1050, 1054 ЦК України вважаючи, що відповідачем не виконується зобов`язання, передбачене договором, а тому відповідно до п.3.1 кредитного договору, яка передбачає, що при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить за період з 30.12.2015 року по 22.11.2016 року в сумі 13133,49 грн., відповідно до п.3.2 договору при несвоєчасному поверненні кредиту та/або відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору штраф у розмірі 1% від суми кредиту, визначеного у п.1.1, що становить 416 грн., відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а саме за період з лютого 2015 року по жовтень 2016 року, що становить 20767,73 грн., крім того, вважає, що відповідно до ст.625 ЦК України боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних за період з 09.02.2015 року по 22.11.2016 року в сумі 2141,19 грн., загальна сума заборгованості становить 76352,93 грн., вважає, що заходи відповідальності за порушення грошового зобовязання та неустойка є різними правовими інститутами, обмеження можливості одночасного застосування яких законом не встановлена і це підтверджене правовою позицією Верховного Суду України в постановах від 06.06.2012 року у справі №6-49цс12 та від 30.10.2013 року у справі №6-59цс13, прохали стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 76352,93 грн. та суму сплаченого судового збору в сумі 1378 грн.

10.02.2017 року до суду звернувся представник позивача з клопотанням про розгляд справи у відсутність представника, не заперечував проти заочного розгляду справи судом.

Позивач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, не заперечував проти заочного розгляду справи судом.

Відповідач позов визнав повністю, суду пояснивши, що отримавши кредит він сплачував декілька місяців, поки була робота, а потім він звільнився і перестав повертати кредит, на теперішній час він працює і обіцяє повернути кредит.

Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, вважає встановленими наступні обставини:

21.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та відповідачем укладено комплексний договір №1/1884804, відповідно п.1.1-1.3.2 якого банк надає відповідачу кредит у сумі 41600 грн. строком на 36 місяців - з 21.03.2014 року по 20.03.2017 року на споживчі потреби під 11 % річних та комісійну винагороду у розмірі 1,80 % в місяць від суми кредиту, що підтверджується його копією (а.с.7-9).

Відповідно до п.2.2 умов договору та графіку погашення заборгованості за кредитним договором відповідач кредит повертає щомісячним платежами до 21 числа поточного місяця в розмірі 2110,73 грн., яка складається з суми кредиту, що має бути погашена, суми процентів, що має бути погашена та суми комісії, яка може бути погашена (а.с.8).

Відповідач отримав кредит в сумі 41600 грн., що підтверджується випискою з рахунку від 21.03.2014 року.

Відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту щомісячними платежами, відсотків за його користування та пені, що підтверджується поясненнями відповідача та розрахунком заборгованості.

Відповідно до п.2.6 договору банк має право в будь-який час відступати всі або частину своїх прав та вигод за цим договором третій особі.

31.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та ТОВ Купер Прайс було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором станом на 09.02.2015 року становила 39894,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту в сумі 35579,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1517,13 грн., заборгованість по комісії в сумі 2797,47 грн.

02.04.2014 року між ТОВ Купер Прайс та ТОВ Українська боргова компанія було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становила 39894,52 грн.

30.12.2015 року між ТОВ Українська боргова компанія та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія було укладено договір відступлення права вимоги за кредитним договором, заборгованість перед новим кредитором становила 39894,52 грн.

15.11.2016 року ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія направило відповідачу повідомлення про відступлення прав вимог (а.с.29).

На момент розгляду справи судом відповідач заборгованість не погасив.

Суд, задовольняючи позов частково, виходить з наступного:

Між сторонами склалися правовідносини по договору позики, які регулюються параграфом 1 Позика та параграфом 2 Кредит Цивільного кодексу України та умовами укладеного 21.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та відповідачем комплексного договору №1/1884804, умовами укладеного 31.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та ТОВ Купер Прайс договору відступлення прав вимоги №03/14-III, умовами укладеного 02.04.2014 року між ТОВ Купер Прайс та ТОВ Українська боргова компанія договору відступлення прав вимоги №14/УБК-14, та умовами укладеного 30.12.2015 року між ТОВ Українська боргова компанія та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія договору відступлення прав вимог №30/12-ФК_У, а також Главою 47 Поняття зобов`язання. Сторони зобов`язання Розділу 1 Книги П'ятої Цивільного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Судом встановлено, що підставою виникнення прав та обов`язків сторін є комплексний договір №1/1884804 від 21.03.2014 року укладений між ПАТ Креді ОСОБА_2 та відповідачем, укладений 31.03.2014 року між ПАТ Креді ОСОБА_2 та ТОВ Купер Прайс договір відступлення прав вимоги №03/14-III, укладений 02.04.2014 року між ТОВ Купер Прайс та ТОВ Українська боргова компанія договір відступлення прав вимоги №14/УБК-14, укладений 30.12.2015 року між ТОВ Українська боргова компанія та ТОВ Фінансова компанія Довіра та Гарантія договір відступлення прав вимог №30/12-ФК_У.

Відповідно до п.2.2 умов договору та графіку погашення заборгованості за кредитним договором відповідач кредит повертає щомісячним платежами до 21 числа поточного місяця в розмірі 2110,73 грн., яка складається з суми кредиту, що має бути погашена, суми процентів, що має бути погашена та суми комісії, яка може бути погашена (а.с.8).

Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує відповідно до п.1.3.1. Договору процентну винагороду щомісячно у розмірі 11 % річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за Договором.

Відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує відповідно до п.1.3.2 договору комісійну винагороду щомісячно за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1,80 % в місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1 Договору.

Таким чином, визначено обов`язок відповідача за комплексним договором №1/1884804 від 21.03.2014 року укладеним між ПАТ Креді ОСОБА_2 та відповідачем.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 п.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється в тій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.518 ЦК України боржник має право висунути проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Судом встановлено, що відповідач зобов`язаний згідно умов кредитного договору погашати заборгованість перед банком по наданим кредитам, процентам та комісії щомісячними платежами, порушив зобов`язання по його поверненню частинами, процентів та комісії, так як сплачував їх несвоєчасно і не в повному розмірі, чим допустив неналежне виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, процентів та комісії.

Заборгованість станом на 09.02.2015 року становила 39894,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту в сумі 35579,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1517,13 грн., заборгованість по комісії в сумі 2797,47 грн.

Позивач як новий кредитор набув право вимоги за комплексним договором №1/1884804 від 21.03.2014 року, в тому числі і право вимоги на стягнення заборгованості станом на 09.02.2015 року, яка становила 39894,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту в сумі 35579,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1517,13 грн., заборгованість по комісії в сумі 2797,47 грн.

Відповідно до ч.1 п.3, 4 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.

Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.8 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків або інші способи відшкодування майнової шкоди.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач як новий кредитор внаслідок відступлення первісного кредитора від права грошової вимоги до відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором на підставі правочинів: договорів відступлення права вимоги, укладених в письмовій формі, яка відповідає формі кредитного договору, до якого перейшло право грошової вимоги до відповідача про погашення заборгованості за кредитним договором з позовом за захистом свого порушеного майнового права, передбаченого кредитним договором, шляхом відшкодування збитків в зв`язку з тим, що відповідач як позичальник неналежним чином виконав свій обов`язок щодо повернення позики, процентів та комісії, неустойки у вигляді пені та штрафу, боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.

Суд доходить висновку, що майнове право позивача, передбачене кредитним договором: повернення позики, процентів та неустойки у вигляді пені та штрафу, порушене відповідачем внаслідок його неналежного виконання обов'язку, передбаченого кредитним договором, підлягає захисту судом способом відшкодування збитків у виді повернення кредиту, процентів та неустойки у вигляді пені та штрафу, боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Однак суд, погоджуючись з правильністю розрахунку штрафу в сумі 416 грн., розрахунком суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 20767,73 грн., не згоден з розрахунком розміру неустойки у вигляді пені відповідно до п.3.1 договору, так як позивач мав право на повернення кредиту щомісячними платежами до 21 числа поточного місяця в розмірі 2110,73 грн., яка складається з суми кредиту, що має бути погашена, суми процентів, що має бути погашена та суми комісії, яка може бути погашена, а тому розмір пені повинен бути визначений наступним чином: за січень 2016 року за 10 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 22 %, до 31.01.2016 року становить 481 грн., за лютий 2016 року за 7 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 22 %, до 28.02.2016 року становить 336,70 грн., за березень 2016 року за 10 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 22 %, до 31.03.2016 року становить 481 грн., за квітень 2016 року за 9 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 22 %, до 30.04.2016 року становить 373,86 грн., за травень 2016 року за 10 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 19 %, до 31.05.2016 року становить 393,50 грн., за червень 2016 року за 9 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 18 %, до 30.06.2016 року становить 354,15 грн., за липень 2016 року за 10 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 16,50 %, до 31.07.2016 року становить 360,3 грн., за серпень 2016 року за 9 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 15,5 %, до 31.08.2016 року становить 304,65 грн., за вересень 2016 року за 10 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 15 %, до 30.09.2016 року становить 338,50 грн., за жовтень 2016 року за 9 днів прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 14 %, до 31.10.2016 року становить 294,84 грн., за листопад 2016 року за 1 день прострочки поточного платежу від суми заборгованості 39894,52 грн. в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що становить 14 %, до 22.11.2016 року становить 30,60 грн., а всього 3749,10 грн.

Загальна сумка позовних вимог, яка підлягає стягненню з відповідача становить: 39894,52 грн. + 416 грн. + 20767,73 грн. + 3749,10 грн. = 64827,35 грн.

Суд, відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення боргу з урахуванням 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, виходить з того, що ч.2 ст.625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання і вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, тоді як відповідно до п.1.3 договору за користування кредитом позичальник сплачує відповідно до п.1.3.1. Договору процентну винагороду щомісячно у розмірі 11% річних за користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту до повного погашення заборгованості за Договором, і виключає стягнення боргу з урахуванням 3% річних за прострочення грошового зобов`язання, так як договір визначає плату за користування кредитом у розмірі 11% річних відповідно до ст.536 ЦК України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 року №6-49цс12, яка полягає в тому, що зобов`язання страховика про виплату страхувальника страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі якого невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч.2 ст.625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України з огляду на те, що у справі, яка розглядається судом договором визначена плата за користування кредитом відповідно до ст.536 ЦК України, що виключає можливість застосування ч.2 ст.625 ЦК України.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на правову позицію, яка викладена в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 року №6-59цс13, яка полягає в тому, що закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги правова норма щодо відповідності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від зміцнення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання з огляду на те, що у справі, яка розглядається судом, договором визначена плата за користування кредитом відповідно до ст.536 ЦК України, що виключає можливість застосування ч.2 ст.625 ЦК України.

А тому позов підлягає задоволенню в тій частині, що грунтується на законі, підтвердженій встановленими обставинами та перевіреній наданими і дослідженими судом доказами.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Так як рішення ухвалено на користь позивача, то понесені ним і документально підтверджені витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн., підлягають стягненню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 8-11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 22, 512, 526, 536, 546, 549, 550, 610-612, 625, 629, 1048-1055 ЦК України, п.п. 1.1-1.3.2, 2.2, 2.6, 3.1, 3.2 комплексного договору №1/1884804 від 21.03.2014 року, умовами договору відступлення права вимоги №30/12-ФКУ від 30.12.2015 року, додатком №1 до договору, договором відступлення права вимоги №14/УБК-14 від 02.04.2014 року, додатком №1,6 до договору, умовами відступлення права вимоги №03/14-III від 31.03.2014 року, додатком № 1,6 до договору суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія п/р № 8901 в ПАТ Альфа Банк МФО 300346 заборгованість по комплексному договору № 1/1884804, укладеного 21.03.2014 року між Публічним Акціонерним Товариством Креді ОСОБА_2 та ОСОБА_1, станом на 09.02.2015 року в сумі 39894,52 грн., з якої заборгованість за тілом кредиту в сумі 35579,92 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1517,13 грн., заборгованість по комісії в сумі 2797,47 грн., заборгованість по пені за неналежне виконання зобовязання в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми поточного платежу за кожний день прострочення відповідно до п.3.1 договору за період з 30.12.2015 року по 22.11.2016 року в сумі 3749,10 грн., штраф в розмірі 1 % від суми невиконаного зобов`язання відповідно до п.1.1 та п.3.2 договору в сумі 416 грн., інфляція за весь час прострочення за період з 09.02.2015 року по 22.11.2016 року в сумі 20767,73 грн., а також витрати на сплату судового збору в сумі 1378 грн., а всього 66205,35 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

З рішенням в повному обсязі особи, які беруть участь у справі, можуть ознайомитися 14 лютого 2017 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення, а особою, яка була відсутня в судовому засіданні, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Ярош С.О.