У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2017 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Готра Т.Ю.Куштан Б.П.,

при секретарі: Чучка Н.В.,

за участю представника апелянта - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, державного реєстратора Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, державного реєстратора Реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області, відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень виконавчого комітету Ужгородської міської ради про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2, подала апеляційну скаргу, якою просить скасувати ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року про відмову у відкриття провадження, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання щодо відкриття провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Як вбачається зі змісту ухвали суду, підставою для відмови у відкритті провадження у справі було те, що спори, які виникають із приводу дій чи бездіяльності державного реєстратора, нотаріуса підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Апелянт стверджує, що поданий нею позов слід розглядати в порядку цивільного судочинства, оскільки спірні правовідносини випливають із реалізації прав та обов'язків суб'єктів права спільної часткової власності.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 р. № 3, Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону_України від 1 липня 2004 року № 1952-ІV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 КАС юрисдикція адміністративних поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Враховуючи те, що у даній справі спірні правовідносини випливають із реалізації прав та обов'язків суб'єктів права спільної часткової власності, які виникають із ст.364 Цивільного кодексу України, а спір пов'язаний із захистом цивільних прав позивача у зв'язку із невиконанням відповідачами вимог рішення суду про виділ часки у спільній частковій власності в частині проведення будівельних робіт щодо реалізації розподілу майна, можна стверджувати,_що даний спір не є публічно-правовим, а випливає з цивільних відносин по виділенню частки із спільної часткової власності і має вирішуватися судом за правилами ЦПК.

Згідно з вимогами ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 113, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 30 вересня 2016 року скасувати, справу направити в суд першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді