АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2017 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Вербової І.М., Головачова Я.В.

при секретарях: Литвиненко Р.С., Куркіній І.В., Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника позивача Сенчук С.В.

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, надання права на вчинення певних дій щодо предмета застави та витребування майна,-

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», поданою представником Мухою Павлом Валерієвичем

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016року

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016року відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, надання права на вчинення певних дій щодо предмета застави та витребування майна.

Не погоджуючись із рішенням, ТОВ «Кредекс Фінанс» через свого представника, подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи, не дослідження доказів які мають значення для вирішення справи, невірну оцінку доказів.

Справа №753/21495/15-ц
№ апеляційного провадження № 22-ц/796/1465/2017
Головуючий у суді першої інстанції: С.М. Сухомлінов
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д. Поливач
В обґрунтування зазначено, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку щодо недоведеності Товариством заявлених позовних вимог, обмежившись посиланням на відсутність первісних даних та інших документів для встановлення обставин даної справи, визнавши при цьому нотаріально посвідчену копію договору факторингу фальшивим доказом. Зазначаючи про недоведеність права вимоги заборгованості за неналежне виконання умов кредитного зобов'язання у Товариства до ОСОБА_4, суд першої інстанції не взяв до уваги та не дослідив доданий до позовної заяви витяг з договору факторингу № 05/12, який містив усю необхідну інформацію щодо відступлення права вимоги, акт приймання - передачі права вимоги за кредитами, розрахунок заборгованості, витяг з реєстру боржників. Визнаючи нотаріально посвідчену копію договору факторингу фальшивим доказом, судом першої інстанції не було враховано вимог, передбачених ст. 204 ЦК України.

Вважає безпідставною відмову суду у задоволенні позовних вимог при наявності всіх належних та допустимих доказів у справі, наданих ТОВ «Кредекс Фінанс», а тому просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Представник позивача Сенчук С.В. у суді апеляційної інстанції підтримала подану апеляційну скаргу, просила її задовольнити з викладених підстав.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено.

Згідно вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення суду, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходи з того, що позивачем необґрунтовано та не доведено права вимоги до відповідача.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, що 03.10.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу за № 0, відповідно до умов якого ОСОБА_4 отримала кредит в сумі 34930,00 доларів США для придбання автомобіля та взяла на себе зобов'язання повернути наданий кредит у повному обсязі до 05.10.2015 року зі сплатою 10, 50 % річних за користування кредитом.

З метою забезпечення виконання своїх грошових зобов'язань за договором № 0 від 03.10.2008 року ОСОБА_4 передала у заставу АКІБ «УкрСиббанк» автомобіль «Ssang Yong Rexton», д.н.з. НОМЕР_1, який належить їй на праві власності на підставі договору купівлі - продажу № 54/10/08/ Г-Н від 02.10.2008 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № 407647 виданого 02.10.2008 року.

Згідно застави Договору вартість заставленого автомобіля за домовленістю сторін складала 200135, 00 грн.

Рішенням загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк» у зв'язку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України «Про акціонерні товариства» змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (ПАТ «УкрСиббанк»).

Як вбачається, ПАТ «УкрСиббанк». свої зобов'язання виконав належним чином, надавши кредитні кошти, однак ОСОБА_4 свої зобов'язання належним чином не виконує, у зв'язку з чим станом на 22.10.2015 року у неї виникла заборгованість у розмірі 416805,64 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 246328,58 грн, заборгованості за відсоткам 168380,39 грн., пені 2096,67 грн.

Разом з тим, із матеріалів справи також вбачається, що 20 квітня 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір факторингу № 05/12 за умовами якого, ПАТ «УкрСиббанк» передав ТОВ «Кредекс Фінанс» своє право вимоги до ОСОБА_4 за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 03.10.2008 року.

Відповідно до п.2.1 Договору факторингу клієнт зобов'язується відступити фактору права вимоги за кредитами, а фактор зобов'язується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх і сплатити ціну продажу, передбачену цим договором.

Відповідно до п.2.2 Договору факторингу у дату передачі, всі права (включаючи права, що виникають на підставі договорів забезпечення) стосовно заборгованості передаються фактору. 14.05.2012 року між сторонами договору факторингу було укладено Акт приймання - передачі.

Відповідно до п.1 ч.1ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статті 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникли зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо замни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

У випадках, коли предметом застави є нерухоме майно, космічні об'єкти, транспортні засоби, що підлягають державній реєстрації, договір застави повинен бути нотаріально посвідчений на підставі відповідних правовстановлюючих документів(ч.2 ст.13 Закону України «Про заставу», в редакції чинній на час укладення договору факторингу).

Згідно зі ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного - законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Так, колегією суддів встановлено, що 03.10.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено кредитно - заставний договір, останнью у заставу банку переданотранспортний засіб - автомобіль «Ssang Yong Rexton», д.н.з. НОМЕР_1. На час укладення договору діючим законодавством, зокрема, ч.2 ст.13 Закону України «Про заставу», не передбачалося нотаріальне посвідчення такого договору.

На момент укладення між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» договору факторингу 20.04.2012 року діяв закон, яким передбачалося нотаріальне посвідчення договору застави.

Разом з тим, укладений 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс» договір факторингу № 05/12 щодо передачі права вимоги за кредитно- заставним договором№0 від 03.10.2008 рокув частині передачі права за забезпечувальним зобов'язанням нотаріально посвідчений не був.

За таких обставин, оскільки договір факторингу, укладений 20.04.2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» і ТОВ «Кредекс Фінанс», не посвідчений нотаріально, колегія суддів вважає, що ТОВ «Кредекс Фінанс» не набуло у встановленому законом порядку права вимоги за забезпечувальним зобов'язанням, зокрема, права звернення стягнення на предмет застави.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції перевіряючи доводи позовної заяви, допустив однобічність та неповноту судового розгляду, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного обґрунтування висновків суду про відмову у задоволенні позову.А тому дане рішення, у відповідності до положень ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кредекс Фінанс» з наведених підстав.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, 309, 310, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», подану представником Мухою Павлом Валерієвичем, задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 31 березня 2016року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» відмовити у задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: