Справа № 654/2269/17
Провадження №2/654/952/2017
У Х В А Л А

18 серпня 2017 року м. Гола Пристань

Суддя Голопристанського районного суду Херсонської області Ширінська О.Х., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

УСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. Також ОСОБА_2. О.В. була подана до суду заява про забезпечення позову, у якій він зазначив, що 03.12.2009 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено попередній договір про укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до умов якого ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання до 03.12.2014 року укласти з ним договір купівлі продажу 1/2 частини фотомагазину з кафе-бару «Робінзон» літера «А» з літнім майданчиком та підсобним літера «Б», мостінням №1, загальною площею 384,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська, 25/5. Ціна вказаного нерухомого майна, обумовлена у попередньому договорі і становить 159810 гривень, що на момент укладання попереднього договору було еквівалентно 20000 доларів США. 03.12.2009 року позивач передав відповідачу 50000 гривень в рахунок часткової оплати майна, а згодом ще 119857,5 гривень, в рахунок повної оплати вказаного майна. В свою чергу, відповідач не виконала умов попереднього договору та не уклала з позивачем обумовлений договір купівлі-продажу. Оскільки у позові ставиться питання про визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного майна, а позивач вбачає ризик відчуження відповідачем вказаного майна третій особі, він просить забезпечити його позов до ОСОБА_2 шляхом накладення арешту на 1/2 частини фотомагазину з кафе-бару «Робінзон» літера «А» з літнім майданчиком та підсобним літера «Б», мостінням №1, загальною площею 384,7 кв. м., що знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Морська, 25/5.

Дослідивши матеріали заяви та позову з доданими до нього документами, приходжу до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 50ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказами, відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження ризиків, які можуть унеможливити виконання рішення суду, суд не вважає доцільним застосовувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача.

Керуючись ст.ст. 60, 151, 179, 208- 210, 212-215 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.Х. Ширінська