233 № 233/7002/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2017 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Малінова О.С.

за участю секретаря Поварніциної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

29 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись при цьому на наступні обставини.

Відповідно до укладеного договору кредиту №265/6-316 від 08 вересня 2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 10130,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач належним чином виконав своє зобовязання за договором шляхом надання коштів відповідачу. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконує, в звязку з чим утворилася заборгованість станом на 06 жовтня 2015 року, яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 25183,39 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 11953,84 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 11881,66 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 2879,98 грн., загалом в сумі 2446,26 доларів США, або 51897,87 грн. за курсом НБУ на день складання розрахунку. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

У судовому засіданні представник позивача у заяві від 10.07.2017 року уточнив позовні вимоги, посилаючись на ті ж самі підстави, зазначив, що у відповідності до п.4.5, 7.2 Договору кредиту та п.3 Додаткової угоди №1 від 26.06.2009 року до Договору кредиту строк користування кредитом вважається таким, що сплив у разі невиконання обовязків по кредиту біль ніш 90 днів. Тож на момент подання позову суть зобовязання вже була змінена з періодичною на одноразову. Тому просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за договором кредиту в межах строку позовної давності згідно розрахунку в сумі 1661,04 доларів США, або 39577,01 грн. за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку (а.с.102-103).

Представник позивача в судове засідання не зявився, просив в разі неявки в судове засідання проводити розгляд справи у його відсутності (а.с.124).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, а також письмові заперечення, згідно яких позов не визнала у повному обсязі, наполягали на застосуванні судом строку позовної давності до висунутих позовних вимог, так як позивач не обґрунтував причини пропуску строку позовної давності і не надав суду доказів, що підтверджують право на його відновлення (а.с.92-94).

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до укладеного договору №265/6-316 від 08 вересня 2006 року відповідачка отримала кредит у розмірі 10130,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,2% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Крім того, п.1.1 вказаного договору визначено, що погашення здійснюється щомісячними платежами в розмірі 140,69 доларів США, з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості до 07 вересня 2012 року (а.с.4-8). Згідно п.3 додаткової угоди №1 від 26.06.2009 року до Договору кредиту від 08.09.2006 року, строк користування кредитом вважається таким, що сплив у разі невиконання обовязків по кредиту біль ніш 30 календарних днів. При цьому кінцевий термін погашення кредиту - до 07 вересня 2012 року, залишився незмінним (а.с.9).

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України). Тобто, уклавши на підставі вільного волевиявлення такий договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про виникнення між позичальником та Банком кредитних правовідносин.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини суми кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття: як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення, невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Судом встановлено, що згідно договору №265/6-316 від 08 вересня 2006 року строк повного повернення кредиту встановлено до 07 вересня 2012 року, позивач звернувся з даним позовом 21 грудня 2015 року (згідно дати позову та перерахування судового збору 10.12.2015 року (а.с.1-3), отже строк позовної давності стосовно вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту пропущено. Також суд встановив, що згідно наданого Банком розрахунку, останній платіж за кредитним договором відповідачка здійснила 10.05.2012 року, тому строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором вважається таким, що сплив 08 вересня 2015 року, а з урахуванням Додаткової угоди №1 від 26.06.2009 року, на яку посилається позивач у уточненій позовній заяві, цей строк сплив ще 11 червня 2015 року (11 травня + 30 календарних днів), оскільки більше платежів відповідачка у погашення кредиту не робила. Суд зазначає, що у уточненій позовній заяві помилково зазначений термін допустимого прострочення - 90 календарних днів, оскільки у вказаній Додатковій угоді розбірливо зазначено 30 календарних днів (а.с.9).

Оскільки для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором Банком пропущено строк позовної давності, то такий строк пропущено не тільки до тіла кредиту, а й до відсотків за користування цим кредитом, так як відсотки нараховуються на тіло кредиту і є похідним від тіла кредиту, в стягненні якого відмовлено.

Про збільшення строку позовної давності сторони письмово не домовлялись, отже, слід застосовувати встановлений ст. 257 ЦК України строк позовної давності у три роки до тіла кредиту, процентах та комісії та позовну давність в один рік до вимог про стягнення пені відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідна заява подана відповідачкою 16.06.2017 року (а.с.92). Тому, відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У відповідності із ст. 88 ЦПК України у звязку із повною відмовою у задоволенні позову судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-61, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

У позові Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Вступна та резолютивна частина рішення проголошені 14 листопада 2017 року, в повному обсязі рішення виготовлене до 19 листопада 2017 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя