Номер провадження: 22-ц/785/715/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2017 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Сєвєрової Є.С., Дрішлюка А.І.,

при секретарі: Поліхрановій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_3 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою (а.с.2-8).

Так, позивач просить суд зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_2 права користування та розпорядження земельною ділянкою № 43, що розташована по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська) в місті Білгород-Дністровському Одеської області, шляхом перебудування Гаражу літ. «З» за адресою: вулиця Козацька (колишня Червоноармійська), 41, місто Білгород-Дністровський, Одеська область, у відповідності до розмірів 3,2 м х 5,6 м на відстані одного метра від суміжної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що власником житлового будинку та земельної ділянки по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська), 43 в місті Білгород-Дністровському Одеської області є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1718 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1715. У 1990 році ОСОБА_4 почав будувати гараж на земельній ділянці, якою вони з 1992 року користувалися разом. При будівництві збільшено дозволені розміри гаражу, не відступлено один метр від межі її земельної ділянки, так як північний бік гаражу знаходиться на її земельній ділянці.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає на наступних підставах.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

З матеріалів справи вбачається, що:

- Домоволодіння № 43 по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська) в місті Білгород-Дністровському Одеської області було зареєстровано на праві особистої власності за чоловіком ОСОБА_2 ОСОБА_5, на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.1992 року, про що записано в реєстрову книгу, номер запису 39-5111, який було здійснено 22.01.1993 року.

- ОСОБА_5 також був власником земельної ділянки площею 0,0573 га, яка розташована у м. Білгород-Дністровський на вул.Червоноармійській № 43, на підставу Державного акту від 15.07.2010 року, виданого згідно рішення Білгород-Дністровської міської ради №332-ХХІІ від 26.02.1998 року.

- Після смерті 04.12.2015 року ОСОБА_5 його дружина ОСОБА_2 успадкувала все його майно, в тому числі житловий будинок № 43 по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська) в місті Білгород-Дністровському Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1715 та земельну ділянку, розташовану по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська), 43 в місті Білгород-Дністровському Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки № :01:005:0256, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 23.07.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1718 (а.с.11-17).

- Сусідом ОСОБА_2 є гр. ОСОБА_3 (відповідач змінив прізвище «Губан» на «Драганофф», а імя «Адам» на «Вячеслав»), який на підставі договору дарування серії ВЕС № 225506, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міськрайонного нотаріального округу ОСОБА_6 20.09.2006 року, зареєстрованого 18.01.2008 року в КП «Білгород -Дністровське БТІ», є власником житлового будинку, розташованого в місті Білгород-Дністровському по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська), 41.

- Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 29.04.2010 року за № 992-V ОСОБА_7 було передано земельну ділянку площею 0,0581 кв.м. в межах згідно з планом забудови.

- Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 009219, виданого відділом Держкомзему у місті Білгород-Дністровський Одеської області 15.04.2011 року на імя ОСОБА_8 на підставі рішення Білгород-Дністровської міської ради Одеської області від -29.04.2010 року № 992-V, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01.11.506.00091 від 06.04.2011 року, ОСОБА_8 належить земельна ділянка площею 0,0581 га в межах згідно з планом, яка розташована по вулиці Червоноармійській,41 в місті Білгород-Дністровському Одеської області та призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

- Земельні ділянки за адресою: вул. Козацька (колишня Червоноармійська), 41 в місті Білгород-Дністровському Одеської області та за адресою вулиця Козацька (колишня Червоноармійська), 43 в місті Білгород-Дністровському Одеської області є суміжними.

- Сторонами не заперечувалося, що в свій час користувачем суміжної земельної ділянки, розташованої по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська), 41 в місті Білгород-Дністровському Одеської області до 04.06.1994 року був ОСОБА_4.

- На підставі рішення Білгород-Дністровської міжвідомчої комісії (МВК) від 11.01.1990 року ОСОБА_4 отримав дозвіл за № 28 від 11.01.1990 року на виробництво робіт по будівництву гаражу на земельній ділянці розташованій по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська), 41 у місті Білгород-Дністровському Одеської області дійсний до 11.01.1991 року (а.с.18).

- Згідно плану забудови земельної ділянки, місце розташування гаражу визначалось в одному метрі від межи розмежування земельних ділянок № 43 та № 41, а саме в північно-східному куті земельної ділянки № 41 по вулиці Козацькій (колишня Червоноармійська) (а.с.19).

- У дозволі № 28 на проведення робіт від 11.01.1990 року ОСОБА_4 було дозволено будувати гараж розміром 3,2 х 5,6 м. В той же час, фактичні зовнішні розміри гаража літ. «З», що зазначені у технічному паспорті складають 2,86 м і 3,32 м х 5,60 м і 6,50 м. Фактична площа забудови гаража складає 21,36 кв.м., замість 17,92 кв.м., тобто площа гаража збільшена на 3,44 кв.м.

За висновками судової будівельно-технічної експертизи №07/02-1 від 10.06.2013 року, проведеної ПМН «ЄКС» в межах іншої цивільної справи, фактичні зовнішні розміри гаража, які вказані в технічному паспорті, не відповідають розмірам, вказаним в дозволі на виконання робіт від 11.01.1990 року, виданому попередньому власнику ОСОБА_4. Загальна площа гаража збільшена на 3,44 кв. метри. Гараж розташований на суміжній межі земельних ділянок №41 і №43, що не відповідає вимогам п.3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населених пунктів». Експертом встановлено захоплення частини земельної ділянки №43 в місці розташування гаражу на площі 1 кв. метр (розміри 1,09м х 0,5 м), шляхом збільшення земельної ділянки №41 розмірами 1,09м х 0,5 м.

Зі змісту рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2013 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04.12.2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вбачається, що спір щодо суміжного користування між ОСОБА_5 та колишнім власником буд.№41 ОСОБА_9 виник у вересні 2007 року, про що свідчить лист Управління архітектури та містобудування Білгород-Дністровської міської ради №П/631 від 13.09.2007 року. Цей спір не був вирішений органами місцевого самоврядування у звязку з відсутністю у сторін правовстановлюючих документів на земельні ділянки, якими вони користуються , про що свідчить складений акт в липні 2009 року за результатами розгляду заяв ОСОБА_5 та ОСОБА_9

Правовстановлюючі документи державні акти про право власності на суміжні земельні ділянки були отримані ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (тепер- Драганофф В.П.) у 2010-2011 роках, тобто після виникнення між ними спору щодо суміжного користування землеьними ділянками та до остаточного вирішення цього спору.

Крім того зазначеними рішеннями судів встановлено факт самочинного будівництва та перебудови ОСОБА_8 після набуття ним права власності на домоволодіння № 41 по вул. Козацькій в м. Білгород-Дністровському Одеської області сараю (літ.«І»), навісу (літ.«Ї»), літньої кухні (літ.«В»), за виключенням спірного гаражу під літ. «З», який не є самочинним будівництвом.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону.

В якості обґрунтування заявлених вимог до ОСОБА_3 ОСОБА_2 зазначила, що порушення її прав, як власника суміжної земельної ділянки відбулося через самовільну зміну розташування (конфігурації) гаражу під літ. «З» на земельній ділянці за адресою: Одеська область, вул.. Козацька 41 та збільшення площі (плями) його забудови, внаслідок чого частина гаражу фактично знаходиться на земельній ділянці позивача та таким чином підпадає під ознаки самочинного будівництва і підлягає перебудові відповідачем з приведення площі гаражу у відповідності до розмірів 3,2 м х 5,6 м, як це передбачено у дозволі на здійснення робіт від 11.01.1990 року та на відстані одного метра від суміжної ділянки, як це передбачено п. 3.25 ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських населених пунктів».

У розумінні частини 1 статті 376 ЦК самочинним будівництвом є не тільки новостворений обєкт, а й обєкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого обєкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт від органів архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій обєкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) раніше отримано право власності.

Відмовляючи позивачу в задоволенні вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача перебудувати гаражу суд першої інстанції правомірно виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що відповідач перебудував спірний гараж, збільшивши його розміри та захопивши земельну ділянку №41 на площі 1 кв.метр. Не спростовані позивачем і доводи відповідача, що спірний гараж був придбаний ним на підставі договору дарування, і з того часу ним не перебудовувався. Крім того, не встановлений факт здійснення відповідачем перебудови гаража і контролюючими органами Білгород-Дністровської міської ради або Інспекцією ДАБК в Одеській області.

Набуття відповідачем у власність гаражу під літ. «З», як вбачається з матеріалів справи, відбулося на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально 20.09.2006 року, зареєстрованого в Білгород-Дністровському БТІ разом із набуттям права власності на домоволодіння № 41 по вул. Козацькій в м. Білгород-Дністровському Одескої області, оскільки спірний гараж є його складовою частиною. Тобто, вказаний гараж входив до переліку споруд, які увійшли до складу домоволодіння за договором дарування у 2006 році, коли ОСОБА_10 безоплатно передала його у власність ОСОБА_8 (ОСОБА_3П.). В свою чергу у 2004 році ОСОБА_10 купила домоволодіння за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Козацька 41 у ОСОБА_11 (сина забудовника ОСОБА_4Л.) і до складу придбаного нею домоволодіння також входив гараж під літ. «З».

Дані обставини вже неодноразово встановлювалися судами, рішення яких перевірялися, як в апеляційному так і в касаційному порядку і були залишені без змін.

Таким чином апеляційний суд вважає встановленим, що гараж під літ. «З» відноситься до споруд зареєстрованих у складі домоволодіння № 41 по вул. Козацька в м. Білгород-Дністровський Одеської області і неодноразово у складі даного домоволодіння був обєктом правочинів, на підставі яких відбувалися переходи права власності до інших осіб.

Матеріалами справи і будь-якими іншими доказами не підтверджено, що після закінчення будівництва гаражу у 1993 році та реєстрації права власності на нього в складі домоволодіння № 41 по вул. Козацька в м. Білгород-Дністровський Одеської області, забудовником ОСОБА_11 даний гараж в подальшому перебудовувався шляхом збільшення плями забудови, зміни конфігурації (розташування на місцевості) з одночасним частковим захопленням суміжної земельної ділянки за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Козацька 43.

З обставин справи, які достовірно встановлені у хронологічному порядку вбачається, що будівництво гаражу було завершено та він був зареєстрованим у складі домоволодіння і став обєктом цивільно-правових угод задовго до отримання суміжними землекористувачами правовстановлюючих документів на свої земельні ділянки. Отриманню державних актів про право власності на земельні ділянки передує їх обстеження та визначення (встановлення) меж розмежування суміжних земельних ділянок на місцевості.

При таких обставинах немає підстав вважати, що ОСОБА_3 самочинно збудував (перебудував) гараж під літ. «З» за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський, вул. Козацька 41 і що вказаний гараж за встановлених обставин взагалі може вважатися самочинним будівництвом.

Дані обставини обґрунтовано враховані судом першої інстанції, який набув правильного висновку про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що гараж під літ. «З» у складі домоволодіння Одеська область, Білгород-Дністровський, вул. Козацька 41 є самочинним будівництвом, внаслідок його перебудування відповідачем зі збільшенням плями забудови та частковим захопленням суміжної земельної ділянки, висновків суду першої інстнації не спростовують, зведені виключно до переоцінки встановлених обставин та зібраних доказів, яким судом першої інстанції було надано належну та правильну оцінку.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні справи порушень матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи та є підставою для обов`язкового скасування або зміни рішення, не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, внаслідок чого апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили ухвалою суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

ОСОБА_12