АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5792/17 Справа № 199/3953/17 Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Петешенкова М.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2017 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Петешенкової М.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Макарова М.О.

при секретарі - Попазовій Н.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року про повернення позовної заяви Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2 до Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року позовну заяву Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2 до Комунального закладу «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 11» Департаменту охорони здоров'я Дніпропетровської міської ради про відшкодування моральної шкоди, визнано неподаною та повернуто позивачеві, з підстав визначених положеннями ч.2 ст.121 ЦПК України (а.с.30).

В апеляційній скарзіГромадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу судді та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с. 33-38).

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Повертаючи уточнену позовну заяву позивачеві, суддя першої інстанції керувався положеннями ч.2 ст. 121 ЦПК України та виходив з того, що вимоги ухвали судді про залишення вказаної позовної заяви без руху не виконано (позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 640 грн.).

Однак, колегія суддів не може погодитися з таким висновком судді першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Судом встановлено, що ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2017 року вищезазначена позовна заява залишена без руху, як така, що не відповідає вимогам ст.ст.119 і 120 ЦПК України (позивачем не сплачено судовий збір у розмірі 640 грн.).

26 червня 2017 року Громадська організація «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2 з метою виконання вимог ухвали судді про залишення без руху позовної заяви, надала заяву про усунення недоліків, в якій зазначила, що не є платником судового збору з підстав визначених п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (а.с.17-23).

Ухвалою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року позовну заяву, повернуто позивачеві, з підстав визначених положеннями ч.2 ст.121 ЦПК України (а.с.30).

Проте з вищезазначеним висновком судді погодитися неможливо.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» (далі - Закон) громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу (ч. 5 ст. 1 Закону).

Конституційний Суд України у своєму рішенні № 12-рп/2013 від 28 листопада 2013 року вказав, що громадська організація може захищати в суді особисті немайнові та майнові права як своїх членів, так і права та охоронювані законом інтереси інших осіб, які звернулися до неї за таким захистом, лише у випадках, якщо таке повноваження передбачено у її статутних документах та якщо відповідний закон визначає право громадської організації звертатися до суду за захистом прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до загальновживаної термінології, статутний документ - це основний локальний нормативний акт, що визначає порядок діяльності юридичної особи. В ньому зазначаються повноваження органів управління та порядок прийняття ними рішень, а також міститься інша інформація, встановлена законом.

Конкретний вид статутного документу залежить від організаційно-правової форми юридичної особи, ним може бути: статут, модельний статут, положення, наказ тощо.

Нормами Закону України «Про громадські об'єднання» не встановлено обов'язку громадського об'єднання без статусу юридичної особи мати саме статут, натомість для таких об'єднань передбачено Протокол установчих зборів, в якому, зокрема, має бути зазначена мета (ціль) діяльності громадського об'єднання. (ч. 2 ст. 9 Закону).

В п.2.6 рішення Конституційного Суду України від 28 листопада 2013 року дано офіційне тлумачення п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», на підставі якого громадські організації без статусу юридичної особи звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до позовної заяви було надано витяг з протоколу №1 З установчих зборів Громадської організації «Дніпропетровський незалежний Правозахисний Центр» від 06 жовтня 2014 року, в якому зазначено, що громадська організація буде здійснювати свою діяльність з основною метою захисту інтересів членів організації, які не суперечать законодавству України.

Згідно витягу з вищезазначеного протоколу ОСОБА_2 прийнято керівником Громадської організації «Дніпропетровський незалежний Правозахисний Центр» (а.с.8).

Однак, суддя першої інстанції своєю ухвалою від 30 червня 2017 року повернув заяву Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр», яка діє в інтересах члена своєї громадської організації ОСОБА_2 (керівника) як неподану, не звернувши уваги на те, що Громадська організація на віх стадіях судового процесу звільнена від сплати судового збору.

За встановлених обставин колегія вважає, що висновок суду про наявність підстав для повернення в порядку ч.2 ст.121 ЦПК України позовної заяви є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам процесуального законодавства та суперечить положенням статей 21, 22 Конституції України щодо непорушності конституційних прав особи, положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують права особи на доступ до суду і справедливий розгляд його справи судом та положень ст. ст. 3, 15 ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4 ЦПК України щодо права особи на судовий захист цивільного права та інтересу, свідчить про порушення судом порядку вирішення питання.

Зважаючи на викладене, оскаржувана ухвала на підставі п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 312 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Громадської організації «Дніпропетровський незалежний правозахисний центр» в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2017 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.О. Макаров