АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1622/17 Головуючий 1-ї ін-ї. - Якуша Н.В.
Категорія - встановлення факту
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2017 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенко І.С.

суддів: - Бездітко В.М., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2016 року ОСОБА_4 в порядку окремого провадження звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, визнати (встановити) юридичний факт, що ОСОБА_5, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ, що називався до 1936, та після 2015 року - м. Кам'янське, Дніпропетровської області, Української СРСР, про що зазначено у посвідці про народження серія НОМЕР_1, та складено актовий запис про народження №441 від 1 грудня 1924 року місце реєстрації - міськбюро ЗАЦС м. Дніпродзержинська), яка є матір'ю ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харків, Харківської області, Української СРСР, про що Покотилівською сільською радою Харківського району, Харківської області складено актовий запис №107 від 31.08.1959 року, про народження ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, дата видачі: 1 вересня 1959 року, НОМЕР_2), за національністю - полька.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, відмовлено на підставі п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та відкрити окреме провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення, а також повернути сплачену ним суму судового збору за подання апеляційної скарги. При цьому посилається на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_4 посилався на те, що з метою вирішення питання про внесення змін до актового запису цивільного стану щодо національності його матері, він звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Київського району у м. Харкові, однак йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав.

Після цього він звернувся з адміністративним позовом до Харківського окружного адміністративного суду, в якому просив зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Київського району у м. Харкові внести зміни за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, зазначивши в графі «національність матері» «полька» замість «русская». Однак, у задоволенні позову йому було відмовлено та роз'яснено право звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції посилався на вимоги п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України та керувався тим, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Статтею 124 Конституції України передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» , судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. ч. 1. 3 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд має керуватися ст. 124 Конституції України, що юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за ст. 17 КАС України або ст. ст. 1, 2, 12 ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» суддя вправі відмовити у відкритті провадження у справі лише з підстав, передбачених законом. Не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших непередбачених законом підстав.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд зобов'язаний розглядати справу в межах заявлених вимог та відмова у прийнятті заяви через необґрунтованість фактично є відмовою в судовому захисті та порушенням вимог ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя.

Таким чином, відмова суду першої інстанції у відкритті провадження у справі є порушенням закріпленого ст. ст. 55 , 124 Конституції України права особи звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Вимоги ОСОБА_4 про відкриття провадження у справі до компетенції суду апеляційної інстанції не відносяться і мають бути вирішені за наслідками розгляду цього питання судом першої інстанції.

Не підлягають задоволенню і вимоги щодо повернення ОСОБА_4 суми судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в частині першій статті 293 ЦПК, або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу, передбачену у пункті 2 частини першої статті 324 ЦПК, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної та/або касаційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 88 ЦПК.

Враховуючи наведене, вимоги щодо повернення суми судового збору є передчасними.

З огляду на викладене, апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а ухвала Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року - скасуванню з направленням справи до того ж суду для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, ст.311, ст.ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 26 грудня 2016 року - скасувати, справу повернути до Київського районного суду міста Харкова для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді