АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1982/17. Суддя-доповідач:- Кокоша В.В.
Категорія: договірні.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 березня 2017 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Костенко Т.М., Хорошевського О.М.,

за участю секретаря: - Каплаух Н.Б.,

заслухавши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_5 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 - про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових сум за договорами поставок кормів для тварин від 26 січня 2012 року №26/01-1 та від 1 червня 2012 року №26/01-2.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року зупинено провадження у справі за позовом ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів до вирішення судом господарської справи за позовом ФОП ОСОБА_6 до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставок недійсними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Зупиняючи провадження у справі, суд виходив з того, що з урахуванням характеру спору, який виник між сторонами у справі, розглянути цю справу до вирішення судом іншої справи, яка розглядається в порядку господарського судочинства, неможливо.

Такий висновок суду відповідає нормам процесуального права.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Відповідно до роз'яснень, викладених в абзаці 4 пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у пункті 4 частини першої цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 26 січня 2012 року між ТОВ «ЛБЛ» та ФОП ОСОБА_6 укладено договір поставки №26/01-1 кормів для травин (свиней). Відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість кормів складає 7 272 480 грн.( а. с. 9-11 том №1).

Крім того, 1 червня 2012 року між ТОВ «ЛБЛ» та ФОП ОСОБА_6 укладено договір поставки №26/01-2 кормів для травин (собак). Відповідно до п. 3.1 вказаного договору вартість кормів складає 886 200 грн. (а. с. 23-25 том №1).

20 липня 2012 року між ТОВ «ЛБЛ» та ОСОБА_5 укладено договір про відступлення права вимоги, відповідально до якого первинний кредитор передав новому кредитору, а новий кредитор прийняв право вимоги, що належить первинному кредиторові, і став кредитором, зокрема за договором поставки кормів від 26 січня 2012 року №26/01-1 та договором поставки кормі від 1 червня 2012 року №26/01-2 (а. с. 21 том №1).

У січні 2017 року ФОП ОСОБА_6 звернувся в господарський суд Харківської області з позовом до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставки №26/01-1 від 26 січня 2012 року та №26/01-2 від 1 червня 2012 року недійсними, посилаючись на те, що договорів поставки з ТОВ «ЛБЛ» він не укладав, грошових коштів за вказаними договорами від ТОВ «ЛБЛ» не отримував (а. с. 59-63).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 січня 2017 року порушено провадження у справі за позовом ФОП ОСОБА_6 до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставок недійсними та призначено справу до розгляду в судовому засіданні (а. с. 64-65).

Зважаючи на те, що ФОП ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставки недійсними, а право ОСОБА_5 на стягнення сум за спірними договорами виникло на підставі договору про відступлення права вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність зупинення провадження у цій справі до вирішення господарським судом Харківської області справи за позовом ФОП ОСОБА_6 до ТОВ «ЛБЛ» про визнання договорів поставок недійсними, оскільки рішення господарського суду Харківської області може вплинути на результати розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ФОП ОСОБА_6 про стягнення грошових коштів.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що факт укладання договорів поставок між ФОП ОСОБА_6 до ТОВ «ЛБЛ», а також факт отримання ФОП ОСОБА_6 від ТОВ «ЛБЛ» грошових коштів на виконання вказаних договорів, встановлені постановами Харківського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2013 року, 5 листопада 2013 року, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 26 березня 2014 року, не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів.

Вказаними постановами відмовлено у задоволенні позовів Індустріальної об'єднаної державної податкової інспекції м. Харкова Головного управління Міндоходів у Харківській області до ТОВ «ЛБЛ», ФОП ОСОБА_6 про стягнення з відповідачів на користь держави сум отриманих за договорами поставок від 26 січня 2012 року №26/01-1 та від 1 червня 2012 року №26/01-2 за їх недоведеністю.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_5, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовані.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 25 січня 2017 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: