Справа № 367/4423/14
Провадження по справі № 2/367/18/2017
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2017 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Карабаза Н.Ф.,

при секретарі Когут К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАЗ», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Держархбудінспекція України, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання попереднього договору удаваним правочином та про визнання майнових прав на отримання у власність квартири,-

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАЗ», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Держархбудінспекція України, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання попереднього договору удаваним правочином та про визнання майнових прав на отримання у власність квартири.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2017 року, підставою проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи є Розпорядження № 549 від 05.05.2017 року вищевказану справу було передано мені для розгляду.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.20 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші підстави, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦПК України за наявності підстав, зазначених у статтях 20, 21, 22 цього Кодексу, суддя зобов'язаний заявити самовідвід.

З клопотання позивачки ОСОБА_1 від 01.07.2016 року вбачається, що зважаючи на чисельні порушення з боку суддів Ірпінського міського суду, зокрема вимог постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, які в свою чергу свідчать про порушення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким гарантує право на справедливий суд, родина позивачки не має більше віри в правосуддя суду Ірпінської народної республіки судді якого нехтують не лише Законами України, а і засадами Конституції України.

31.08.2016 року позивачкою ОСОБА_1 через канцелярію суду було подано заперечення на дії головуючого в якому вона зазначила, що суддя Ірпінського міського суду Карабаз з криками вигнала із судової зали чоловіка позивачки разом з їхніми дітьми, після чого в своєму рішенні вказала на те, що перед тим як звертатися до суду, позивач мала би спочатку отримати на це дозвіл у відповідача.

03.07.2017 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_7 було подано клопотання № 5 про проведення судового засідання в режимі відео конференції, в якій він зазначив, що суддя Карабаз в злочинний спосіб намагається позбавити позивачку та членів її родини конституційних і процесуальних прав. Суддя Карабаз, так само, як і в 2015 році разом з керівництвом Ірпінського міського суду не полишають надію за безцінь отримати спірну квартиру, тому намагається забудь що позбавити малозабезпечену родину з двома малолітніми дітьми, які залучені у справу в якості третіх осіб, права на суд.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і ОСОБА_8 проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб'єктивного та об'єктивного критеріїв. За суб'єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону№ 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов'язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Правила етичної поведінки судді затверджені XI черговим з'їздом суддів України 22 лютого 2013 року в Кодексі суддівської етики кореспондуються з зазначеними вимогами закону. Зокрема, згідно зі статтею 1 Кодексу суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість.

Стаття 8 Кодексу встановлює правило, згідно з яким суддя повинен здійснювати судочинство в межах та порядку, визначених процесуальним законом, і виявляти при цьому тактовність, ввічливість, витримку й повагу до учасників судового процесу та інших осіб.

Враховуючи вищевикладене заявляю собі самовідвід і вважаю, що дана справа має бути передана на розгляд іншому судді.

Крім того, 31.05.2017 року представником позивача ОСОБА_7 через канцелярію суду було подано заяву про відвід судді Карабаза Н.Ф.

Вважаю, що у представника позивача не має підстав для відводу визначених у ст.20-22 ЦПК України, а зазначені ними обставини, що викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості є надуманими та не відповідають дійсності.

На підставі викладеного та керуючись ст. 20-24 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 - відмовити.

Прийняти самовідвід головуючого судді Карабаза Н.Ф.

Передати цивільну справу № 367/4423/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮГАЗ», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Держархбудінспекція України, приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_6 про визнання попереднього договору удаваним правочином та про визнання майнових прав на отримання у власність квартири для визначення іншого складу суду в порядку, передбаченому ст.11-1 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_8