Справа № 358/1348/16-ц Головуючий у І інстанції Якутюк В. С.
Провадження № 22-ц/780/764/17 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 08.02.2017
РІШЕННЯ

Іменем України

08 лютого 2017 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Суханової Є.М.,

секретар: Бобко О.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Радикал Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

встановила:

У жовтні 2016 року ПАТ «Радикал Банк» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог зазначало, що 17 липня 2014 року між ПАТ «Радикал Банк»» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 12607/1-980 на споживчі цілі, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 150 000 грн. терміном до 17 липня 2021 року зі сплатою 21,5% річних.

В забезпечення виконання зобовязань 17 липня 2014 року між банком та ОСОБА_3 і між банком та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, якими передбачено, що поручителі солідарно відповідають перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору.

Відповідач ОСОБА_2 скористалась кредитними ресурсами, проте, в порушення умов Кредитного договору свої зобовязання належним чином не виконує, а тому станом на 06 вересня 2016 року має заборгованість на загальну суму 163798 грн.80 коп., а тому у разі невиконання умов кредитного договору банк має право стягнути всю суму заборгованості по кредиту.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Радикал Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 06 вересня 2016 року в сумі 163 798 грн.80 коп. та судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Як видно з матеріалів справи, 17 липня 2014 року між ПАТ «Радикал Банк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 12607/1-980 на споживчі цілі, згідно якого відповідач отримала кредит в сумі 150000 грн. терміном до 17 липня 2021 року зі сплатою 21,5% річних (а.с. 40-44).

З договору поруки №ФП-12607-1 від 17 липня 2014 року вбачається, що ОСОБА_3 як поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору (а.с. 52-54).

Згідно з договором поруки №ФП-12607-2 від 17 липня 2014 року, ОСОБА_4 як поручитель солідарно відповідає перед Кредитором за виконання боржником ОСОБА_2 зобовязань по кредитному договору (а.с. 55-57).

Відповідно до п.2.6 Кредитного договору, що Кредитодавець має право вимагати дострокового погашення заборгованості за цим Договором у повному обсязі у разі, якщо є затримання сплати частини Кредиту або процентів щонайменше на один календарний місяць.

Відповідно до п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості по кредиту та відсотках за кредит по кредитному договору, станом на 06 вересня 2016 року загальна заборгованість ОСОБА_2 перед ПАТ «Радикал Банк» по кредиту становить 163 798 грн.80 коп., з яких: строкова заборгованість за кредитом 125 174 грн.04 коп.; прострочена заборгованість за кредитом 15 988 грн.72 коп.; нараховані відсотки за кредитом 1 046 грн. 59 коп.; прострочені проценти за кредитом 10583 грн.90 коп.; нарахована комісія за кредитом 225 грн.; прострочена комісія за кредитом 3 375 грн.; пеня за несвоєчасне погашення простроченого кредиту 3 464 грн.62 коп.; пеня за несвоєчасне погашення прострочених процентів по кредиту 3 178 грн.83 коп.; пеня за несвоєчасне погашення простроченої комісії по кредиту 762 грн.10 коп (а.с. 10-11).

Разом з цим, у своєму позові ПАТ «Радикал Банк» не зазначає за якого саме часу виникла заборгованість та за який період ця заборгованість підлягає стягненню.

Посилаючись на доведеність наявності у ОСОБА_2 заборгованості перед ПАТ «Радикал Банк» та наявність договорів поруки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позову шляхом солідарного стягнення заборгованості із боржника та обох поручителів.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-745цс15, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого. У випадках укладення між поручителями кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобовязання, між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

Відповідно до правової позиції, викладеною у постанові судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-185цс14, норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись статтею 543 ЦК України, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника й кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявити вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Однак, суд першої інстанції стягнув заборгованість солідарно із двох поручителів за одним зобовязанням, з якими були укладені окремі договори, при цьому вийшовши за межі заявлених позовних вимог.

При цьому, з позовної заяви та наданих позивачем розрахунків заборгованості не вбачається за який період виникла заборгованість, яка, на думку позивача, підлягає стягненню. Тому суд апеляційної інстанції, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, позбавлений можливості визначити точну суму заборгованості, що підлягає стягненню з боржника за кредитним договором та його поручителів.

З урахуванням викладеного та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 316, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 22 листопада 2016 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий М.В. Мережко

Судді О.М. Данілов

ОСОБА_5