У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2017 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду

Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Боймиструка С.В., Хилевича С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" на заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживачів , визнання недійсним договору, стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а :

19 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" про захист прав споживачів , визнання недійсним договору, стягнення коштів.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір № 002417 фінансового лізингу від 27 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ "Лізингова компанія "Еталон".

Стягнуто з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000 ( шістдесят тисяч ) грн.

Стягнуто з ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" на користь ОСОБА_1 600 ( шістсот ) грн. у відшкодування судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ТОВ "Лізингова компанія "Еталон" подала апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що в укладеному між сторонами договорі фінансового лізингу №002417 від 27 травня 2015 року не міститься несправедливих умов, а тому твердження позивача про наявність таких умов у договорі є необґрунтованим та таким, що не відповідає дійсності, оскільки в день підписання договору, позивач написав заяву про те, що він уважно прочитав та зрозумів умови договору, погодив марку модель та предмет лізингу.

Враховуючи те, що для кваліфікацій умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: умови договору порушують принцип добросовісності; умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків; умови договору завдають шкоди споживачеві - однак позивачем не доведено про одночасну наявність вищезазначених ознак.

Крім того, безпідставними є твердження суду щодо несправедливості п.5.4. договору лізингу, оскільки ціна предмета лізингу може змінюватись (індексуватись) в залежності від цінової політики продавця до моменту надходження грошової суми в розмірі авансового платежу від лізингоодержувача на рахунок продавця.

Також зазначає, що позивач свідомо не виконав всіх необхідних умов для настання бажаного результату, чим і порушив умови договору, як наслідок, до нього були застосовані передбачені договором штрафні санкції у вигляді не повернення комісії за організацію, що є адекватною відповіддю сторони, чиє право порушене.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 травня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» та ОСОБА_1 укладено договір фінансового лізингу №002417, за умовами якого лізингодавець, відповідач, зобов'язувався придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування предмет лізингу - автобус міжміський «Мальва» БАЗ А079.34, а лізингоодержувач, позивач, зобов'язувався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі відповідно до договору.

Додатком № 1 до договору фінансового лізингу визначені вартість предмета лізингу в сумі 568000 грн., авансовий платіж в сумі 284000 грн., комісія за організацію ( 10 % ) в сумі 56800 грн. та комісія за передачу ( 3 % ) в сумі 17040 грн.

Додатком № 2 до договору фінансового лізингу встановлено графік сплати другого лізингового платежу із визначенням строків та розміру погашення вартості предмета лізингу.

На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатив ТзОВ «Лізингова компанія «Еталон» комісію за організацію в сумі 60000 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.391019197.1 від 27 травня 2015 року.

За приписом ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 статті 203 цього Кодексу

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, Законом України «Про фінансовий лізинг».

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України "Про захист прав споживачів" містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Згідно із частиною п'ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір. Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому ( ч.6 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» ).

Частина 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплює визначення поняття "несправедливі умови договору", за якою умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Аналіз норм вказаної вище статті свідчить про те, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ст. 3, ч.3 ст.509 ЦК України ); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов!язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (п.п.2,3 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірвання або невиконанням ним договору (п.4 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до п.5.4 договору розмір комісії за передачу предмета лізингу встановлюється в додатку №1. У разі збільшення вартості предмета лізингу до замовлення лізингодавцем, відповідно до умов цього договору, лізингоодержувач повинен одноразово сплатити різницю такої вартості до моменту купівлі-предмету лізингу лізингодавцем з метою відповідності відсоткового розміру авансового платежу визначеного у додатку 1 до цього договору фактичній вартості предмета лізингу на момент його купівлі у продавця, а також одноразово сплатити різницю комісії за організацію до моменту купівлі предмета лізингу лізингодавцем. У разі зменшення вартості предмета лізингу на момент його передачі лізингоодержувачу різниця комісії за організацію поверненню не підлягає. В такому випадку остаточна вартість предмета лізингу та поточні лізингові платежі будуть розраховані, визначені та встановлені в додатковій угоді до даного договору.

Згідно із п.8.3 договору у випадку виникнення податкових та прирівняних до них платежів лізингодавець має право вимагати зміни розміру лізингових платежів, а лізингоодержувач зобов'язаний прийняти такі зміни.

Відповідно до п.8.8 договору коригування розміру лізингових платежів у випадках, передбачених цим договором, не призводить до збільшення загальної вартості предмета лізингу. Відповідно також не збільшується частина лізингових платежів, які відшкодовують (компенсують) частину вартості предмета лізингу. Зазначене коригування індексує частину лізингових платежів комісію (винагороду) лізингодавця в частині витрат на фінансування предмета лізингу.

Згідно з п.8.13 договору у разі зміни розмірів лізингових платежів лізингодавець та лізингоодержувач складають додаткову угоду до даного договору. У разі відмови лізингоодержувача від підписання такої додаткової угоди та/або акту коригування вартості предмета лізингу лізингодавець має право розірвати даний договір, після чого лізингоодержувач зобов'язаний повернути лізингодавцю предмет лізингу протягом 5 діб з моменту отримання від лізингодавця письмової пропозиції про зміну розмірів лізингових платежів, при цьому раніше сплачені лізингові платежі поверненню не підлягають, крім передбачених чинним законодавством України.

Отдже, навіть при сплаті лізингоодержувачем лізингових платежів, що перевищують більше ніж 50% вартості предмета лізингу, лізингодавець має право не повертати дані кошти, що фактично є компенсацією за невиконання умов п.8.13 договору. Умови п.п.5.4, 8.3, 8.8, 8.12 договору передбачають, що розмір лізингової плати може індексуватися та змінюватися в залежності від зміни законодавства, розміру податків і прирівняних до них платежів, зміни ситуації на грошовому ринку, які впливають на вартість предмета лізингу, проте формули перерахунку не передбачено. Лізингодавець залишив за собою право на односторонню зміну лізингових платежів.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до обгрнутованого висновку про те, що положення договору свідчать про наявність у ньому несправедливих умов на шкоду споживача, які вказані у п.4, 5, 7, 11, 13 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», а виконання зобов'язань забезпечено лише відповідальністю лізингоотримувача, оскільки в п.12.2, 12.3, 12.4, 12.6, 12.10, 12.11, 12.12, 12.13 договору передбачена сплата штрафу, пені лізингоодержувачем.

Згідно із пунктом 3.5 договору лізингодавець не відповідає перед лізингоодержувачем за невиконання будь-якого зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета лізингу, його заміни, введення в експлуатацію, усунення несправностей протягом гарантійного строку, своєчасного та повного задоволення гарантійних вимог, монтажу тощо. За вищенаведеними зобов'язаннями відповідає продавець.

За змістом ст.808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію, тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Таким чином, оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 3.5 договору, щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін. суперечить положенням ст.808 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до обгрнутованого висновку, що в порушення вимог чинного законодавства у відповідача відсутня ліцензія для здійснення фінансових послуг та не дотримано форми договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовують правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Еталон" відхилити.

Заочне рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча

Судді :