Справа №473/575/16-ц 06.02.2017 06.02.2017 06.02.2017
Провадження №22-ц/784/420/17
Справа № 473/575/ 16-ц
Провадження № 22 Ц- 784/420/17 Головуюча першої інстанції: Висоцька Г. А.
Категорія - 27 Доповідач апеляційної інстанції: Галущенко О.І.
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2017 р. м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого: Галущенка О.І.

суддів: Самчишиної Н.В.

Лисенка П.П..

із секретарем: Лептугою С.С.

з участю

відповідачки - ОСОБА_3

представників:

позивача - Ремешевськго Є.А.

відповідачки - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» ( далі - ПАТ КБ «Приватбанк», або Банк) на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.12. 2016 р. у справі за

позовом

ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановила:

03.02.2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 16.02.2011 р. з ОСОБА_3 було укладено договір кредиту, за умовами якого вона отримала 19000грн. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ( картковий рахунок).

Згідно з договором вона повинна була сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості, але не менше 7% щомісяця.

За обслуговування карткового рахунку підлягає нарахуванню комісія у розмірі, передбаченому договором відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку ( далі - Умови, Тарифи та Правила )

В разі порушення строків платежів по кожному із зобов'язань більше ніж 30 днів підлягає сплаті позичальником штраф у розмірі 500 грн. та додатково 5% від суми позову.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань утворилась заборгованість, розмір якої, станом на 30.11. 2015 р., складає 29385 грн. 57 коп.

Посилаючись на порушення позичальником кредитної угоди, позивач просив про стягнення боргу

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.12. 2016 р. ухвалено про відмову у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі Банк ставить питання про скасування рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на необгрунтованість висновків суду щодо недоведеності факту надання кредиту та наявності вини позичальниці у порушенні кредитних зобов'язань.

Перевіряючи законність та обгрунтованість рішення в межах оскарження, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено укладення кредитного договору з відповідачкою.

При цьому суд вважав, що підписавши анкету - заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідачка висловила бажання на отримання дебетової картки, а не укладення кредитного договору, а за таких обставин у неї не виникло зобов'язань , які витікають з такого договору.

Але з такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони суперечать дійсним обставинам справи та не відповідають вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення зобов'язань, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з правилами ст..638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет, договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір під загрозою недійсності має укладатися у письмовій формі.

Статтею 207 ЦК визначено загальні вимоги до письмової форми правочину.

Зокрема правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах та підписано сторонами договору.

Кредитний договір є консенсуальним, а тому вважається укладеним після його підписання сторонами незалежно від часу передачі грошей чи зарахування їх на рахунок позичальника.

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст..1054 ЦК ).

Вирішуючи спори, які виникають у сфері споживчого кредитування суд має враховувати також вимоги законодавства, яким врегульована банківська діяльність та діяльність платіжних систем.

Статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність від 07.12.2000 р. № 2121-III встановлено, що банківська діяльність це - залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

Частиною 6 ст. 49 Закону № 2121-III визначено, що Банк зобов'язаний при наданні кредитів додержуватись основних принципів кредитування, у тому числі перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення кредитів, додержуватись встановлених Національним банком України вимог щодо концентрації ризиків.

На цій підставі Банки самостійно встановлюють правила надання банківських послуг, які відповідно до вимог ч.2 ст. 638 ЦК є публічною офертою та способом укладення договору в разі погодження особи з цими умовами та його підписання.

Кредитування з використання спеціальних платіжних засобів - платіжних карт регулюється Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001р. № 2346-III (далі-Закон №2346-III)

та Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання (затв. постановою правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р. ( далі - Положення)

Пунктом 1.4 Статті 1 Закону № 2346-III в редакції на час укладення договору) визначено, що держатель електронного платіжного засобу це фізична особа, яка на законних підставах використовує електронний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного електронного платіжного засобу

Пунктом 8 підп. 9 Положення встановлено, що Банк зобов'язаний ідентифікувати клієнтів, які відкривають рахунки в банку, і користувачів електронних платіжних засобів, які здійснюють операції з їх використанням за цими рахунками, відповідно до порядку, установленого законодавством України.

Пунктом 2 розділу ІІІ Положення визначено, що залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням електронних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми.

Дебетова платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку.

Дебетово-кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку, а якщо їх недостатньо або немає, то за рахунок наданого банком кредиту.

Кредитна платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу за рахунок коштів, наданих йому банком у кредит або в межах кредитної лінії.

Відповідно до ст.. 40 Закону №2346-III Суди та органи досудового слідства не можуть відмовити у

прийнятті як доказу електронного документа та вимагати надання паперового документа.

Пунктом 4 розділу 7 Положення встановлено, що документи за операціями з використанням електронних платіжних засобів мають статус первинного документа та можуть бути використані підчас урегулювання спірних питань.

Аналіз цих вимог закону дає підстави вважати, що відсутність паперової форми договору не може бути підставою для висновку щодо його не укладення, в тому разі, коли банком надано докази його укладення та отримання кредитних коштів в електронному вигляді.

Пунктами1.1.2.1.7, 1.1.2.1.8, 1.1.2.1.9. Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк» встановлено обов'язок позичальника погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

У разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди Банку. Власник зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Порушення зобов'язань, які виникають з договорів, тягне за собою наслідки, передбачені ст. 611 ЦК зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання однією з сторін, якщо це передбачено договором або законом; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки (штрафу); відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. ст.1049, 1048, 1054 ЦК України, позичальник має повернути позику (кредит) у тій самій сумі, яка була надана йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.

За договором позики (кредиту) позикодавець має право на одержання процентів, розмір яких встановлюється договором.

Невиконання цих зобов'язань тягне відповідальність боржника, який має повернути суму боргу з процентами та неустойкою, передбаченими договором, згідно з правилами ст. 624 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 16.02.2011 р. ОСОБА_3 уклала з Банком кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого вона отримала 19000 грн. в кредит, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ( картковий рахунок), для доступу до якого, були видані три платіжні картки.

Тим самим вона пройшла обов'язкову ідентифікацію та отримала право на отримання усього спектру послуг, які надаються ПАТ КБ «Приватбанк».

Відомості про погодження з Умовами та правилами і Тарифами, ознайомлення з ними в письмовому вигляді, зобов'язання щодо виконання цих Умов та Правил, засвідчені особистим підписом позичальниці.

З наданих до суду апеляційної інстанції електронних документів в паперовій формі про рух коштів, відкриття карткових рахунків, видачу платіжних карток, переказ коштів, вбачається, що раніше існуюча заборгованість позичальниці за кредитним договором від 17.05.2006 р. у розмірі 12050 грн. 92 коп. у 2013 році була зарахована на картковий рахунок № 414…642.

Для доступу до цього рахунку та додатковим рахункам №414…100, №516…195 були видані 27.06.2013 р. платіжні кредитні картки «Універсальна голд» Кредитний ліміт визначено Банком у розмірі 19000 грн.

Видача таких платіжних кредитних карток підтверджується фотокопією що поясненнями позичальниці не заперечується.

Крім того, підчас апеляційного розгляду вона підтвердила користування кредитними коштами, які були на рахунках.

Той факт, що підчас підписання анкети-заяви від 16.02.2011 р. позивачка підтвердила бажання на отримання дебетової картки не спростовує доводів позовної заяви про укладення кредитного договору, адже надані докази підтверджують ту обставину, що позичальниця користувалася одночасно декількома банківськими продуктами.

Цих обставин, які свідчать про укладення договору та отримання кредитних коштів, суд належним чином не дослідив та належної юридичної оцінки наданим доказам не дав.

Встановлене свідчить про необгрунтованість висновків суду та наявність підстав для скасування рішення суду відповідно до приписів ч.1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового.

Ухвалюючи нове рішення колегія суддів виходить з таких встановлених обставин та вимог закону.

16.02.2011 р. ОСОБА_3 уклала з Банком договір кредиту, за умовами якого отримала 19000грн. кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку ( картковий рахунок).

За цим договором вона зобов'язалася сплачувати проценти за користування кредитним лімітом у розмірі 27,60% річних на суму залишку заборгованості, але не менше 7% щомісяця.

За обслуговування карткового рахунку підлягає нарахуванню комісія у розмірі, передбаченому договором відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку ( далі - Умови, Тарифи та Правила )

В разі порушення строків платежів по кожному із зобов'язань більше ніж 30 днів підлягає сплаті позичальником штраф у розмірі 500 грн. та додатково 5% від суми позову.

Внаслідок невиконання позичальницею цих зобов'язань станом на 30.11. 2015 р. утворилась заборгованість.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що дійсний розмір наявної заборгованості за тілом кредиту - 18730 грн.40 коп.; заборгованість за відсотками - 8589 грн. 47 коп.; комісія - 190 грн.20 коп.; штраф -500 грн. фіксована частина та 1375 грн. 50 коп. - процентна складова., а разом заборгованість складає 29385 грн. 57 коп.

Позичальниця цього розрахунку не спростувала, а за таких обставин вона має відшкодувати банку завдані збитки та судові витрати.

Заперечення відповідачки щодо не укладення кредитного договору свого підтвердження підчас судового розгляду наданими доказами не знайшли.

Колегія не може погодитися з її посиланнями на необхідність застосування при вирішенні справи висновків постанови Верховного Суду України від 11.02.2015 р. № 6-240 цс-14, оскільки зазначений висновок стосується застосування строку позовної давності,в той час, як у даній справи сторони заяв про його застосування не робили.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів:

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.12. 2016 р. - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк», задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в рахунок заборгованості за кредитом 29385 грн. 57 коп.

З яких заборгованість за тілом кредиту - 18730 грн. 40 коп.; заборгованість за відсотками -8589 грн. 47 коп.; комісія -190 грн.20 коп.; штраф -500 грн. фіксована частина та 1375 грн. 50 коп. процентна складова.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в рахунок відшкодування витрат на судовий збір 2893 грн. 80 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але з цього часу на протязі двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: О.І. Галущенко

Судді: П.П. Лисенко

Н.В. Самчишина