РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 133/975/17

11.09.17 року

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого - Судді Сєчко В.Л.

за участю секретаря Паращенко Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Козятині

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Орган опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання їй дозволу, без згоди батька ОСОБА_2, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 за межі України з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року до м. Дівон-ле-Бенн, Франція з метою взяття участі у міжнародних змаганнях з веслування на човнах та надання їй дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 11.02.2003 року по 20.07.2009 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Кобелянського районного суду Полтавської області. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За рішенням суду місце проживання доньки після розлучення визначено разом з нею. В даний час дитина проживає з нею за адресою: АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З часу розірвання шлюбу відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає.

Більш того, відповідач безпідставно чинить перешкоди їй у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров'я дитини, фізичний, духовний та моральний розвиток. Зокрема, відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд неповнолітньої ОСОБА_3 за кордон для участі у міжнародних змаганнях з веслування на човнах. Її донька з 8 років займається веслуванням на човнах, неодноразово брала участь у спортивних змаганнях України та чемпіонатах Європи, що проходили на території України, займала призові місця, про що свідчить велика кількість нагород. Крім того, виїзд дитини за кордон вочевидь сприятиме розширенню світогляду дитини та добре позначиться на її духовному, фізичному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це, її колишній чоловік - ОСОБА_2, безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, він не наводить. Вона вважає, що така позиція її колишнього чоловіка та батька неповнолітньої ОСОБА_3, шкодить її інтересам та не сприяє її всебічному та гармонійному розвитку, порушує право дитини на повний та гармонійний розвиток її особистості та вказує на зловживання відповідача своїми батьківськими правами.

В судове засідання позивачка не з'явилася, подала суду телефонограму, в якій підтримала позовні вимоги і просить справу розглянути у її відсутності.

Відповідач в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить справу слухати у його відсутність, не заперечують проти задоволення позову.

Представник органу опіки та піклування Горішньоплавнівської міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність.

Судом встановлено наступні обставини справи та правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, а також Закону України «Про охорону дитинства» щодо участі батьків у вихованні та розвитку дітей, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» щодо виїзду дітей за кордон.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 151 СК батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Ст.152 СК України передбачає гарантоване право дитини на належне батьківське виховання. Ст. 154 СК України встановлює право батьків звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини; на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Судом встановлено, що в ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Кобелянського районного суду Полтавської області від 20.07.2009 року розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3). Після розірвання шлюбу дружині змінено прізвище з «ОСОБА_2» на «ОСОБА_1».

Під час шлюбу у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, в якому в графі «Батько» зазначено відповідача ОСОБА_2 (а.с.4).

ОСОБА_3 займається в секції «Драгонком-Юність» з веслування на човнах класу «Драгон» та бере участь в обласних, всеукраїнських та міжнародних змаганнях, а також входить до складу юнацької збірної команди України та бере участь в міжнародних змаганнях Чемпіонату світу серед юніорів U-24 з 20.07.2017 року по 05.08.2017 року в м. Дівон-ле-Бен (Франція), що підтверджується довідками ГО «Драгонком» (а.с.7-8). Але не має змоги виїжджати на заплановані міжнародні змагання за кордоном, оскільки батько дитини не дає згоди на виїзд за кордон.

Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

За ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до абзацу 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 (із змінами та доповненнями) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, або без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків.

Дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку, із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Позивачка у своєму позові просить надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди на те батька до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку, не зазначаючи відповідного часового проміжку перебування дитини у конкретно визначеній державі та мети виїзду до вказаної держави.

Однак, надання даного дозволу на виїзд дитини на невстановлений період та до будь-якої країни, без згоди батька, грубо порушуватиме його право на участь у вихованні дитини, позбавить його можливості знати про місцезнаходження дочки, умови проживання та інші обставини стосовно неї, що згідно із вимогами статті 313 ЦК України, статей 141, 157 СК України, положеннямиЗакону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, є неприпустимим.

Аналіз зазначених норм дає підставу для висновку, що багаторазове вивезення дитини за кордон у різні країни та без зазначення конкретного часу перебування, без надання згоди батьком, чинним законодавством не передбачено і суперечить нормам матеріального права, якими визначено рівність прав та обов'язків батьків у вихованні дитини. Визначення у рішенні суду при наданні дозволу на виїзд дитини за кордон держави прямування і відповідного часового проміжку перебування у цій державі є обов'язковим, оскільки це є додатковою гарантією повернення дитини до держави її постійного місця проживання.

Надання за рішенням суду дозволу на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька в майбутньому суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків щодо виховання дитини, що фактично позбавляє батька дитини можливості брати участь у її вихованні та можливості спілкування з нею.

Аналогічну позицію займає Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що відображено зокрема, але не обмежуючись, в ухвалах ВССУ від 09.07.2015 року, 23.09.2015 року, 18.11.2015 року та 15.07.2015 року.

Окрім цього надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини можливо лише тоді, коли один із батьків заперечує. Із поданої відповідачем заяви до суду вбачається, що він не заперечує проти виїзду його неповнолітньої дитини за кордон у супроводі матері.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не визначено держави прямування, конкретної строкової поїздки та часу перебування у ній, позивач фактично просить надати дозвіл на неодноразові виїзди дитини за кордон без згоди батька, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Суд також враховує, що надання за рішенням суду дозволу на майбутнє на постійні виїзди дитини за кордон без згоди батька суперечить вищевказаним нормам матеріального права, які визначають рівність прав та обов'язків батьків відносно виховання дитини.

Стосовно позовної вимоги про надання дозволу позивачці оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 за межі України з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року до м. Дівон-ле-Бен, Франція з метою взяття участі у міжнародних змаганнях з веслування на човнах, суд зазначає, що дана позовна вимога відпала на момент розгляду справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 33 Конституції України, ст.ст. 141, 150, 151, 152, 154 СК України, ст.313 ЦК України, Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»,постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_1, щодо надання їй дозволу, без згоди батька ОСОБА_2, оформити документи для тимчасового виїзду неповнолітньої ОСОБА_3 за межі України з 20.06.2017 року по 05.07.2017 року до м. Дівон-ле-Бенн, Франція з метою взяття участі у міжнародних змаганнях з веслування на човнах.

Відмовити ОСОБА_1, щодо надання їй дозвіл на тимчасове багаторазове вивезення за кордон дочки ОСОБА_3 без згоди батька ОСОБА_2 до досягнення нею шістнадцятирічного віку та на виготовлення проїзних документів на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Рішення суду може бути оскаржене протягом 10 діб до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд з часу отримання сторонами копії рішення.

Суддя - підпис- В.Л. Сєчко

З оригіналом вірно.

Суддя Секретар

Дата документу 11.09.17