Провадження 2/200/2233/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2017 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді Шевцової Т.В.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики та за договором поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, уточнивши який, остаточно, просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг за договором позики у сумі 3 526 383,57 грн., де 2 000 000,00 грн. - сума основного боргу, 140 383,57 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 21.11.2014р. 24.03.2017р., 1 386 000 грн. - інфляційні втрати з 21.11.2014р. 24.03.2017р. та стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за договором поруки в сумі 10 000,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 20.11.2013р. між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики (безпроцентної), оформлений у вигляді розписки на суму 2 000 000,00 (два мільйона) гривень 00 копійок. Розпискою встановлювався строк повернення суми боргу - 20 листопада 2014р.

Свої зобов'язання позичальник не виконав, у зв'язку з чим, ним, в порядку ст.1048 ЦК України, нараховано відсотки за користування позикою в розмірі 3% річних, за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р., що склало 140 383,57 грн., інфляційні витрати за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р., що склало 1 386 000 грн.

В судове засідання позивач надав заяву, відповідно якої просив суд розглядати справу без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримав, з урахуванням уточнень.

Відповідач ОСОБА_2 та його представники адвокати ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в судове засідання не зявились, про відкладення розгляду справи не клопотали, причини їх неявки в судове засідання суду не відомі.

Відповідач ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.11.2013р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 2 000 000,00 грн., з остаточним строком погашення не пізніше 20 листопада 2014 року.

Позичальник ОСОБА_2 свої зобов'язання за договором позики не виконав, грошові кошти не повернув, в тому числі і частково.

14.12.2016 р. по справі було постановлено заочне рішення суду, яке в подальшому, 20.02.2017 року було скасовано за заявою відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду. В обґрунтування заяви відповідач ОСОБА_2 посилався на те, що не будучі обізнаним про день, час та місце розгляду справи, він був позбавлений можливості подати свої докази на спростування предявлених до нього позовних вимог.

В судових засіданнях 10.04.2017 року та 25.04.2017 року, 23.05.2017 року за участі представників відповідача ОСОБА_2 було розглянуто їх клопотання про витребування доказів (оглянуто в судовому засіданні оригінал розписки), про виклик свідків (задоволено частково), про призначення почеркознавчої експертизи (вирішення якого відкладено до надання сторонами пояснень по суті спору). Окрім цього, подане 23.05.2017 року адвокатом ОСОБА_4 клопотання про призначення почеркознавчої експертизи не містило питань, які слід поставити на вирішення експертів так само як і не містило обґрунтування необхідності надання стороні відповідача ОСОБА_2 часу на підготовку питань, оскільки ще в судовому засіданні 25.04.2017 року, за участі представника ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_6 було надано час на підготовку клопотання про призначення почеркознавчої експертизи та винесення переліку питань на розгляд експерта, а розгляд справи було відкладено на місяць, що є достатнім, на думку суду, терміном для виконання адвокатом клопотання про призначення експертизи. Крім цього, підготовчу частину судового розгляду було закінчено 25.04.2017 року та призначено розгляд справи по суті позовних вимог на 23.05.2017 року.

Подавши 23.05.2017 року до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи адвокат ОСОБА_4 не тільки не поставив питань на розгляд експерта, перелік яких, обєктивно, не може бути великим, стосуючись виключно справжності підпису та почерку позичальника, а й не зазначив про взяття на себе обовязку ОСОБА_2 зі сплати вартості експертизи, не долучив вільні зразки підпису та почерку позичальника ОСОБА_2, необхідні для виконання експертизи, які суд мав завірити в судовому засіданні та зазначити в можливій ухвалі як предмет порівняння для експерта, не забезпечив явки свого довірителя в судове засідання, де, при задоволенні такого клопотання, необхідно було відібрати експериментальні зразки підпису та почерку ОСОБА_2 Крім цього, в судовому засіданні 25.04.2017 року судом визнано явку позивача та відповідача ОСОБА_2 обовязковою.

Вказані зловживання відповідачем ОСОБА_2 та його представниками процесуальними правами, відсутність будь-яких доказів на спростування позовних вимог з боку відповідача, на існування яких він посилався у заяві про перегляд заочного рішення суду, відсутність доказів щодо існування між сторонами будь-яких інших правовідносин, крім правовідносин, що випливають з договору позики, неявка у судове засідання свідчать про затягування розгляду справи з метою уникнення майнової відповідальності за договором позики.

За ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно розписки від 20.11.2013 року, ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 та зобов'язався йому повернути в строк до 20.11.2014 року 2 000 000,00 гривен.

Враховуючи наведене, суд доходить висновку про те, що договір позики від 20 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є укладеним, і під час його укладення були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики.

За змістом положень ч. 1 ст. 1053 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Відповідачем не доведено в порядку ст.60 ЦПК України своїх заперечень проти позову, його представника у судових засіданнях визнавався факт фінансових взаємовідносин між сторонами. Заперечень проти позову з визначеною правовою позицією від відповідача ОСОБА_2 не надходило.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Крім того, за змістом ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Цивільний Кодекс України не містить жодного виключення щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором, а якщо договором не встановлений розмір процентів, то їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Тому, за відсутності заперечень відповідача щодо розрахунку, суд приймає до уваги розрахунок позивача інфляційних втрат у розмірі 1 386 000 грн., 3 % річних у розмірі 140 383,57 грн., які нараховані за період з 21.11.2014р. по 24.03.2017р.

Таким чином, суд доходить висновку, що оскільки ОСОБА_2 не виконав свої зобов'язання за договором позики, у позивача виникло право на стягнення суми боргу у судовому порядку, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню повністю.

Також, судом встановлено, що 20 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений Договір поруки. Відповідно до умов Договору поруки передбачено, що порукою забезпечуються зобовязання Боржника повернути Кредитору частину боргу в розмірі 10 000,00грн. (Десять тисяч гривень 00 копійок) в строк до 20.11.2014р.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою визначені статтею 554 Цивільного кодексу України та передбачають, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Оскільки поручителем не виконано зобовязання за договором поруки та визнано позов, в цій частині позовні вимоги також належить задовольнити.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір покласти на відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 39, 57, 60, 88, 169,179, 209, 212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.07.1963р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (28.09.1965р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) суму боргу за розпискою від 20.11.2013 року, а саме: основну заборгованість у розмірі 2 000 000 (два мільйона) гривень 00 копійок, три проценти річних за період з 21.11.2014 року по 24.03.2017 року у сумі 140 383,57 (Сто сорок тисяч триста вісімдесят три )гривні 57 копійок, інфляційні втрати в сумі 1 386 000 (Один мільйон триста вісімдесят шість тисяч) гривень 00 копійок, а всього 3 256 383,57 грн. (три мільйони двісті пятдесят шість тисяч триста вісімдесят три грн. 57 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: м.Дніпро, Запорізьке шосе, 4 кв.113, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором поруки від 20 листопада 2013 року в розмірі 10 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.07.1963р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (28.09.1965р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 7428,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: м.Дніпро, Запорізьке шосе, 4 кв.113, ідентифікаційний код НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (28.09.1965р.н., зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 640 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Суддя /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

Суддя

Бабушкінського районного

суду м.Дніпропетровська Т.В. ОСОБА_7