Справа №751/5617/17
Провадження №4-с/751/49/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2017 року м.Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді Косач І. А.

при секретарі Летяга М. О.

за участю представника заявника ОСОБА_1

субєкта оскарження ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за скаргою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, та зобовязання вчинити дії, -

Встановив:

ПАТ «Чернігівгаз» звернулось до суду зі скаргою на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, та зобовязання вчинити дії, мотивуючи свої вимоги наступним.

01 жовтня 2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова на виконанні рішення суду від 13 січня 2009 року було видано виконавчий лист по справі № 2-134/08 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Чернігівгаз» витрат з інформаційно-технічного забезпечення в розмірі 30 грн. 00 коп.

29.08.17. канцелярією ПАТ «Чернігівгаз» було отримано від Центрального відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, повідомлення від 14 червня 2017 року про повернення виконавчого документу стягувану без прийняття його до виконання з підстав того, що виконавчий документ не відповідає вимогам передбаченим пунктом 6 частини 4 статті 4 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, а саме: відсутній ідентифікаційний код боржника.

Але державним виконавцем Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 не було взято до уваги те, що виконавчий лист по справі № 2-134/08 було видано 01 жовтня 2009 року, і на час його оформлення від відповідав вимогам Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (в редакції від 16.04.2009 року), який діяв на той час.

Крім того, зазначений виконавчий лист неодноразово перебував на виконанні у державній виконавчій службі. Відповідно до відміток про проведення його виконання повертався стягувачу, зокрема: 29.12.2009 року; 16.10.2013 року; 19.05.2015 року; 25.05.2016 року, а тому жодні законні підстави у поверненні зазначеного виконавчого листа після неодноразового його прийняття до виконання державною виконавчою службою - відсутні.

Просили визнати дії державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо прийняття рішення шляхом винесення повідомлення від 14 червня 2017 року про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа № 2-134/08 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» заборгованості 30 грн. 00 коп. по оплаті витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи без прийняття його до виконання неправомірними; зобов'язати державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 прийняти до виконання та відкрити виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-134/08 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» заборгованості 30 грн. 00 коп. по оплаті витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи.

Представник заявника в судовому засіданні підтримала скаргу, просила задовольнити викладені вимоги у повному обсязі.

Субєкт оскарження ОСОБА_2 заперечував проти задоволення скарги, оскільки

Вислухавши пояснення учасників по справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 01.10.09. Новозаводським районним судом м. Чернігова було видано виконавчий лист № 2-134/08, яким вирішено стягнути з ОСОБА_3 30 (тридцять) гривень 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи на користь ВАТ «Чернігівгаз» (а.с.5).

Згідно з повідомленням державного виконавця про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 14.06.2017 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ було повернуто без прийняття до виконання. Таке рішення було мотивовано тим, що у виконавчому документі відсутній ідентифікаційний код боржника (а.с.4).

05 жовтня 2016 року набрав чинності новий Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідно до п.7 зазначеного Закону, виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Виходячи з наведеного, до спірних правовідносин слід застосовувати положення Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 1999 року) зі змінами, у виконавчому документі зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" 1999р.).

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, до переліку яких відносяться і виконавчі листи, що видаються судами.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.), державний виконавець наділений правами та обов'язками щодо примусового виконання рішень судів та актів інших органів. Тобто державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, а саме його обов'язком є отримання ідентифікаційного коду через контролюючі органи. А вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 11 вищезазначеного Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 3) ч. 3 ст. 11 даного Закону, надає право державному виконавцю з метою захисту інтересів стягувача, самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Тому відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного коду боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, повідомленням державного виконавця Центрального відділу ДВС м. Чернігів ГТУЮ у Чернігівській області ОСОБА_2 від 14.06.2017 року, виконавчий лист № 2-134/08, виданий 01.10.2009 року Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Чернігівгаз» боргу 30,00 грн. судового збору, повернутий стягувачу без виконання, у звязку з відсутністю ідентифікаційного коду боржника.

З огляду на це, суд вважає такі дії державного виконавця такими, що свідчать про небажання провести виконавчі дії з виконання рішення суду.

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 Закону України "Про виконавче провадження"(в редакції 21.04.1999р.), начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Враховуючи викладене та доводи, наведені в скарзі, суд вважає, що у разі не зазначення ідентифікаційного коду боржника у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3) ч. 3ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції 21.04.1999р.), державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника, та отримання відомостей про дату народження боржника, а тому згідно ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.) у державного виконавця не було жодних правових підстав для повернення виконавчого документу стягувачу, без прийняття до виконання.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999р.) можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, зокрема, постановити ухвалу про зобовязання державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання або зобовязання державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки вказаним Законом передбачено і інші підстави для повернення виконавчого листа та відмови у відкритті виконавчого провадження, які підлягають самостійній перевірці державним виконавцем під час вчинення виконавчих дій.

З огляду на викладене, у даному випадку на державного виконавця можливо лише покласти обовязок вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання без інформації про ідентифікаційного коду боржника ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 18, 19, 26 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції 21.04.1999 року), ст. 387 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Чернігівгаз» на неправомірні дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2, та зобовязання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 щодо повернення виконавчого документа, а саме виконавчого листа № 2-134/08 про стягнення з ОСОБА_3 30 гривень 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи на користь ПАТ «Чернігівгаз», без прийняття його до виконання неправомірними.

Зобовязати державного виконавця Центрального відділу Державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області ОСОБА_2 вирішити питання про прийняття виконавчого документа до виконання, а саме: виконавчого листа № 2-134/08 про стягнення з ОСОБА_3 30 гривень 00 коп. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду цивільної справи на користь ПАТ «Чернігівгаз», без інформації про ідентифікаційний код боржника ОСОБА_3.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а для осіб, які не були присутні в судовому засіданні протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. А. Косач