Провадження № 2/229/183/2017
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 лютого 2017 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря судового засідання Пантелєєвої Є.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

прокурора Федорцова М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дружківки цивільну справу за позовом органа опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

02 грудня 2016 року орган опіки та піклування Дружківської міської ради звернувся до суду з позовною заявою в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав. Зазначив, що на профілактичному обліку у службі у справах дітей Дружківської міської ради у зв'язку з проживанням в сім'ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків, перебуває неповнолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Батьки неповнолітнього хлопця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 протягом кількох років разом не проживають. Відомо, що батьки з дитиною зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2. Однак, протягом останніх трьох років ОСОБА_3 мешкає з іншою родиною у м. Махачкалі республіки Дагестан. У вересні 2015 року відповідач ОСОБА_2 поїхав на заробітки до м. Сочі Російської Федерації, і до теперішнього часу не повернувся. Будь-який зв'язок з батьками відсутній. Протягом року ОСОБА_4 проживає зі своєю бабусею ОСОБА_5 у квартирі АДРЕСА_1. ОСОБА_5 має проблеми зі здоров'ям, і як наслідок, їй встановлено першу групу інвалідності. Бабуся замість батьків займається вихованням та утриманням онука. Однак, прибуток сім'ї складається лише з пенсії по інвалідності ОСОБА_5 (1200 грн. щомісячно) та матеріальної допомоги дядька ОСОБА_4 - ОСОБА_6, який мешкає та працює у Росії. Батьки ніяких грошей на утримання свого сина не надають. Але коштів, які мають ОСОБА_4 та його бабуся не вистачає на продукти харчування та оплату комунальних послуг. У 2016 році ОСОБА_5 не мала навіть коштів для придбання онуку шкільного приладдя та сезонного одягу. Вирішено це питання було центром соціальних служб сім'ї, дітей та молоді м. Дружківка. Зараз ОСОБА_4 навчається у 9 класі Дружківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 12. За місцем навчання ОСОБА_4 характеризується як спокійна, врівноважена та порядна людина. Він має рівні стосунки з однокласниками, бере активну участь у громадському житті класу та школи. Хлопчик захоплюється футболом, але через фінансові обмеження не має можливості відвідувати спортивний гурток. Згідно з інформацією, наданою адміністрацією навчального закладу, ОСОБА_4 проживає з бабусею, яка самостійно займається його вихованням та освітою. Стосунки між ними доброзичливі. ОСОБА_5 за станом здоров'я не має можливості відвідувати школу, але підтримує постійний зв'язок з класним керівництвом. Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 школу не відвідують, навчальними досягненнями сина не цікавляться. З 23 березня 2016 року сім'я ОСОБА_4 перебуває на внутрішньошкільному обліку як така, що опинилася у складних життєвих обставинах. Орган опіки та піклування просить позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу) та передати ОСОБА_4 органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його подальшого влаштування.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 підтримала свої позовні вимоги. Пояснила, що в даний час неповнолітній ОСОБА_4 проживає зі своєю тіткою - ОСОБА_8 Хвора бабуся ОСОБА_5 не в змозі займатися утримуванням і вихованням онука. До того ж остання хворіє і має першу групу інвалідності. Раніше бабуся не зверталася за допомогою до органу опіки та піклування, тому що чекала, що повернеться матір хлопчика, яка буде займатися його вихованням. Вважає, що відповідачі ухилися від виховання і утримання сина. Просила суд позбавити відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_4; стягнути з них аліменти на утримання дитини у розмірі по 1/4 частині їх заробітку (доходу) та передати ОСОБА_4 органу опіки та піклування для вирішення питання щодо його подальшого влаштування.

ОСОБА_4 пояснив, що у 2015 року він разом зі своїм батьком приїхали з Росії до м. Дружківка Донецької області. На той час як матір залишилася мешкати у м. Махачкалі Російської Федерації. В даний ОСОБА_4 відвідує 9 клас загальноосвітньої школи № 12 м. Дружківки і мешкає з бабусею. Їм вдвох дуже складно існувати на одну мінімальну пенсію бабусі. Натомість, батьки проживають у Росії, але, нажаль, спілкуватися з ним не бажають. Він неодноразово через мережу Інтернет бажав знайти їх, але пошуки позитивного результату не принесли. Підкреслив, що вже два роки батьки не надають про себе будь-якої звістки, не проявляють турботи та уваги до нього. Він дуже добре розуміє, що він є дитиною, яка не потрібна своїм батькам.

Прокурор Федорцов М.А. також вважає, що є підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів, і в інтересах дитини просить позов органу опіки та піклування задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином: судовими повістками.

Суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Позбавлення батьківських прав - це міра сімейно-правової відповідальності за порушення одним із батьків прав своєї дитини, нехтування її інтересами. Про винятковість позбавлення батьківських прав говорить вичерпний перелік його підстав (ст. 164 СК України).

Судом встановлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 12 січня 2017 року № 9, зробленого Дружківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області,ІНФОРМАЦІЯ_8 року у місті Дружківка Донецької області народився ОСОБА_4. Його батьками вказані: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (батько), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (матір).

За інформацією від 28 березня 2016 року, наданою адміністрацією школи І-ІІІ ступенів № 12 Дружківської міської ради Донецької області, ОСОБА_4 навчається у 8-Б класі цієї школи. Його матір, ОСОБА_3 вже близько трьох років проживає з іншою родиною у м. Махачкала республіки Дагестан. ОСОБА_4 весь це час проживав з батьком ОСОБА_2 У вересні 2015 року останній поїхав на заробітки до м. Сочі Росія. Станом на 28 березня 2016 року не повернувся до м.Дружківка Донецької області. ОСОБА_4 проживає у АДРЕСА_3 разом з бабусею ОСОБА_5, яка є інвалідом першої групи (пересувається на інвалідному візку) і отримує пенсію щомісячно у розмірі 1250 грн.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 08 квітня 2016 року, умови проживання за адресою: АДРЕСА_4 відповідають потребам ОСОБА_4. Однак батьки дитини фактично самоусунулися від виконання батьківських обов'язків, у зв'язку з чим сім'я потребує контролю та допомоги з боку усіх зацікавлених органів та служб міста.

Відповідно до згоди від 22 травня 2015 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1-1193, ОСОБА_3 надала письмовий дозвіл на виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_2 із Російської Федерації на Україну строком на один рік, починаючи з 27 травня 2015 року. ОСОБА_3 згодна з тим, щоб його батько ОСОБА_2 прийняв на себе відповідальність за життя та здоров'я її неповнолітнього сина і приймав усі необхідні рішення по захисту прав та законних інтересів дитини, у тому числі по питанню медичного втручання.

Органом опіки та піклування Дружківської міської ради складено висновок від 20 вересня 2016 року №16-2264-01 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 та ОСОБА_2 по відношенню до їх неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Згідно зі ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

У суді свідок ОСОБА_9 пояснила, що працює соціальним педагогом у загальноосвітній школі І-ІІІ ступеня №12 м. Дружківки. Вказала, що 27 серпня 2015 року до школи звернувся ОСОБА_2 з заявою про прийняття до навчання у 8 клас свого сина ОСОБА_4. Заяву було розглянуто і 01 вересня 2015 року ОСОБА_4 розпочав навчання у 8 класі цієї школи. До влаштування у школі він мешкав та навчався у школі в м. Грозному Чеченської Республіки Російської Федерації. З осені 2015 року підліток мешкав у своєї бабусі ОСОБА_5 Остання є інвалідом першої групи, яка ледве пересувається за допомогою інвалідного візка. З листопада 2016 року ОСОБА_4 мешкає зі своєю двоюрідною бабусею ОСОБА_8, яка повністю займається його вихованням та утриманням. Батьки ОСОБА_4 взагалі не проявляють належної батьківської уваги та турботи до своєї дитини. З 2014 року з ним перестала спілкуватися матір, а з вересня 2015 року й батько.

У суді свідок ОСОБА_10 вказала, що працює начальником відділу ЦССМ м.Дружківка. Вказала, що з червня 2016 року у них на обліку перебуває ОСОБА_5 як інвалід першої групи і малозабезпечена особа. Вказаним відділом їй та ОСОБА_4 було надано гуманітарну допомогу: канцелярські товари, продуктові набори, одяг, взуття та інше. Вказала, що матеріальне забезпечення родини є дуже важким.

У суді свідок ОСОБА_8 зазначила, що доводиться двоюрідною бабусею ОСОБА_4. У 2015 році ОСОБА_2 привіз ОСОБА_4 з Росії і залишив проживати у своєї матері. Починаючи з листопада 2016 року ОСОБА_4 мешкає у ОСОБА_8 З того часу батьки жодного разу не приїздили, не дзвонили та не з'являлися у мережі Інтернет для спілкування з сином.

Суд дійшов до висновку, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню неповнолітнього сина ОСОБА_4. Про це свідчать наступні обставини: відповідачі не цікавляться його життям, його потребами, а з 2015 року не надають матеріальної допомоги, не спілкуються з ним. Неповнолітній ОСОБА_4 з вересня 2015 року був покинутий батьком під нагляд хворої бабусі-інваліда першої групи ОСОБА_5. У зв'язку з погіршенням стану її здоров'я з листопада 2016 року підліток мешкає у двоюрідної бабусі ОСОБА_8, у якої є необхідні умови для життя та навчання. Відповідачі повністю самоусунулися від виховання свого неповнолітнього сина, забезпечення його житлом, їжею, одягом, створення умов для навчання. Вони повністю переклали свої обов'язки на бабусю ОСОБА_5 і відмовляються підтримувати з ними будь-які стосунки.

Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і є всі підстави для позбавлення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських прав відносно сина ОСОБА_4.

Відповідно до ч.5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування.

ОСОБА_5 є інвалідом першої групи «Б» (загальне захворювання). Згідно з висновком про умови та характер праці вона потребує стороннього нагляду та догляду (пересувається за допомогою візка). А тому за таких умов неповнолітній ОСОБА_4 повинен бути переданий органу опіки та піклування для його подальшого влаштування.

Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, наявність у відповідачів інших утриманців, і вважає можливим стягнути з кожного з них по 1/4 частині з усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі ст.88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 судовий збір на користь Державного бюджету м.Дружківка в розмірі 551,20 грн., тобто з кожного по 275,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 164 - 166, 180, 181,182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд

ухвалив:

позов органа опіки та піклування Дружківської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, актовий запис про народження №335 від ІНФОРМАЦІЯ_8 року, зроблений відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області.

Передати неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, органу опіки та піклування Дружківської міської ради для вирішення питання щодо його подальшого влаштування.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, РНОКПП НОМЕР_1, аліменти на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 грудня 2016 року.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_2, аліменти на користь неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02 грудня 2016 року.

Рішення у частині стягнення аліментів за один місяць надати негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь Державного бюджету м.Дружківка у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір на користь Державного бюджету м.Дружківка у сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 60 коп.

Копію рішення після набрання ним чинності направити до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Донецької області.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складений 09 лютого 2017 року.

Суддя: С. О. Рагозіна