У Х В А Л А

10 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Романюка Я.М., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року в справі за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, про визнання недійсними договорів, анулювання повідомлення про персоніфікований облік та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Октябрський районний суд м. Полтави ухвалою від 9 квітня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від

20 липня 2015 року, в задоволенні скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відмовив.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 27 січня 2016 року касаційну скаргу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відхилила, ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від

9 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від

20 липня 2015 року залишила без змін.

27 квітня 2016 року до Верховного Суду України звернулося

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме положень статей 14, 18, 164, 165 і 168 Податкового кодексу України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Обґрунтовуючи свої доводи заявник послався на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 травня 2013 року, 8 липня 2015 року та 24 лютого 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні скарги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом; оскільки рішення місцевого суду не було виконано у повному обсязі, підстави для задоволення скарги на дії державного виконавця, які полягають у бездіяльності щодо закінчення виконавчого провадження, відсутні.

Наданою для порівняння ухвалою від 8 липня 2015 року суд касаційної інстанції залишив без змін ухвалу суду першої інстанції, якою відмовлено банку в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця.

Суд касаційної інстанції в ухвалі від 15 травня 2013 року погодився з висновками суду першої інстанції, який задовольняючи скаргу державного підприємства на дії та рішення державного виконавця виходив з того, що завод добровільно виконав у повному обсязі судове рішення щодо стягнення середнього заробітку без врахування податку з доходів фізичних осіб та інших платежів.

Ухвалою від 24 лютого 2016 року суд касаційної інстанції залишив без змін ухвалу апеляційного суду, якою роз'яснено рішення суду апеляційної інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Порівняння зазначених судових рішень, наданих заявником на підтвердження вимог, із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ неоднаково застосували норми матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за скаргою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на дії головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві у справі за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа - управління Пенсійного фонду України Київського району в м. Полтаві, про визнання недійсними договорів, анулювання повідомлення про персоніфікований облік та відшкодування моральної шкоди за заявою публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк

А.Г. Ярема