Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Хилевича С.В., Шеремет А.М.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю представника позивача ОСОБА_1 та відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області на рішення Володимирецького районного суду від 15 вересня 2016 року в справі за позовом виконавчого комітету Кузнецовської міської ради до ОСОБА_2 про виселення з службового приміщення,

В С Т А Н О В И Л А :

30 червня 2016 року виконавчий комітет Кузнецовської міської ради звернувся в Кузнецовський міський суд з позовом до ОСОБА_2 про виселення з службового приміщення.

В обґрунтування позову вказував, що рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 17.07.2014 року № 143 ОСОБА_2, який перебував на посаді начальника Кузнецовського міського відділу міліції УМВС України в Рівненській області, було надано службове житлове приміщення в АДРЕСА_1. 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ, у звязку із досягненням граничного віку (45 років). Відповідно до ст. 125 ЖК України відповідач не відноситься до осіб, яких не може бути виселено з службового житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення. А тому, вважає, що відповідач підлягає виселенню із наданого йому службового жилого приміщення на підставі ст. 124 ЖК України.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1981/2016 Головуючий у 1 інстанції : Котик Л.О. Доповідач : Григоренко М.П.

Із цих підстав просив виселити ОСОБА_2 із службового житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на його користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви.

Рішенням Володимирецького районного суду від 15 вересня 2016 року в задоволенні позову виконавчого комітету Кузнецовської міської ради до ОСОБА_2 про виселення з службового приміщення - відмовлено.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі позивач покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції, порушивши вимоги ЦПК України, в описовій частині оскаржуваного рішення не зазначив докази, досліджені в судовому засіданні, а в мотивувальній частині встановлених судом обставин та мотивів, з яких відхилено досліджені докази.

Судом не враховано, що спірне житло не належить до фонду службових жилих приміщень органів внутрішніх справ України та надавалося відповідачу саме у звязку із зайняттям останнім посади начальника Кузнецовського МВ (з обслуговування м. Кузнецовськ та Володимирецького району) УМВС України в Рівненській області, на якій він пропрацював 1 рік і 5 місяців, тобто менше 10 років.

Посилання суду на п.7 ст. 6 „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ та деяких інших осіб та їх соціальний захист від 24.03.1998 року № 203/98-ВР є безпідставне, оскільки стосується першочергового забезпечення житлом осіб, які потребують поліпшення житлових умов і ветеранів військової служби, які при звільненні з військової служби здали державним органам займане ними у військових містечках жиле приміщення та не були забезпечені іншим жилим приміщенням для постійного проживання та яким виповнилося 60 і більше років, а також сімям померлих ветеранів.

Пенсіонерами за віком є особи, які досягли встановленого законодавством віку і мають визначений законом стаж роботи (чоловіки після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років).

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що відповідач отримує пенсію за вислугою років. Суд ототожнив поняття „пенсія за віком та „пенсія за вислугою років.

Вважає, що відповідач підлягає виселенню із наданого йому службового жилого приміщення на підставі ст. 124 ЖК України.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач вказує, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

В ході апеляційного розгляду справи представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Відповідач просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не підлягає виселенню із займаного службового житлового приміщення, без надання іншого житла, оскільки він є пенсіонером по старості та особою, яка пропрацювала в установі, яка надала йому службове житло, не менше як десять років.

Проте, колегія суддів не погоджується із даним висновком суду першої інстанції і вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у звязку із невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, з ухваленням у справі нового рішення.

Стаття 125 ЖК України визначає перелік осіб, які не можуть бути виселені з службових жилих приміщень без надання жилого приміщення і зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років та пенсіонерів по старості.

По справі встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Кузнецовської міської ради від 17.07.2014 року № 143 ОСОБА_2, який перебував на посаді начальника Кузнецовського міського відділу міліції УМВС України в Рівненській області, було надано службове житлове приміщення в АДРЕСА_1., а 01 грудня 2014 року ОСОБА_2 було звільнено з органів внутрішніх справ, у звязку із досягненням граничного віку (45 років).

На день звільнення із органів внутрішніх справ ОСОБА_2 пропрацював в Кузнецовському міському відділі міліції УМВС України в Рівненській області біля півтора року.

Службове житло ОСОБА_2 було надано за рахунок житлового фонду Кузнецовської міської ради, у звязку із призначенням його на посаду начальника Кузнецовського міського відділу міліції УМВС України в Рівненській області, тобто, службове житло відповідачу було надано не установою, в якій він проходив службу, а органом місцевого самоврядування, за клопотанням УМВС України в Рівненській області (а.с. 5).

Кузнецовський міський відділ міліції УМВС України в Рівненській області не є структурним підрозділом Кузнецовської міської ради і тому відсутні правові підстави вважати, що ОСОБА_2 пропрацював в Кузнецовській міський раді понад 10 років і тому не підлягає виселенню із займаного службового житла без надання іншого житла.

Сам по собі факт наявності у ОСОБА_2 вислуги років в органах внутрішніх справ понад 25 років, на думку колегії суддів, мав би значення лише у випадку, якби службове житло відповідачу було надано за рахунок Міністерства внутрішніх справ України, а не за рахунок органу місцевого самоврядування, який надав це службове житло ОСОБА_2 не як своєму працівнику, а за відповідним клопотанням УМВС України в Рівненській області і виключно у звязку із роботою на конкретній посаді.

Відповідно до довідки Управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Рівненській області (а.с. 8) ОСОБА_2 був звільнений із органів внутрішніх справ 01 грудня 2014 року у звязку із досягненням граничного віку ( 45 років).

Статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначено, що право для призначення пенсії за віком мають чоловіки після досягнення ними 60 років.

В рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення словосполучення „пенсіонерів по старості, яке міститься в абзаці шостому статті 125 Житлового кодексу Української РСР (N 6-рп/2014, 11.06.2014) вказано наступне, що в аспекті конституційного звернення словосполучення „пенсіонерів по старості, що міститься в абзаці шостому статті 125 Житлового кодексу Української РСР, відповідно до якого пенсіонери по старості не можуть бути виселені з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення, необхідно розуміти так, що до пенсіонерів по старості, крім осіб, яким згідно з законодавством України призначено пенсію за віком, віднесено також осіб, що вийшли на пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України „Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування від 9 липня 2003 року № 1058IV зі змінами, зокрема, на підставі статті 55 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 28 лютого 1991 року № 796XII зі змінами.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач повідомив суд, що він отримує пенсію за вислугою років.

Факт звільнення відповідача із органів внутрішніх справ у звязку із досягненням граничного віку ( 45 років) та призначення останньому пенсії за вислугою років, на переконання колегії суддів, ще не є тими обставинами, які свідчать про те, що ОСОБА_4В є пенсіонером по старості, в контексті вищевказаного рішення Конституційного Суду України і тому не може бути виселений із займаного службового житла без надання іншого жилого приміщення, так як пенсія за вислугою років призначається незалежно від віку, а досягнення граничного віку перебування на службі в органах внутрішніх справ означає лише неможливість подальшого проходження в органах внутрішніх справ на певних посадах.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позов виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області підлягає задоволенню, а відповідач ОСОБА_2 підлягає виселенню із службового житлового приміщення квартири № 46, м-н Перемоги, 42 у м. Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області, без надання іншого жилого приміщення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області задовольнити.

Рішення Володимирецького районного суду від 15 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 із службового житлового приміщення квартири № 46, м-н Перемоги, 42 у м. Вараш (Кузнецовськ) Рівненської області, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь виконавчого комітету Кузнецовської міської ради Рівненської області 2893 грн. 80 коп., в рахунок відшкодування судового збору, повязаного із сплатою судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : С.В. Хилевич

ОСОБА_5