РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17956/15-ц

пр. № 2/759/1234/16

26 квітня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Зайця Т.О. при секретарі Ковтун М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

18.11.2015 року представник ОСОБА_1 звернувся з позовом про усунення ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_3, після смерті якого відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна померлого є позивач - онука та відповідач - дружина померлого. На думку позивача ОСОБА_2 підлягає усуненню від права на спадкування, оскільки не доглядала за чоловіком, ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, хоча мала можливість здійснювати належний догляд та надати допомогу, могла забезпечити транспортування чоловіка до лікарні для надання необхідної медичної допомоги.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, вважали заявлені вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки відповідач постійно перебувала біля спадкодавця в лікарні, допомагала йому, піклувалася про нього, купувала ліки.

В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Свідок ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1, працює на посаді головного лікаря Березанської ЦРЛ, дав свідчення, що він не був лікуючим лікарем померлого ОСОБА_3 і безпосереднього контакту з родичами останнього не мав. 01.09.2015 року ОСОБА_3 надійшов до лікарні, діагноз йому був встановлений хірургом, хвороба мала тяжкий перебіг. Свідок стверджує, що ОСОБА_3 необхідно було лікувати в реанімації, а в Березанській ЦРЛ не було усього необхідного обладнання для лікування хворого. Свідок вважає, що існувала необхідність транспортування хворого до обласної лікарні, оскільки була тяжка патологія. Проте на запитання суду про можливість продовження лікування в Березанській ЦРЛ свідок не зміг відповісти, як не зміг відповісти і на питання про наявність в Березанській ЦРЛ відповідних кадрів, необхідних для лікування хворого.

Свідок ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_2, працює на посаді завідуючого хірургічного відділення Березанської ЦРЛ, пояснив, що після надходження ОСОБА_3 до лікарні 01.09.2015 року на консиліумі було визначено тактику лікування останнього, попередній діагноз було встановлено гострий панкреатит. ІНФОРМАЦІЯ_4 в телефонній розмові з обласним хірургом було рекомендовано перевезти хворого до обласної лікарні, проте хворий з дружиною відмовився. Свідок стверджує, що хворий не завжди розумів значення своїх дій. Також свідок підтвердив, що весь час біля хворого перебувала його дружина (ОСОБА_2.), яка купувала необхідні ліки, бинти і т.д., перешкод у лікуванні вона не створювала. Свідок вважає, що існувала необхідність транспортування ОСОБА_3 до обласної лікарні, оскільки не було позитивних результатів лікування і в Березанській ЦРЛ не було всього необхідного обладнання для лікування. Свідок зазначив, що ОСОБА_2 постійно інформували про хід лікування і перебіг хвороби, також її повідомили, що ОСОБА_3 може померти, якщо його не транспортувати.

Судом встановлено, що 01.09.2015 року ОСОБА_3 надійшов до Березанської ЦРЛ в тяжкому стані.

В період перебування в лікарні біля ОСОБА_3 завжди знаходилася ОСОБА_2, яка допомагала йому, піклувалася про нього, купувала ліки та все необхідне для лікування.

З лікарських записів вбачається, що 02.09.2015 року в телефонній розмові було досягнути домовленість про переведення хворого до обласної лікарні, проте особисто хворий з дружиною відмовилися від переведення (а. с. 91). Того ж дня ОСОБА_2 написала розписку про відмову від транспортування чоловіка до обласної лікарні (а. с. 82).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в смт. Березанка Миколаївської обл. у віці 68 років помер ОСОБА_3, про що складено відповідний актовий запис №434. Наведена обставина підтверджується свідоцтвом про смерть, НОМЕР_1 (а. с. 5). Причина смерті - панкреонекроз, що підтверджується довідкою про причину смерті №50 від 03.09.2015 року (а. с. 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина. Спадкоємцями майна померлого є ОСОБА_1 - онука померлого та ОСОБА_2 - дружина.

Реєстрацію спадкової справи щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3, здійснено приватним нотаріусом КМНО 07.09.2015 року за №57898269, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі, серії АКК №153695 (а. с. 7).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Спір між сторонами виник з тих підстав, що на думку позивача ОСОБА_2 ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, не доглядала за померлим, який перебував у безпорадному стані, хоча мала можливість здійснювати належний догляд та надати допомогу.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов'язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ (ч. 6 ст. 1224 ЦК України).

Пунктом 6 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 зазначено, що правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про держання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Виходячи зі змісту ст. 1224 ЦК України, суд при вирішенні справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України, повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи можлива лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності.

Підсумовуючи наведене, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: 1) ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; 2) перебування спадкодавця в безпорадному стані; 3) потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

На необхідності встановлення в сукупності вказаних обставин звертається увага в п. 4 листа ВССУ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

З пояснень відповідача і свідка ОСОБА_5 встановлено, що весь час перебування спадкодавця в лікарні до дня смерті біля нього перебувала ОСОБА_2, яка купувала необхідні ліки, бинти і т.д., перешкод у лікуванні вона не створювала.

Тобто, в її діях відсутні будь-які ознаки умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, а навпаки відповідач забезпечила відповідну підтримку і допомогу спадкодавцю.

Лише факт написання розписки про відмову від транспортування спадкодавця до обласної лікарні не може бути підставою для усунення ОСОБА_2 від спадкування, оскільки, по-перше, з лікарських записів встановлено, що сам хворий (спадкодавець) відмовилися від переведення до обласної лікарні, а по-друге, не передбачено необхідності надання згоди чи відмови ОСОБА_2 в даному випадку.

На підставі наведеного суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. 1224 ЦК України, 57, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги та може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через районний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: Т.О. ЗАЄЦЬ