Справа № 161/2348/16-ц
Провадження № 2/161/1632/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі:

головуючого судді - Івасюти Л.В.

при секретарі - Заболотько Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1, третя особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитну угоду № 100/м, з лімітом кредитування 110 000,00 доларів США. Надання коштів здійснювалось окремими траншами (траншами кредиту) після підписання Договорів про видачу траншу. 03.03.2007 року було укладено Договір про видачу траншу №100/м-1, згідно якого відповідач 03.03.2007 року отримала строковий кредит в розмірі 40000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 28.02.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток № 1 до Договору про видачу траншу № 100/м-1 від 03.03.2007 року).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 02.03.2007 року було укладено договір іпотеки № 599 від 02.03.2007 року, згідно з яким відповідач надала в іпотеку належне їй майно, а саме: приміщення №162 (сто шістдесят два) в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі- продажу №1442 від 06.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором у неї перед ПАТ КБ "ПриватБанк" виникла заборгованість . Для вирішення питання погашення заборгованості ОСОБА_1 03.02.2016 року було надано працівникам ПАТ КБ "ПриватБанк" розписку на право продажу банком вищевказаної нерухомості. Проте в процесі підготовки до реалізації нерухомості, було встановлено, що відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області було накладено арешти на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що не дає змоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити свої вимоги в повному обсязі, як іпотекодержателя.

Факт виконання згаданої постанови щодо накладення арешту на дане нерухоме майно підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить відповідачу, має ПАТ КБ «ПриватБанк». Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області не має правових підстав для звернений стягнення на заставлене майно в користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно.

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області з листом щодо зняття арешту, накладеного у відповідності до вищеназваної постанови, так як наявність даних обставин (накладення арештів) перешкоджає реалізації права Банку на продаж належного боржнику ОСОБА_1 нерухомого майна. З відповіді, наданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області, вбачається, що підстави для зняття арештів з названого майна посадовими особами державної виконавчої служби відсутні, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду.

Посилаючись на наведене, позивач просить суд зняти арешт з наступного майна: приміщення №162 (сто шістдесят два) в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу

№1442 від 06.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В., на яке було накладено арешт згідно постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області від 26.06.2015 року ВП №47943706.

Представник позивача подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує з наведених у ньому підстав.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує щодо задоволення позову.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 02.03.2007 року між публічним акціонерним товариством комерційним банком "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитну угоду № 100/м, з лімітом кредитування 110 000,00 доларів США. Надання коштів здійснювалось окремими траншами (траншами кредиту) після підписання Договорів про видачу траншу. 03.03.2007 року було укладено Договір про видачу траншу №100/м-1, згідно якого відповідач 03.03.2007 року отримала строковий кредит в розмірі 40000,00 доларів США, з терміном повернення коштів до 28.02.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється за графіком погашення кредиту, процентів та винагороди (Додаток № 1 до Договору про видачу траншу № 100/м-1 від 03.03.2007 року).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 02.03.2007 року було укладено договір іпотеки № 599 від 02.03.2007 року, згідно з яким відповідач надала в іпотеку належне їй майно, а саме: приміщення №162 (сто шістдесят два) в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,00 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі- продажу №1442 від 06.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений законодавством строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Судом встановлено, що банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав належним чином, проте у зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором, в останньої перед ПАТ КБ "ПриватБанк" виникла заборгованість. Для вирішення питання погашення заборгованості ОСОБА_1 03.02.2016 року було надано працівникам ПАТ КБ "ПриватБанк" розписку на право продажу банком вищевказаної нерухомості. Проте в процесі підготовки до реалізації нерухомості, було встановлено, що відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області було накладено арешти на майно, яке належить на праві приватної власності ОСОБА_1, що не дає змоги ПАТ КБ "ПриватБанк" задовольнити свої вимоги в повному обсязі, як іпотекодержателя.

Факт виконання згаданої постанови щодо накладення арешту на дане нерухоме майно підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ "Приватбанк" звернулось до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області з листом щодо зняття арешту, накладеного у відповідності до вищеназваної постанови, так як наявність даних обставин (накладення арештів) перешкоджає реалізації права Банку на продаж належного боржнику ОСОБА_1 нерухомого майна.

З відповіді, наданої Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області, вбачається, що підстави для зняття арештів з названого майна посадовими особами державної виконавчої служби відсутні, оскільки відповідно до ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", арешт з майна може бути знятий лише за рішенням суду.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі, суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Статтею 572 ЦК України, передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має праве задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом, - у черговості їх державної реєстрації.

Таким чином, чинним законодавством встановлений пріоритет іпотекодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок майна, яке перебуває в іпотеці.

Відповідно до ч.4 ст. 54 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV "Про виконавче провадження", про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляв заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до довідки з Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, вищий пріоритет на майно, що перебуває в іпотеці і належить відповідачу, має ПАТ КБ «ПриватБанк».

Отже, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області не має правових підстав для звернений стягнення на заставлене майно в користь стягувачів, які не є іпотекодержателями або які є обтяжувачами з нижчим пріоритетом на іпотечне майно.

За таких обставин, позов публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» слід задовольнити, та звільнити з-під арешту вищевказане майно.

Керуючись ст.ст. 8 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст. 52, ч.4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ч.ч. 6, 7 ст. 3 Закону України "Про іпотеку", ст.572 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту наступне майно: приміщення №162 (сто шістдесят два) в торговому комплексі /літер А-2/, загальною площею 37,00 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу №1442 від 06.04.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Грушицькою В.В., на яке було накладено арешт згідно постанови Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Волинській області від 26.06.2015 року ВП №47943706.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта