Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Максимчук З.М., Собіни І.М.

секретар судового засідання: Мельник С.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2005 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Млинівської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини,

заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1-ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

Рішенням Млинівського районного суду від 18 травня 2005 року визначено ОСОБА_2, як спадкоємцю щодо спадщини померлої ОСОБА_4, додатковий строк для подання заяви для прийняття спадщини, який визначено в один місяць з дня вступу рішення в законну силу.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на незаконність вказаного рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_4

В 2016 році на її усне звернення щодо порядку видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) нотаріус повідомив, що 22 вересня 2003 року Малодорогостаївською сільською радою Млинівського району Рівненської області було посвідчено заповіт ОСОБА_4 за реєстром №957, згідно якого остання заповіла ОСОБА_2 належний їй сертифікат серії НОМЕР_1, виданий Млинівською районною державною адміністрацією від 23 липня 1996 року на право на земельну частку (пай). Також, нотаріус повідомила про наявність рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2005 року про визначення ОСОБА_2 додаткового строку для прийняття спадщини, в зв'язку з чим видача свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) є неможливою.

Вважає, що ОСОБА_2 пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини без поважних причин, а тому є таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, оскільки будь-які поважні причини пропуску ним строку у рішенні суду не зазначені.

Будучи особою, яка має право на обов'язкову частку у спадковому майні, як інвалід II групи, вона не була залучена до участі у розгляді вказаної справи.

Крім того, нотаріальна контора була неналежним відповідачем у справі і не мала права висловлювати свою позицію щодо позовних вимог, так як вона є спадкоємцем першої черги за законом після померлої ОСОБА_4 та вчасно прийняла спадщину після її смерті, а тому вказаний позов повинен був бути пред'явлений до неї.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Проте, до таких висновків суд дійшов з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Встановлено, що 22 вересня 2003 року Малодорогостаївською сільською радою Млинівського району Рівненської області було посвідчено заповіт ОСОБА_4 за реєстром №957, згідно якого остання заповіла ОСОБА_2 належний їй сертифікат серії НОМЕР_1, виданий Млинівською районною державною адміністрацією від 23 липня 1996 року на право на земельну частку (пай).

13 березня 2003 року Малодорогостаївською сільською радою Млинівського району Рівненської області було посвідчено заповіт ОСОБА_4, який зареєстровано в реєстрі за №333. Згідно вказаного заповіту ОСОБА_4 заповіла належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 а також усе належне їй згідно закону майно в рівних частинах ОСОБА_5 та ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_4

5 грудня 2013 року Млинівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка).

Згідно копії довідки МСЕК №060467 від 3.06.2004 року ОСОБА_1 встановлена ІІ групу інвалідності за загальним захворюванням довічно.

Таким чином, ОСОБА_1 є не лише є спадкоємцем за заповітом 13 березня 2003 року та у встановленому законом порядку після смерті матері прийняла спадщину, а й має обов'язкову частку у спадщині, неохопленій посвідченим заповітом на її ім'я.

Відповідно до 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як роз'яснено у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції неправильно визначився із суб'єктним складом правовідношення, розглянув спір за участю неналежного відповідача та вирішив питання про права та обов'язки іншого спадкоємця ОСОБА_1, яка має обов'язкову частку в спадковому майні, однак не залучив останню до участі у справі, що є порушенням ч.1 ст.33 ЦПК України.

Проте апеляційний суд не наділений повноваженнями на вчинення таких процесуальних дій, як залучення до участі у справі належних співвідповідачів.

Крім того, судом не було встановлено коло спадкоємців, чи звертався ОСОБА_2 до подання позову до спадкоємців, які прийняли спадщину за письмовою згодою на подання ним заяви про прийняття спадщини, а також не досліджено поважність причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, колегія оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 325 ЦПК України, ст.1272 ЦК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 18 травня 2005 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Млинівської державної нотаріальної контори про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Максимчук З.М.

Собіна І.М.