Справа № 285/362/16-ц
провадження у справі № 2/0285/515/16
РІШЕННЯ

Іменем України

11 травня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….….Літвин О.О.

з участю секретаря………………..ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який продовжує навчання, в розмірі ? частини від його заробітку(доходу) щомісячно до закінчення навчання, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначила, що син є учнем 11 класу Хижівської Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Баранівського району Житомирської області (далі Школа), повністю знаходиться на її утриманні і для продовження та здобуття освіти потребує значних матеріальних витрат та допомоги. Відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги своєму сину, хоча має таку можливість, оскільки працевлаштований.

Сторони в судове засідання не прибули.

Надіслали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти чого відповідач не заперечив.

Дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який навчається у Школі. Строк навчання до 31 травня 2016 року.

Відповідно до виконавчого листа № 2-995 від 11.08.2004 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, відповідач сплачував на користь позивачки аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття, тобто до 20.01.2016 року.

Син проживає разом з матірю, окремо від відповідача.

Домовленості про утримання дорослого сина, який продовжує навчання, сторони не досягли.

Відповідно до статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу і право на звернення до суду з таким позовом має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Вказана стаття покладає обовязок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, на обох батьків.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, спільний син сторін ОСОБА_5, який на момент розгляду справи досяг повноліття, навчається у Школі, є учнем 11 класу; йомуне виповнилось 23 роки та він додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків.

Відповідач є здоровою особою 41 року, має постійне місце роботи та сталий заробіток: працює в ПрАТ «ВКФ Леся» в м. Новоград-Волинський Житомирської області, а тому може надаватисвоєму синові матеріальну допомогу на період його навчання. Враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму на одну особу (з 01.05.2016 року 1 399 грн., ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік»); а також потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку та позов визнав повністю, суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові. Це відповідатиме як інтересам сина, так і матеріальному становищу та стану здоровя платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Закон рівною мірою покладає обовязок щодо утримання повнолітнього сина, який навчається, на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне його утримання.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача аліментів не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то в її задоволенні слід відмовити, оскільки мінімальний розмір аліментів, установлений ч. 2 ст. 182 СК України, застосовується тільки при визначенні розміру аліментів на неповнолітніх дітей.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 191, 198, 199, 200 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 08 лютого 2016 року до закінчення навчання 31 травня 2016 року.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин