Справа № 285/920/16-ц
провадження у справі № 2/0285/743/16
РІШЕННЯ

Іменем України

18 травня 2016 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді…………….……Літвин О.О.

за участю секретаря……………… ..Поліщук Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В обґрунтування позову зазначила, що їх спільні діти повністю знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість.

В судовому засіданні від 17.05.2016 року позивач усно уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на сина й доньку в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на кожного, проти чого відповідач, в свою чергу, заперечив, просив стягувати аліменти по 400 грн. на кожну дитину, оскільки безробітній та доглядає свою хвору матір, яка після інсульту не може самостійно доглядати за собою, опікується нею та матеріально утримує.

Сторони в судове засідання не прибули, надіслали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач свої уточнені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав частково, підтримав свою позицію, висловлену в судовому засіданні від 17.05.2016 року.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України), а у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199 СК України).

Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дочку, сина визначені статтями 181, 200 СК України, за змістом яких, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

Судом установлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та повнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Старша донька ОСОБА_5, яка на момент розгляду справи досягла повноліття,навчається на платній основі в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя, стипендії не отримує, їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Форма навчання - денна, строк навчання до 30.06.2018 року.

Подружжя проживає окремо, син проживає разом з матір'ю, донька - на період навчання проживає за місцем розташування навчального закладу в м. Тернопіль. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли.

Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму.

Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує.

Відповідач є здоровою особою 41 року; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи; інших дітей на утриманні не має; не приймає участі в вихованні дітей та не створює необхідні умови для їх розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на їх утримання.

Обов'язок по утриманню неповнолітнього сина та повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не може бути покладений виключно на їх матір, оскільки розмір заробітної плати позивачки в Новоград-Волинській міськрайорганізації Товариства Червоного Хреста України, де вона працює медичною сестрою, становить в середньому 1 631 грн.

На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму (Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 травня: 1 531 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років, 1 450 грн. - прожитковий мінімум); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за березень 2016 року вона становила 3 675 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; наявність на утриманні відповідача матері похилого віку - задовольняє їх частково та стягує аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на неповнолітнього сина ОСОБА_4, та 500 грн. на повнолітню доньку ОСОБА_5, що буде відповідати як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості.

Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити дванадцятирічному сину та вісімнадцятирічній доньці належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожного, що дорівнює 30 % встановленого прожиткового мінімуму. А позивачем, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів на повнолітню доньку у розмірі 600 грн.

Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітнього сина та повнолітньої доньки на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 15, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, статтями 141, 180-184, 191, 198, 199, 200 СК України, - суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2016 року до повноліття сина ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_6.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на її утримання на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 (п'ятсот) грн. щомісячно, починаючи стягнення з 24 березня 2016 року до закінчення її навчання - 30 червня 2018 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у розмірі суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання, а в іншій частині в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя О.О.Літвин