Справа №589/1969/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1796/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Собини О. І. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_3 про стягнення фактичних витрат, повязаних з навчанням, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року Харківський національний університет внутрішніх справ звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3 в порушення умов укладеного 30 серпня 2009 року тристороннього договору про підготовку фахівця не відпрацювала три роки в органах внутрішніх справ УМВС України в Сумській області після закінчення навчання 15 червня 2013 року, так як 25 лютого 2016 року звільнилась зі служби в поліції за власним бажанням, тому має відшкодувати навчальному закладу фактичні витрати, повязані з її утриманням, у розмірі 47904 грн. 22 коп.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2016 року у задоволенні позову Харківського національного університету внутрішніх справ відмовлено.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі Харківський національний університет внутрішніх справ, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставини того, що відповідач не приймалась на службу до органів поліції, а прибула туди для продовження попередньої служби у звязку з переходом з органів внутрішніх справ. Отже, як вважає позивач, оскільки ОСОБА_3 в послідуючому звільнилась зі служби в поліції за власним бажанням до закінчення трирічного терміну після закінчення вищого навчального закладу зі специфічними умовами навчання, тобто порушила умови договору про навчання, тому повинна відшкодувати витрати, повязані з її утриманням у цьому навчальному закладі.

Також, на думку позивача, суд мав врахувати і той факт, що відомості про ліквідацію УМВС України в Сумській області, де після закінчення навчального закладу проходила службу відповідач, на даний час відсутні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що наказом ректора Харківського національного університету внутрішніх справ (далі ХНУВС) за № 323 о/с від 05 серпня 2009 року ОСОБА_3 була прийнята на службу в органи внутрішніх справ і зарахована до складу курсантів ХНУВС з 15 серпня 2009 року (а.с.4).

30 серпня 2009 року Харківський національний університет внутрішніх справ, Головне управління МВС України в Сумській області та ОСОБА_3 уклали трьохсторонній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла на себе зобовязання після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обовязків за посадою, на яку буде призначена замовником, і відпрацювати не менше трьох років (п.2.3.5 договору) (а.с.8-9).

Враховуючи вимоги пункту 2.3.6 вказаного договору, що у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відповідачка зобовязалась відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Як передбачено п.3.2 цього ж договору, підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є, зокрема, відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання.

Після закінчення університету, згідно з наказом ХНУВС № 133 о/с від 15 червня 2013 року лейтенанта міліції ОСОБА_3 було відраховано зі складу курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби до УМВС України в Сумській області (а.с.5).

Наказом УМВС України в Сумській області за № 402 о/с від 06 листопада 2015 року старшого лейтенанта міліції ОСОБА_3, яка працювала слідчим слідчого відділення Шосткинського міського відділу (з обслуговування міста Шостки та Шосткинського району), було звільнено з органів внутрішніх справ з 06 листопада 2015 року у запас Збройних Сил за п. 64 «з» (у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) на підставі поданого нею рапорту від 06 листопада 2015 року (а.с.51, 52).

А вже наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 07 листопада 2015 року за № 5 о/с ОСОБА_3, як таку, що прибула з Міністерства внутрішніх справ, відповідно до поданої нею того ж дня заяви було призначено слідчим Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) ГУ НП з 07 листопада 2015 року, з присвоєнням їй спеціального звання старший лейтенант поліції (а.с.53, 54).

В подальшому, наказом Головного управління Національної поліції в Сумській області від 25 лютого 2016 року за № 36 о/с старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, слідчого Шосткинського відділу поліції (м. Шостка) Головного управління Національної поліції, було звільнено зі служби в поліції з 29 лютого 2016 року за власним бажанням, відповідно до підпункту 7 пункту 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» на підставі поданого нею рапорту від 15 лютого 2016 року (а.с.6).

Згідно з довідкою позивача від 04 червня 2013 року за № 4/171-д витрати, повязані з утриманням курсанта ОСОБА_3 в Харківському національному університеті внутрішніх справ, становлять 47904 грн. 22 коп. (а.с.7).

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка була звільнена зі служби в органах внутрішніх справ ще 06 листопада 2015 року без порушення умов договору про її навчання, а в подальшому поступила на службу в поліцію, тобто в іншу установу, звідки і була звільнена за власним бажанням, тому відсутні підстави для відшкодування позивачу витрат, повязаних з її утриманням у навчальному закладі.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Положеннями ч.1 ст.16 Закону України «Про міліцію», який втратив чинність у звязку із набранням законної сили Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ, однак був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, визначено, що особовий склад міліції складається з працівників, що проходять державну службу в підрозділах міліції, яким відповідно до чинного законодавства присвоєно спеціальні звання міліції.

Пунктом 2.2 Наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України» від 14 травня 2007 року № 150 зобовязано керівників структурних підрозділів центрального апарату МВС України, начальників головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, керівників вищих навчальних закладів МВС України на підставі Типового договору укласти відповідні договори про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України з кожною особою, яка навчається в цьому закладі за державним замовленням.

А у п.п.2.3.5, 2.3.6 самого Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 травня 2007 року № 150, йдеться про те, що особа, яка навчається у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, зобовязується після закінчення навчання прибути до місця призначення в термін, визначений у направленні на роботу, приступити до виконання службових обов'язків за посадою, на яку призначена Замовником, і відпрацювати не менше трьох років.

У разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком.

Підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку, зокрема, є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання (пункт 3 Типового договору).

Про аналогічне йдеться й у п.п.2.3.5, 2.3.6, 3 договору від 30 серпня 2009 року, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ, Головним управлінням МВС України в Сумській області та ОСОБА_3 (а.с.8-9).

Як визначено у п.п.1, 3 Порядку відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року за № 313, з відповідними змінами і доповненнями, цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, які навчалися за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС (далі особи), витрат, пов'язаних з їх утриманням у таких закладах (далі витрат), у разі: звільнення осіб начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (підпункт 3 пункту 1 Порядку).

Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця в навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою.

В той же час, пунктами 8, 9, 10 розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VІІІ передбачено, що з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів.

Працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції.

Працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

Указані в цьому пункті особи можуть бути звільнені зі служби в органах внутрішніх справ до настання зазначеного в цьому пункті терміну на підставах, визначених Положенням про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Виходячи з вимог ч.1 ст.13, ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про Національну поліцію» систему поліції складають:

1) центральний орган управління поліцією;

2) територіальні органи поліції.

Територіальні органи поліції утворюються як юридичні особи публічного права в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах та як міжрегіональні (повноваження яких поширюються на декілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи у межах граничної чисельності поліції і коштів, визначених на її утримання.

Територіальні органи поліції утворює, ліквідовує та реорганізовує Кабінет Міністрів України за поданням Міністра внутрішніх справ України на підставі пропозицій керівника поліції.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Національної поліції за переліком згідно з додатком 1, зокрема, Головне управління Національної поліції в Сумській області, і, відповідно, ліквідовано як юридичні особи публічного права територіальні органи Міністерства внутрішніх справ за переліком згідно з додатком 2, зокрема: Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, в тому числі, Шосткинський міський відділ (з обслуговування міста Шостка та Шосткинського району) Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області.

Отже, з урахуванням наведених норм права та встановлених фактичних обставин справи, а саме, факту того, що звільнення відповідачки зі служби в органах внутрішніх справ відбулось ще 06 листопада 2015 року у звязку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, установи, організації, про що йдеться у підпункті з) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року за № 114, а не за власним бажанням, через службову невідповідність чи за порушення дисципліни, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 витрат, повязаних з її утриманням у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, яким є Харківський національний університет внутрішніх справ.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачку не було звільнено з органів внутрішніх справ, а переведено на службу в поліцію, звідки вона звільнилась за власним бажанням, що, на думку позивача, є порушенням умов договору і підставою для стягнення з неї витрат, повязаних з її утриманням у вищому навчальному закладі МВС, є необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу колегії суддів, виходячи з обставин того, що звільнення відповідачки з органів внутрішніх справ було повязане з переходом в іншу установу, тобто на службу в поліцію, а орган поліції не був стороною тристороннього договору від 30 серпня 2009 року про підготовку фахівця, який був укладений між позивачем, відповідачкою та управлінням МВС України у Сумській області, тому звільнення відповідачки зі служби в поліції за власним бажанням не є порушенням з її боку умов вказаного договору.

До того ж, управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, як юридична особа публічного права, що виступало замовником у договорі від 30 серпня 2009 року, має бути ліквідовано відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2015 року № 730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», а згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 07 листопада 2016 року воно перебуває у стані припинення (а.с.83). В той же час, Головне управління Національної поліції в Сумській області, яке, як юридична особа, створилось 07 листопада 2015 року, зі служби в якому за власним бажанням звільнилась відповідачка, не є правонаступником управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, тому не має ніякого відношення до договору про навчання відповідачки.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач, як вищий навчальний заклад із специфічними умовами навчання, що належить до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України і здійснював навчання курсантів за державним замовленням з підготовки фахівців для потреб міліції, на даний час продовжує їх навчання та підготовку як фахівців для Національної поліції в межах раніше доведеного державного замовлення для потреб міліції, про що йдеться у п.3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у звязку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» від 23 грудня 2015 року за № 901-VIII, як і редакція ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» про те, що поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, також не свідчать про помилковість рішення суду про відмову в позові, так як вказані положення Закону стосуються курсантів, які проходили навчання у вказаному навчальному закладі станом на момент набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію» і на даний час продовжують навчання, а також стосуються тих поліцейських, які звільняться зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вказаного навчального накладу, в якому навчались та отримали підготовку як фахівці для Національної поліції.

Виходячи з обставин даної цивільної справи, відповідачка станом на момент набрання чинності вказаним Законом вже закінчила навчання у зазначеному вище навчальному закладі і проходила службу в органах внутрішніх справ України, звідки її було звільнено за підпунктом з) пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Також, у даному випадку стосовно відповідальності відповідачки суд першої інстанції правильно послався на ст.58 Конституції України про те, що закони не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони помякшують або скасовують відповідальність особи.

Інші доводи апеляційної скарги, в тому числі і щодо відсутності даних про ліквідацію УМВС України в Сумській області, висновків суду про відмову в задоволенні позову також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б могли бути підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Харківського національного університету внутрішніх справ відхилити, а рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 16 вересня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -