Справа № 388/649/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

09.11.2016 року Долинський районний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого - судді Баранського Д.М.,

за участю секретаря Поліщук Т.І.,

представника ОСОБА_1,

розглянув у відкритому судовому засіданні, у приміщенні суду в м. Долинській цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 дізнався про те, що ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_6, який проживав у АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_6 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 9,03 га, кадастровий номер НОМЕР_1, земельна ділянка площею 9,03461 га, кадастровий номер НОМЕР_2, обидві знаходяться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області.

ОСОБА_2 є спадкоємцем вищезазначеного майна після смерті ОСОБА_6 згідно заповіту, посвідченого 22 грудня 2005 року Пишненською сільською радою Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого у реєстрі за № 74.

11 травня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_6, однак йому було відмовлено у цьому за пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 зазначає, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважної причини, оскільки не знав та не міг знати про смерть спадкодавця, оскільки проживає за адресою: АДРЕСА_2, працює на посаді голови селянського (фермерського) господарства «Антоненко В.П», що знаходиться на території Криворізького району Дніпропетровської області.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_1 позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Суду пояснив, що ОСОБА_2 постійно проживає та працює у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а тому не знав та не міг знати про смерть спадкодавця ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_4, який одночасно є представником за довіреністю відповідачки ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти позову, просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що після смерті ОСОБА_6 прийшла до селянського (фермерського) господарства «Павел» головою якого є ОСОБА_2 з метою отримати грошові кошти на поховання згідно умов договору оренди землі. Бухгалтер цього господарства почала вимагати свідоцтво про смерть ОСОБА_6 Оскільки свідоцтво про смерть не принесла, відповідно не отримала грошові кошти від орендаря на поховання спадкодавця. Зазначає, що господарство керівником якого є ОСОБА_2 при смерті орендодавців надає грошові кошти на поховання.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Пишному Долинського району Кіровоградської області помер ОСОБА_4 (а. с. 19).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, зокрема земельна ділянка площею 9,03 га, що знаходиться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1, земельна ділянка площею 9,03461 га, що знаходиться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_2 (а. с. 20, 21).

Згідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

За змістом ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частинами 1, 2 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини.

Як убачається зі спадкової справи після смерті ОСОБА_6, із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця згідно положень ст. ст. 1269, 1272 ЦК України звернулись спадкоємці першої черги за законом (ст. 1261 ЦК України), а саме його дружина ОСОБА_3 та діти ОСОБА_4, ОСОБА_5, які є відповідачами у справі.

Позивач у справі ОСОБА_2 є спадкоємцем земельної ділянки площею 9,03 га, що знаходиться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_1, земельної ділянки площею 9,03461 га, що знаходиться на території Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, кадастровий номер НОМЕР_2, що належали спадкодавцю ОСОБА_6, згідно заповіту посвідченого 20 грудня 2005 року головою виконавчого комітету Пишненської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, зареєстрованого у реєстрі за № 74 (а. с. 3, 47).

Постановою приватного нотаріуса Долинського районного нотаріального округу Кіровоградської області Величка В.О. від 11 травня 2016 року позивачеві ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6, з тих підстав, що ним пропущено встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини (а. с. 4).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

ОСОБА_2 зазначає, що спадщину після смерті ОСОБА_6 не прийняв, оскільки постійно проживає та працює у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, а тому не міг знати про смерть спадкодавця. Тобто позивач уважає саме ці обставини поважними причинами для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Суд вище зазначав, що поважними причинами для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, однак зазначені ОСОБА_2 причини для прийняття спадщини таких ознак не мають, а тому позивачем не доказано поважність пропуску строку для прийняття спадщини.

Слід також зазначити, що саме на позивача покладено обов'язок у цій справі доказувати поважність причин строку для прийняття спадщини.

Відповідно до вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 57-62, 64, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Кіровоградської області через Долинський районний суд Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлений 14 листопада 2016 року.

Суддя Долинського районного суду Д. М. Баранський