Справа № 446/758/16 Головуючий у 1 інстанції: Самсін М.Л.
Провадження № 22-ц/783/6067/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Павлишина О.Ф., Приколоти Т.І.

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника апелянта ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво,-

встановила:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво.

Вимоги обґрунтовувала тим, що відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт від 23 червня 2011 року Релігійною громадою УГКЦ м. Кам»янка-Бузька Львівської області розпочато будівництво парафіяльного будинку громади УГКЦ м. Кам»янка-Бузька за адресою: вул. Незалежності, 61«а» м. Кам»янка-Бузька Львівської області. Відповідно до «Повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт» Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області, право на будівництво передано позивачці ОСОБА_4, яка придбала незавершене будівництво згідно договору купівлі-продажу від 31.10.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2776.

21 грудня 2015 року між Кам»янка-Бузькою міською та позивачкою ОСОБА_4 укладено договір оренди землі, згідно якого позивачці передано в строкове (10 років) платне користування земельну ділянку для будівництва парафіяльного житлового будинку загальною площею 0,0327 га у тому числі 0,0327 га - землі житлової та громадської забудови, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 61 «а» м. Кам»янка-Бузька Львівської області, 22.12.2015 р. позивач провела державну реєстрацію вищезазначеного договору оренди, присвоєно кадастровий № :01:006:0215.

05.02.2016 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано Декларацію про готовність до експлуатації об»єкта - житлового будинку по вул. Незалежності 61А в м. Кам»янка-Бузька Львівської області, загальною площею 807.8 кв.м, житлова площа 503.9 кв.м. Реєстраційний номер 2.

Рішенням виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради від 30.03.2016 р. № 37 позивачці надано дозвіл на проведення реконструкції житлового будинку № 61а по вул. Незалежності в м. Кам»янка-Бузька під торговий центр.

Здійснивши реконструкцію житлового будинку, позивач не розробила проектну документацію на будівництво та не отримала дозвіл на виконання будівельних робіт, тому таке є самочинним будівництвом.

Згідно висновку експертизи з питань охорони праці та промислової безпеки №999.16.46.41.20/1120 від 29.03.2016 р. державного підприємства «Західний експертно-технічний центр Держпраці», під час проведення візуального обстеження встановлено, що дефекти пошкодження, які б впливали на міцність несучих конструкцій обстежуваних приміщень будівлі вул. Незалежності, 61а - відсутні. Несучі стіни розміщені згідно розмірів, вказаних в технічному паспорті на житловий будинок № 8911 від 15.09.2015 розробленому КП ЛОД Червоноградським бюро технічної інвентар. Фундаменти, стіни, перекриття та покриття будівлі - знаходяться в нормальному стані.

З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 04.05.2016 року, просила визнати за ОСОБА_4 та її чоловіком ОСОБА_5 право власності по ? частині на нежитлове приміщення - торговий центр, розташований за адресою вул. Незалежності,61«а» в м. Кам»янка-Бузька, Львівської області.

Оскаржуваним рішенням Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1: уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2»янка-Бузька Львівської області та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності по 1/2 частині нежитлового приміщення - торгового центру, що розташований за адресою: Незалежності, 61 «а» м. Кам»янка-Бузька Львівської області.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3, який не був стороною у справі, однак вважає, що оскаржуване рішення порушує його права як члена територіальної громади м. Кам»янка-Бузька, з оскаржуваним рішенням не погоджується, вважає таке незаконним, ухваленим з порушенням норми матеріального та процесуального права, тому має бути скасоване.

В апеляційній скарзі покликається на те, що отримавши рішення про надання дозволу на реконструкцію житлового будинку за адресою: Львівська обл., м. Кам»янка-Бузька, вул. Незалежності, 61 «а» під торгівельний центр, позивач не виконала жодного із обовязків, передбачених цим рішенням, відповідно провела реконструкцію без погодження проектної документації.

Звертає увагу на те, що позивач не надала жодного доказу про те, що її права кимось порушувались чи не визнавались, в тому числі відповідачем.

Крім цього, суд визнав право власності за чоловіком позивача ОСОБА_6, однак останній до участі у справі залучений не був.

Покликаючись на розяснення, надані у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» та судові рішення Верховного Суду України зазначає, що суд не може заміняти органи, які зобовязані видавати дозволи, погоджувати проекти та приймати в експлуатацію обєкти нерухомості, при цьому за загальним правилом ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Крім цього, реконструкція проведена на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, тому суд визнаючи право власності, всупереч правових позицій ВСУ, визнав право власності на майно, що здійснено на ділянці, яка передбачає інше цільове призначення та виділена для іншої мети.

Просить скасувати рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Судові витрати покласти на позивача.

Представник апелянта ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.

Позивач ОСОБА_4 та представник відповідача виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради, будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток (а.с. 103, 105), в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, позивач ОСОБА_4 подала заяву про відкладення розгляду справи у зв"язку із виїздом у відрядження, при цьому підтвердження зазначених у клопотанні обставин не подала, а представник відповідача не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримку доводів скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов районний суд виходив з того, що виходячи з положення ст. 376 ЦК України, право власності на самочинне будівництво може бути визнано за особою, яка здійснювала таке будівництво, виключно в судовому порядку шляхом звернення з відповідним позовом цієї особи та з підстав і в порядку передбаченому Законом, за умови наявності права власності чи права користування земельною ділянкою, що знаходиться під самочинно перебудованим житловим будинком, та за відсутності обставин повязаних з істотним відхиленням від проекту чи істотного порушення будівельних норм і правил.

Враховуючи наведені матеріали справи та встановлені обставини, з»ясувавши, що проведена реконструкція будинку не порушує права інших осіб та правила добросусідства, суд дійшов висновку, що у даному випадку є достатньо підстав для задоволення позову.

Перевіряючи законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги відповідно до ст. 303 ЦПК України, судова колегія виходить з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу незавершеного будівництвом житлового будинку від 31.10.2012 р., релігійна громада Української Греко-Католицької Церкви м. Кам»янка-Бузька Львівської області від якої на підставі ОСОБА_7. Архиєпископа Митрополита Кардинала ОСОБА_8 Івана від 11.02.1992 р. № 4.92/163 діяв ОСОБА_9, продала ОСОБА_4 житловий будинок (незавершене будівництво - 10,83% готовність), що розташований за адресою: Львівська область, Кам»янка-Бузький район, м. Кам»янка-Бузька, вул. Незалежності, буд. 61 «а» (а.с. 55).

Згідно «Повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання підготовчих/будівельних робіт» Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України у Львівській області, право на будівництво передано позивачу ОСОБА_4 (а.с. 12).

На підставі договору оренди від 21 грудня 2015 року, укладеного між Кам»янка-Бузькою міською радою та позивачем ОСОБА_4, останній передано в строкове (10 років) платне користування земельну ділянку для будівництва парафіяльного житлового будинку загальною площею 0,0327 га, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, 61«а» м. Кам»янка-Бузька Львівської області, цільове призначення землі - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (а.с. 13).

Позивач здійснила реєстрацію договору оренди, що підтверджується копією Витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.12.2015 р. № 50516357 (а.с. 16).

Згідно декларації про готовність до експлуатації обєкта, який належить до І-ІІІ категорії складності від 05.02.2016 року, здійснене позивачем ОСОБА_4 будівництво житлового будинку по вул. Незалежності 61 «а» в м. Кам»янка-Бузька Львівської області готове до експлуатації (а.с. 26-29).

Житловий будинок, загальною площею 807.8 кв.м, житлова площа 503.9 кв.м. згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, належить позивачу, Реєстраційний номер 21 (а.с. 31).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво обєкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на обєкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Разом з тим, під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості (ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»).

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради від 30.03.2016 р. № 37 позивачу ОСОБА_4 надано дозвіл на проведення реконструкції житлового будинку № 61 а по вул. Незалежності в м. Кам»янка-Бузька під торговий центр (а.с. 30).

Частиною 2 вказаного рішення ОСОБА_4 зобовязано виготовити проектно-кошторисну документацію на реконструкцію житлового будинку під торговий центр, зареєструвати в Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області декларацію про початок будівельних робіт, оформити у встановленому порядку документом для прийняття обєкта в експлуатацію, укласти договір про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Кам»янка-Бузька.

Попереджено ОСОБА_4 про те, що приступати до реконструкції житлової квартири до виготовлення та погодження проектної документації заборонено.

Разом з тим, відповідно до роз»яснень, викладених у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними.

Відповідно до п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об»єктів, затвердженого постановою КМУ № 461 від 13.04.2011 року (в редакції постанови КМУ № 750 від 08.09.2015 року, чинній на час розгляду справи судом першої інстанції) прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до I-III категорії складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації

Судом встановлено, що позивач не зверталася до компетентного державного органу із заявою про прийняття спірного об'єкта після реконструкції до експлуатації, а також не оскаржувала у порядку адміністративного судочинства дії відповідного органу у випадку відмови в прийнятті в експлуатацію такого об»єкта.

Оскільки місцевий суд зазначених положень не врахував судове рішення у справі, яка переглядається, не можна визнати законним, тому доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу та є підставними, оскаржуване рішення необхідно скасувати з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні такої вимоги.

Окремо колегія суддів звертає увагу на те, що звертаючись із заявою в порядку ст. 31 ЦПК України (про уточнення позовних вимог) позивач просила визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності по 1/2 частині нежитлового приміщення - торгового центру, що розташований за адресою: Незалежності, 61 «а» м. Кам»янка-Бузька Львівської області.

Однак, ОСОБА_5 судом до участі у справі залучений не був, за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів з окремим позовом не звертався, тому визнаючи право власності за ОСОБА_5, особою, яка участі у справі не приймала, суд першої інстанції порушив принцип диспозитивності цивільного процесу, оскільки відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Разом з цим, відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Від сплати судового збору апелянт ОСОБА_3 звільнений на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Оскільки апелянт ОСОБА_3 звільнений від сплати судового збору, такий за розгляд апеляційної скарги, необхідно стягнути з позивача у розмірі 606,32 грн. в дохід держави.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції, як таке, що ухвалене за неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Кам»янка-Бузького районного суду Львівської області від 11 травня 2016 рокускасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_4 до виконавчого комітету Кам»янка-Бузької міської ради Львівської області про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 606,32 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: О.Ф. Павлишин

ОСОБА_10