Провадження № 4-с/229/6/2016
УХВАЛА

11 травня 2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючої судді Рагозіної С.О.,

за участю секретаря Пантелєєвої Є.О.,

заявника ОСОБА_1,

представника заявника ОСОБА_2,

представників заінтересованої особи ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дружківка Донецької області скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та виконуючої обовязки начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції,

В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2016 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Нарожного Д.А. та виконуючої обовязки начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_3, в якій вказав, що на виконання рішення Дружківського міського суду Донецької області від 04 серпня 2014 року він отримав виконавчий лист про його вселення в будинок №18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки, зобовязання боржника ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні будинком та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки. На підставі виконавчого листа було відкрито виконавче провадження. Заявник вказує, що 21 квітня 2016 року під час примусового вселення рішення суду було виконано частково, а саме йому були надані ключі від дверей, але самого вселення не відбулося. Боржник ОСОБА_1 не звільнила половину жилої площі для розміщення ОСОБА_1 своїх меблів та речей, не звільнила половину гаража, не виділила половину земельної ділянки. Приміщення гаражу, літньої душової кабіни завалено сміттям, металобрухтом, що ускладнює їх користування. Перешкодою у користуванні будинком є також знаходження у дворі двох собак. Окрім того, 21 квітня 2016 року у дворі були присутні сторонні люди, які ОСОБА_1 не відомі, а також співмешканець ОСОБА_5 З присутністю цих людей ОСОБА_1 не був згодний. Вважає, що при його вселенні 21 квітня 2016 року державні виконавці Листопад С.І. та Нарожний Д.А. не виконали своїх обовязків, а тому просить суд визнати їх бездіяльність неправомірною і відсторонити їх від виконання виконавчих дій, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 21 квітня 2016 року, зобовязати ВДВС Дружківського міського управління юстиції провести примусове вселення ОСОБА_1 в будинок №18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки у встановленому законом порядку з виділенням необхідної жилої площі, розміщенням меблів, можливості користуватися двором (перевести тварин собак в інше місце), можливості користуватися гаражем, надвірними будівлями та половиною земельної ділянки.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали доводи скарги.

Представник заінтересованої особи заступник начальника ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_3 заперечила проти скарги, пояснила, що 21 квітня 2016 року рішення суду щодо вселення заявника ОСОБА_1 у будинок №18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки було виконано в присутності понятих та працівника поліції, про що був складений відповідний акт. ОСОБА_1 має ключі від всіх дверей та будівель, має до них доступ. 21 квітня 2016 року він відкривав хвіртку, будинок, гараж своїми ключами, глянув будинок та гараж, інші надвірні будівлі. В дворі перебувала собака, але вона не чинила опору ані ОСОБА_1, ані державному виконавцю, ані понятим та працівнику міліції. ОСОБА_5 була попереджена про обовязок не чинити перешкод у користуванні ОСОБА_1 будинком. Був складений відповідний акт, але ОСОБА_1 не був з ним згодний, оскільки у дворі будинку перебував співмешканець ОСОБА_5 Солоніков. Вважає, що нею виконані всі дії для виконання рішення суду, які передбачені чинним законодавством. У виконавчому листі не вказані інші дії, які повинен виконати державний виконавець і про які просить ОСОБА_1

Представник заінтересованої особи державний виконавець ВДВС Дружківського МУЮ ОСОБА_4 пояснив, що в його провадженні не перебуває виконавчий лист про вселення ОСОБА_1 і він не виконував ніяких виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні. Просить у скарзі відмовити.

Заслухавши пояснення, дослідивши матеріали скарги, суд встановив таке.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Стаття 385 ЦПК України встановлює, що скаргу може бути подано до суду:

у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод;

у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Суд встановив, що 21 квітня 2016 року в.о. начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_3 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/229/351/2014, виданого 15 серпня 204 року Дружківським міським судом про зобов'язання боржника ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні будинком, який розташований за адресою: м. Дружківка, вул. Жертв Революції, буд. 18, та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки стягувачу ОСОБА_1, винесла постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення суду виконано в повному обсязі.

Статтею 79 Закону України «Про виконавче провадження» встановлений порядок виконання рішення про вселення стягувача. Встановлено, що:

«1. Державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення.

2. У разі невиконання боржником рішення державний виконавець виконує його примусово.

Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

3. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час вселення, не є перешкодою для виконання рішення про вселення.

4. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, на нього накладається штраф та застосовуються інші заходи, передбачені законом. При цьому вселення здійснюється у присутності понятих із залученням поліцейських.

5. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт. Після складення акта виноситься постанова про закінчення виконавчого провадження.

6. У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.»

Суд встановив, що відповідно до акту 21 квітня 2016 року в.о. начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_3 у присутності понятих ОСОБА_6, ОСОБА_7, працівника поліції ОСОБА_8 здійснила примусове виконання рішення суду про вселення ОСОБА_1 у будинок №18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки. Акт був підписаний державним виконавцем Листопад С.І., боржником ОСОБА_5, понятими і працівником поліції. ОСОБА_1 підписав акт з застереженням, вказавши, що він не згоден зі вселенням, оскільки йому чинились перешкоди - у дворі знаходились сторонні особи.

Принципом цивільного судочинства є виконуваність рішення суду, а у статті 14 ЦПК визначені ознаки обов'язковості судових рішень. Крім того, виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Рішенням суду було передбачено вселення ОСОБА_1 в будинок №18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки, зобовязання боржника ОСОБА_5 не чинити перешкод у користуванні будинком та надати ключі від вхідної двері та інших приміщень будинку, а також гаражу, хвіртки.

Як пояснив ОСОБА_1, 21 квітня 2016 року він мав доступ до двору, будинку, інших надвірних споруд за адресою м. Дружківка, вул. Жертв Революції, 18, оглянув їх в день вселення, і на даний час він має ключі від цих приміщень, хвіртки та гаражу.

В акті державного виконавця від 21 квітня 2016 року зазначено, що ОСОБА_5 була попереджена про утримання від перешкод ОСОБА_1 у доступі до будинку.

На фотографіях від 21 квітня 2016 року, наданих ОСОБА_1, видно, що вони зроблені у дворі, всередині будинку № 18 по вул. Жертв Революції м. Дружківки, поруч із надвірними будівлями.

Проаналізувавши ці факти, суд приходить до висновку, що 21 квітня 2016 року в.о. начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_3 виконала усі дії для примусового вселення ОСОБА_1 до вищевказаного будинку в розумінні статті 79 Закону України «Про виконавче провадження». Дії щодо виділення необхідної жилої площі, розміщення меблів, можливості користуватися двором (переведення тварин собак в інше місце), можливості користуватися гаражем, надвірними будівлями та половиною земельної ділянки у виконавчому листі не зазначені, а тому державний виконавець не несе обовязку їх виконувати. А тому для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження у звязку з виконанням судового рішення у державного виконавця були всі законні підстави, і підстав для її скасування у суду немає.

Зі слів ОСОБА_1 в подальшому він не мав можливості потрапити до двору і будинку, оскільки боржник ОСОБА_5 встановила залізний прут у хвіртці.

Пунктом 6 статті 79 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження».

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону № 606-XIV за наявності обставин, передбачених частиною шостою статті 79 цього Закону, а саме у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, виконавче провадження підлягає відновленню у триденний строк з дня надходження до державного виконавця відповідної заяви стягувача. Тобто, законодавством передбачена можливість відновлення виконавчого провадження за заявою стягувача у разі перешкоджання виконанню рішення про його вселення.

Законодавством не встановлено обмеження в кількості разів для звернення стягувача з заявами до державного виконавця про примусове вселення. В частині 6 ст. 79 Закону № 606-XIV зазначено, що державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача, але не встановлено, що це можливо здійснити тільки два рази. Повторно в даному випадку може тлумачитись не як «удруге», а як таке, що вчиняється не один раз. Визначальною для відновлення виконавчого провадження на підставі ч.2 ст. 51 Закону, є заява стягувача. Тому, суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 про зобовязання ВДВС Дружківського міського управління юстиції провести його примусове вселення є передчасними і не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про відсторонення державного виконавця Нарожного Д.А. та виконуючої обовязки начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції ОСОБА_3, від виконання виконавчих дій, то вони не підлягають задоволенню, оскільки є безпідставними. Відповідно до статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості. За наявності підстав для відводу зазначені особи зобов'язані заявити самовідвід. З тих самих підстав відвід таким особам може бути заявлений стягувачем, боржником або їх представниками. Відвід має бути вмотивованим, викладеним у письмовій формі і може бути заявлений у будь-який час до закінчення виконавчого провадження. Питання про відвід державного виконавця вирішується начальником відділу, якому підпорядкований державний виконавець, про що виноситься постанова. Тому суд вважає, що ці вимоги не підлягають розгляду судом.

Керуючись ст. 383-389 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця та виконуючої обовязки начальника ВДВС Дружківського міського управління юстиції.

Ухвала суду набирає законної сили через пять днів з дня проголошення ухвали, якщо продовж цього строку не подана апеляційна скарга, або після розгляду апеляційним судом у разі подання апеляційної скарги.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Донецької області через Дружківський міський суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С. О. Рагозіна