Єдиний унікальний номер: 378/949/16-ц
Провадження № 2/378/324/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2016 р. Ставищенський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді: Скороход Т. Н.

за участю секретаря: Соколової О.А.,

позивача: ОСОБА_1,

відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу за позовом ОСОБА_1 - голови фермерського господарства „Сівач до ОСОБА_2 - голови фермерського господарства „Сівач про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_1 - голова ФГ „Сівач та просить суд зобов'язати відповідача повернути йому самовільно зайняту земельну ділянку розміром 25,3821 га, яка розташована на території Полковницької сільської ради Ставищенського району Київської області та передана йому в користування згідно договору оренди від 12 лютого 2010 року.

В попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 суду пояснив, що спірну земельну ділянку він отримав в оренду, будучи головою ФГ „Сівач.

В попередньому судовому засіданні ОСОБА_2 суду пояснив, що він був і є головою фермерського господарства „Сівач, в оренді якого знаходиться спірна земельна ділянка.

Вивчивши фактичні обставини справи та проаналізувавши правові норми, якими регулюються спірні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги по вказаному позову не можуть бути предметом цивільного позову, з позовної заяви вбачається що позивач ОСОБА_1, звернувся до суду як голова ФГ „Сівач, а відповідач ОСОБА_2 є головою ФГ „Сівач, тому справа за даним позовом підсудна господарському суду, а не суду загальної юрисдикції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. ст. 1, 21 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу субєкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким предявлено позовну вимогу.

Відповідно до ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, справи про банкрутство; справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, повязаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь субєкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, повязаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобовязань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Як вбачається із змісту позовної заяви, підставами позову є те, що на підставі договору оренди земельної ділянки від 12 лютого 2010 року позивачу передано в оренду земельна ділянка загальною площею - 25,3821 га у межах, яка перенесена в натруі /на місцевість/ і зазначена в плані. Земельна ділянка знаходиться на території Полковницької сільської ради Ставищенського району Київської області. Договір був укладений на термін 49 років, починаючи з дати його державної реєстрації, між ОСОБА_1, як головою Фермерського господарства « Сівач» та Ставищенською районною державною адміністрацією, в особі голови райдержадміністрації ОСОБА_2 На даний час відповідач не є головою Ставищенської РДА та 29 квітня 2013 року призначив себе головою даного господарства і забрав вищевказану земельну ділянку. Позивач неодноразово звертався до відповідача з приводу повернення в його користування земельної ділянки, однак його звернення залишилось без результату.

Суд вважає, що оскільки позивачем подано позов за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів як субєкт господарювання (головою ФГ „Сівач), що підтверджується копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 14 листопада 2016 року (а. с.86-87), обґрунтуванням предявлення позову в порядку цивільного судочинства, є те, що відповідачем є громадянин ОСОБА_2 голова фермерського господарства „Сівач, що підтверджується копією витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 10 червня 2013 року (а. с.80), тому даний спір не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а підсудний господарському судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України „Про судовий збір, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 - голови фермерського господарства „Сівач до ОСОБА_2 - голови фермерського господарства „Сівач про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння - закрити.

Розяснити позивачу право на звернення до суду з відповідним позовом в порядку господарського судочинства.

Судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) гривня 20 копійок повернути ОСОБА_1.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На ухвалу суду сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Ставищенський районний суд Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу, протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Т. Н. Скороход