Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/9544/14-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В.
Категорія 19 Доповідач Жигановська О. С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Жигановської О.С.

суддів Якухно О.М., Коломієць О.С.

з участю секретаря судового засідання Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ«ОСОБА_1 Аваль», ОСОБА_3 про визнання частково недійсним договору іпотеки, а також за позовною заявою ОСОБА_2 до ПАТ«ОСОБА_1 Аваль», ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 20.08.2011 року

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2014 року , -

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" звернулось до суду із даним позовом, в обґрунтування вимог якого зазначило, що між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль", правонаступником якого є публічне акціонерне товариство "ОСОБА_1 Аваль", та ОСОБА_3 були укладені кредитні договори № Z012/110/76 від 14.02.2007 року, Z012/110/466 від 27.06.2007 року, Генеральний кредитний договір № 012/110/037 від 29.01.2008 року в рамках якого був укладений Кредитний договір № 012/110/039 від 29.01.2008 року. Позивач зазначає, що між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_3 також був укладений Генеральний договір на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року, в рамках якого 29.08.2011 року був укладений Кредитний договір № 010/42-0-1/117. До зазначених кредитних договорів було укладено ряд додаткових угод щодо зміни процентної ставки, строків та графіків повернення кредитів.

З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальником за вказаними вище договорами між банком та ОСОБА_2 29.08.2011 року був укладений Договір іпотеки. Позичальник належним чином умови кредитних договорів не виконував, внаслідок чого станом на 25.09.2014 року виникла заборгованість, в рахунок погашення якої позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся із зустрічною позовною заявою до ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_3, в якій посилаючись на положення ст.ст. ч.2 ст.202, ч.ч. 1-3, 5, 6 ст.203, ч.1 ст.215, 217, 236 ЦК України, відсутність згоди майнового поручителя на зміну його обсягу відповідальності просив суд визнати недійсними положення абзаців 1-4 пункту 2.1 та п.2.3 Іпотечного договору від 29.08.2011 року.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 13.11.2014 року (т.2, а.с.52-53) провадження у даній справі було об'єднано в порядку ст.126 ЦПК України із провадженням по справі №295/14558/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки від 29.08.2011 року. В обґрунтування своїх вимог за даним позовом позивач ОСОБА_2 послався на норми ст.ст. 203, 215 ЦК України та Закону України "Про іпотеку", а також відсутність узгодженої сторонами такої істотної умови договору іпотеки, як строк його дії у часі, і пряме посилання в ст. 18 Закону України "Про іпотеку" на недійсність такого правочину. Просив визнати недійсним договір іпотеки від 29.08.2011 року.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2014 року позов ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» задоволено. У задоволенні позовів ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», а зустрічний позов та позов про визнання договору іпотеки недійсним задовольнити в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення суд виходив із положень ст.ст. 526, 527, 530, 572, 575, 590, 591, 610, 1050,1054 ЦК України, положень ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до вимог ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 14.02.2007 року між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль", правонаступником якого є ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", та ОСОБА_3 укладено Кредитний договір № Z012/110/76 за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 289 400,00 дол. США строком до 13.02.2017 року зі сплатою 13,0% річних.

27 червня 2007 року між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль", правонаступником якого є ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", та ОСОБА_3 укладений Кредитний договір №Z012/110/466, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 300 000,00 доларів США строком до 26.06.2017 року зі сплатою 12 % річних.

29.01.2008 року між ВАТ "ОСОБА_1 Аваль", правонаступником якого є ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 в рамках генерального кредитного договору №012/110/037 від 29.01.2008 укладений кредитний договір №012/110/039 (додаток №2 до ГКД), за умовами якого кредитор на положеннях та умовах договору відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію у сумі 893 200,00 грн. в порядку, передбаченому кредитним договором, а позичальник зобов'язався повернути кредит в строк до 28 січня 2018 року включно.

29 січня 2011 року між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_3 укладений Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/116, в рамках якого у той же день 29.08.2011 року сторони уклали Кредитний договір №010/42-0-1/117 за умовами якого банк відкрив (встановив) позичальнику невідновлювальний ліміт з видачею кредитних коштів однією сумою у розмірі 10 536 000,00 грн. строком до 14.05.2018 року зі сплатою 14,7% річних для рефінансування поточної заборгованості.

Для забезпечення виконання зазначених зобов'язань ОСОБА_3 29 серпня 2011 року між ПАТ "ОСОБА_1 Аваль" та ОСОБА_2 укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно - магазин, загальною площею 207,50 кв.м., що знаходиться у вбудованому багатоповерховому житловому будинку, розташованому за адресою: м.Житомир, вул..Шелушкова, 73, та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності (а.с.174-180).

Пунктом 2.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотека забезпечує повне виконання зобов'язань позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з кредитних договорів № Z012/110/76 від 14.02.2007 року, Z012/110/466 від 27.06.2007 року, № 012/110/039 від 29.01.2008 року та Генерального договору на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року.

У зв'язку з неналежним виконанням умов зазначених вище кредитних договорів позичальником ОСОБА_3 виникла заборгованість, розмір якої станом на 25.09.2014 року складає:

293 401 дол. США 55 центів за Кредитним договором № Z012/110/76 від 14.02.2007 р.;

305 959 дол. США 26 центів за Кредитним договором № Z012/110/466 від 27.06.2007 p.;

1 012 383 грн. 32 коп. за Кредитним договором № 012/110/039 (Додаток № 2 до ГКД № 012/110/037 від 29.01.2008 р.) від 29.01.2008 p.;

12 777 367 грн. 30 коп. за Кредитним договором № 010/42-0-1/117 до Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року.

У відповідності до ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч.1 ст.33 вищезгаданого Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 7.1. іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право дострокового виконання забезпечених іпотекою зобовязань, а в разі їх невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки у разі повного або часткового невиконання або неналежного виконання всіх або окремих зобовязань, що забезпечені іпотекою згідно зі ст.2 цього Договору та в інших випадках, передбачених Кредитним договором.

Пунктом 7.2. іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю (та позичальнику за кредитним договором, якщо він є відмінним від Іпотекодавця) письмову вимогу про усунення відповідного порушення протягом 30 календарних днів з моменту отримання Іпотекодавцем (та позичальнику за кредитним договором, якщо він є відмінним від Іпотекодавця) цієї вимоги. Якщо протягом 30-денного строку вимога Іпотекодержателя залишається невиконаною, останній має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 умов кредитних договорів виникла заборгованість. Рішеннями Господарського суду Житомирської області суму заборгованості за кредитними договорами стягнуто на користь Банку (а.с.154-173). Сума заборгованості сторонами не оспорюється.

Виходячи із положень п.7.2. іпотечного договору ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» 5 листопада 2013 року надіслало письмову вимогу про усунення порушення зобовязань, забезпеченого іпотекою, згідно іпотечного договору від 29 серпня 2011 року ОСОБА_3, СПД-ФО ОСОБА_3, ОСОБА_2 (а.с.181-184).

Враховуючи наведені обставини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим, ухваливши рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд на порушення вимог статті 39 Закону України «Про іпотеку» не зазначив у рішенні необхідних складових, передбачених цією нормою, зокрема, початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначеної відповідно до частини шостої цієї статті.

Так, за вимогами частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобовязань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду.

Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду.

Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину такого рішення, суд повинен обовязково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, а також з аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», можна дійти висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні.

Вказаний недолік судового рішення підлягає виправленню шляхом зміни судового рішення в означеній частині. При цьому колегія суддів враховує вартість іпотечного майна, що визначена відповідно до висновку судового експерта №397/10-2016 від 20.10.2016 року і становить 3 000 700 грн. (т.3 а.с.96).

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору іпотеки та його ж позов про визнання недійсним договору іпотеки від 20.08.2011 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо їх безпідставності та правильно відмовив у задоволенні даних позовних вимог.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3,5,6 ст.203 ЦК, як правило, має наслідком визнання правочину недійсним.

Однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Статтею 18 Закону України "Про іпотеку" закріплений перелік істотних умов, які повинен містити іпотечний договір, серед яких є умова про зміст та розмір основного зобов'язання, строк і порядок його виконання та/або посилання на правочин, у якому встановлено основне зобов'язання.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 29.08.2011 року підписав договір іпотеки, таким чином визнав всі його умови, зокрема, і п. 2.1, 2.3 Договору. Пунктом 2.1 Іпотечного договору передбачено, що іпотекою забезпечується повне виконання грошових зобов'язань позичальника, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з Генерального договору на здійснення кредитних операцій № 01/42-0-1/116 від 29.08.2011 року, Кредитного договору № Z012/110/76 від 14.02.2007 р., Кредитного договору № Z012/110/466 від 27.06.2007 p. та Кредитного договору № 012/110/039 від 29.01.2008 p.

Пунктом 2.1 Іпотечного договору від 29.08.2011 року передбачений перелік грошових зобов'язань із коротким викладом їх предмету, на забезпечення виконання яких гр. ОСОБА_2 і уклав договір іпотеки із ПАТ "ОСОБА_1 Аваль", що повністю відповідає вимогам ст.18 Закону України "Про іпотеку". Крім того, ОСОБА_2, як майновий поручитель відповідає за невиконання зобовязань позичальника виключно в межах вартості майна, яке є предметом іпотеки.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Виходячи із наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ї інстанції в цій частині постановлено із дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 грудня 2014 року змінити, виключити із резолютивної частини рішення словосполучення «зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження», замінивши його наступним словосполученням «зі встановленням початкової ціни 3 000 700 грн.».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: