АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1227/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 24 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

з участю:

представника ТОВ «Сміла Енергоінвест» ОСОБА_6,

відповідачки ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування,

в с т а н о в и л а :

11 лютого 2016 року представник Товариство з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» (далі ТОВ «Сміла Енергоінвест») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування, мотивуючи свої вимоги тим, що товариство є постачальником теплової енергії у багатоквартирний будинок № 16 по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла, що підтверджується спільними актами товариства з балансоутримувачем будинку про подачу теплоносія на початок опалювальних сезонів, які розпочинаються та завершуються згідно з рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради.

Відповідач ОСОБА_7, яка проживає в квартирі № 84 даного будинку, відєдналася від системи централізованого теплопостачання та встановила у своїй квартирі індивідуальне (автономне) опалення.

Нарахування плати за послуги з централізованого опалення місць загального користування в будинку, де проживає відповідачка, ТОВ «Сміла Енергоінвест» проводить відповідно до ОСОБА_1 розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення.

Позивач звертає увагу на те, що у підїздах багатьох будинків прилади опалення відсутні. Починаючи з лютого 2013 року, проводить нарахування плати за втрати теплової енергії розподільчими трубопроводами опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі.

Позивачем на адресу ОСОБА_7 щомісячно надсилалися рахунки на оплату за послуги з централізованого опалення місць загального користування. Проте останнім дані рахунки не оплачувалися, у звязку з чим станом на 21.01.2016 року перед ТОВ «Сміла Енергоінвест» виникла заборгованість в розмірі 470,36 грн., що обліковується з лютого 2012 року по квітень 2015 року.

Тому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача заборгованості за спожиті та неоплачені послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 470,36 грн. та судовий збір в сумі 1378 грн.

04 квітня 2016 року відповідач ОСОБА_7 подала до суду заперечення, де просила застосувати строк позовної давності (а.с. 28-29).

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року в задоволенні позовних вимог ТОВ «Сміла Енергоінвест» відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Сміла Енергоінвест», вважаючи рішення суду необґрунтованим та винесеним із грубим порушенням норм матеріального та процесуального законодавства, просять його скасувати і ухвалити по справі нове, яким задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на користь позивача судовий збір в розмірі 1515,80 грн. за подачу апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позовних вимог ТОВ «Сміла Енергоінвест» суд першої інстанції виходив з того, що за наявних у справі доказів неможливо зробити висновок про права та обовязки відповідачки в частині утримання житла, в якому вона проживає, та про обєм таких прав та обовязків, неможливо визначити норми матеріального права, які регулюють взаємні права та обовязки сторін.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_7 є власником квартири № 84 по вул. 40 років Перемоги в м. Сміла Черкаської області.

Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651 внесені зміни до рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 21 червня 2007 року № 661, яким виконавцем житлово-комунальних послуг в галузі теплопостачання замість КП «Смілакомунтеплоенерго» визначено ТОВ «Сміла Енергоінвест» (а.с. 6,7).

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованість ОСОБА_7 за спожиті послуги з опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року становить 470 грн. 36 коп. (а.с. 16).

Відповідно до загальних умов виконання зобовязання, встановлених ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зокрема, зобовязання виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 3 жовтня 2007 року, споживач зобов'язаний своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з центрального опалення місць загального користування будинку відповідно до методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, яка затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31.10.2006 року № 359, встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

З огляду на викладене слід дійти висновку, що внаслідок встановлення у квартирі № 16 багатоквартирного будинку по вул. 40-річчя Перемоги в м. Сміла індивідуальної (автономної) системи опалення, у власника квартири ОСОБА_7 виник обовязок оплачувати комунальні послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку, що складається з утрат теплової енергії розподільчими трубопроводами, що розміщені у підвалі або на горищі.

Доводи відповідача в запереченні щодо відсутності між сторонами договору є безпідставними, оскільки, згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п.п. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил).

За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону, споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_7 звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності щодо заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення місць загального користування.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

31 липня 2015 року Смілянський міськрайонний суд виніс наказ про стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ «Сміла Енергоінвест» 470 грн.36 коп. заборгованості за послуги централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по квітень 2015 року.

17 серпня 2015 року судовий наказ від 31 липня 2015 року судом скасований(а.с. 17).

Тому ТОВ «Сміла Енергоінвест» 11 лютого 2016 року звернулося до суду з позовною заявою.

Отже, подання Товариством заяви про видачу судового наказу в порядку передбаченому розділом ІІ ЦПК України перервало позовну давність.

При цьому колегія також враховує одноразову оплату відповідачкою суми 20 грн. в лютому місяці 2015 року, якою перерваний строк позовної давності з моменту останньої оплати до звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу.

Частиною 3 ст. 264 ЦПК України передбачено, що після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

У відповідності до вимог ст.ст. 179, 214 ЦПК України питання щодо наявності фактів пропущення строку позовної давності підлягає встановленню та вирішенню судом при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти сторонам у здійсненні їх прав та обовязків, розяснювати наслідки вчинення або не вчинення певних процесуальних дій, що мають значення для вирішення справи.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, питання щодо пропуску строку позовної давності за зобовязаннями відповідача, що виникли з лютого 2012 року по квітень 2015 року судом першої інстанції не зясовувалось, наслідки спливу позовної давності та підстави для її застосування сторонам не розяснювались.

З моменту подання заяви про видачу судового наказу - у липні 2015 року строк позовної давності про стягнення вказаної суми заборгованості за період з жовтня 2010 року по січень 2013 року почався заново. Тому звернувшись до суду із позовною заявою у лютому 2016 року, слід рахувати, що позивач трирічний строк звернення до суду із даними вимогами не пропустив.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ТОВ «Сміла Енергоінвест» про стягнення боргу за надані послуги за період з 1 жовтня 2012 року по 1 квітня 2013 року, з 1 жовтня 2014 року по 1 квітня 2015 року в розмірі 470 грн. 36 коп. підлягають до повного задоволення.

Тому доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та містять в собі підстави, визначені ст.309 ЦПК України, за наявності яких можливе скасування судового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За таких обставин, судова колегія вважає, що суд першої інстанції при вирішенні спору неповно з'ясував та перевірив всі фактичні обставини справи, неправильно оцінив докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті та дав їм неналежну правову оцінку, неправильно визначивши норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв незаконне судове рішення.

Судові витрати колегія розподіляє відповідно до вимог статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» задовольнити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення місць загального користування скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» заборгованість за спожиті та не оплачені послуги з централізованого опалення місць загального користування в розмірі 470 грн. (чотириста сімдесят гривень) 36 коп.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сміла Енергоінвест» судовий збір сплачений при подачі позовної зави та апеляційної скарги в сумі 2893,80 грн. (1378+1515,80).

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :