Провадження № 2/243/1630/2016
Справа № 243/2801/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2016 року Словянський міськрайонний суд Донецької області

у складі : головуючого судді Алексєєнко І.П.

при секретарі - Хорхордіної О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Словянська справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

05 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» про стягнення заробітної плати. В обґрунтування позову зазначив, що працював на посаді юрисконсульта з 01 грудня 2014 року по 16 березня 2016 року у відповідача. 16.03.2016 року був звільнений з підприємства. Однак, усі суми належні йому як звільненому працівникові в день звільнення, не були йому виплачені, а розрахунок було проведено 23.03.2016 року. Просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 291,15 гривень та фактично невиплачену частину заробітної плати в розмірі 100 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач - представник ТОВ «Геннліх Україна», в особі директора ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи без представника ТОВ «Геннліх Україна», в якій повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1 і не заперечвав проти задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких обставин.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається з копії трудової книжки ОСОБА_1 01.12.2014 року було прийнято на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» на посаду юрисконсульта, наказ № 01/12/14 від 01.12.2014 року та звільнено 16.03.2016 року за власним бажанням, наказ № 16/03/16 від 16.03.2016 року, тобто позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем.

За приписами ст. 21 КЗпП України працiвник зобов'язується виконувати роботу визначену трудовим договором, а власник пiдприємства або уповноважений ним орган зобов'язується виплачувати працiвниковi заробiтну плату.

Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробiтна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразi, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працiвниковi за виконану ним роботу.

Судом встановлено, що відповідачем не виплачена позивачеві частина заробітної плати за лютий 2016 року у розмірі 100 грн, а також, що при звільненні позивача ОСОБА_1 з підприємства 16 березня 2016 рокуз ним проведено розрахунок тільки 23.03.2016 року окрім недоплачених 100 грн. За лютий 2016 року.

Згідно ст. 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Отже, строк затримання розрахунку з позивачем у звязку з його звільненням з підприємства становить 6 днів.

Відповідно до ст ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, як вбачається з матеріалів справи середньоденний заробіток складає 48,52, тоді сума компенсації за затримку розрахунку складає 48,52 грн. Х 6 днів = 291,15

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги позивача законні та обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Крім того, згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивач у справах про стягнення заробітної плати звільняється від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Виходячи із встановлених цим Законом розмірів ставок судового збору та, відповідно до вимог статті 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

На підставі викладеного статтей 21,94,116,117 КЗпП України,

керуючись ст. ст. 174,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» про стягнення заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Краматорська, 15, ЕДРПОУ 35822064 на користь ОСОБА_1 фактично невиплачену частину заробітної плати за лютий 2016 року в розмірі 100 (сто) гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 291 (двісті девяносто одна) гривень 15 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Геннліх Україна» розташованого за адресою: Донецька область, м. Словянськ, вул. Краматорська, 15, ЕДРПОУ 35822064 на користь держави судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят один) гривень 20 копійок.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: