Справа № 315/194/16-ц
Номер провадження № 2/315/145/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м. Гуляйполе

Гуляйпільський районний суд Запорізької області в складі головуючого: судді Телегуз С.М., за участю секретаря Дмитренко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 про позбавлення їх права користування жилим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог позивач вказує, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2016 року, він є власником будинку АДРЕСА_1 У вказаному будинку зареєстровані його колишня дружина - ОСОБА_2, та її донька ОСОБА_3. Шлюб між ним та відповідачкою ОСОБА_2 розірваний 22.12.2014 року. 12 січня 2016 року позивач уклав шлюб з іншою жінкою.

Колишня дружина разом зі своєю донькою в 2006 році виїхали з будинку позивача і з цього часу проживають за адресою: АДРЕСА_2.

Позивач неодноразово звертався до відповідачів з проханням виписатися із його будинку та зареєструватись за місцем фактичного проживання, але всякий раз останні відмовлялись вирішити це питання в добровільному порядку.

Позивач вважає, що він, як власник будинку, має законні права розпоряджатися ним на свій розсуд. На ньому лежить обов'язок сплачувати вартість комунальних послуг. Оскільки відповідачі продовжують бути зареєстрованими в будинку позивача, вони перешкоджають останньому вільно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Оскільки відповідачі вже не є членами сім'ї позивача, у вказаному житловому будинку вже понад рік не проживають, не приймають участі в утриманні будинку, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просить позбавити їх права користування житловим будинком, що є власністю позивача, для подальшого зняття їх з реєстрації.

В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву, в якій прохав розглянути справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення їй судових повісток (а. с. 22, 28), про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності, на підставі наявних у справі доказів.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій прохала розглянути справу за її відсутністю, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1, згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.06.2016 року, є власником будинку АДРЕСА_1

Відповідно до копії будинкової книги для прописки громадян, в будинку АДРЕСА_1 Запорізької області зареєстровані, крім власника, його колишня дружина - ОСОБА_2, та її донька ОСОБА_3 (а.с.14-15). Шлюб між ОСОБА_4 та відповідачкою ОСОБА_2 розірваний 22.12.2014 року, про що свідчить копія рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 22.12.2014 року (а.с.11).

Згідно довідки депутата Гуляйпільської міської ради від 04 лютого 2016 року (а.с.13), в будинку за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрований та фактично проживає: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 - власник будинку, його колишня дружина - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та її донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстровані за вищевказаною адресою, але фактично не проживають.

Також судом з'ясовано, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в 2006 році виїхали з будинку позивача і з цього часу проживають за адресою: АДРЕСА_2, про що свідчать повідомлення про вручення судових повісток, адресованих на їх ім'я за зазначеної адресою (а.с.22, 23, 28, 29).

Частиною 1 ст.3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши водночас одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, як власник житла, з вимогою позбавити відповідачку права користування житловим приміщенням, з посиланням на норми ст.405 ЖК України.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають на спірній жилій площі з 2006 року. Будь-яких доказів на спростування даних обставин відповідачі суду не надали.

Домовленості між відповідачем та власником будинку про збереження за ним житла понад визначений ст. 405 ч.2 ЦК України строк, як і передбачених законом підстав для цього, судом не встановлено.

Оскільки відповідачі не проживають в будинку за адресою: АДРЕСА_1 більше 1 року без поважних на те причин, за відсутності будь-яких домовленостей із власником та законних підстав на збереження за ними житла, ніяких обов'язків щодо утримання будинку не несуть, вони втратили право користування жилою площею в даному будинку, та, в порядку ст. 405 ч.2 ЦК України, підлягають до визнання їх такими, що втратили право користування житлом в судовому порядку.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10-11, 15, 57-60, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 405 Цивільного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, такою, що втратила право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. М. Телегуз