Справа № 291/155/15-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

12 травня 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого- судді Грека М.М.

при секретарі- Кащук Л.С.

позивача- ОСОБА_1

представника позивача- ОСОБА_8

відповідачки- ОСОБА_2

представника відповідачки- ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині обєднану цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

До

ОСОБА_2

Про поділ майна подружжя

Та

ОСОБА_3

До

ОСОБА_1

Визнання майна особистою приватною власністю.

В С Т А Н О В И В :

06 лютого 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду про поділ спільного майна подружжя.

18 травня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі- продажу від 02 червня 2003 року та набуто спірне майно- придбано квартиру АДРЕСА_1, вартість якого становила 6 800 грн. Квартира АДРЕСА_1 являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_1, та ОСОБА_2

А, тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 без виділення в натурі.

Та визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 без виділення в натурі.

Позивачкою ОСОБА_2 до суду подано зустрічний позов про визнання майна особистою приватною власністю. Позивачка не заперечує той факт, що 18.05.1996 року між нею та позивачем було укладено шлюб, який 30.01.2013 року було розірвано. Дійсно, в період шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі- продажу, в результаті чого вона набула права власності на квартиру АДРЕСА_1 Однак ОСОБА_2 вважає, що дана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, адже дана квартира придбана за кошти, які особисто подарувала на купівлю квартири, її тітка ОСОБА_5, що проживає одиноко в АДРЕСА_2. Також, під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі за подаровані її тіткою ОСОБА_5 кошти, був придбаний автомобіль ВАЗ- 21099. 2006 року випуску, кузов НОМЕР_4 та зареєстрований на ім"я ОСОБА_1, який 08.11.2011 року без відома та згоди ОСОБА_2, продав даний автомобіль на ОСОБА_6, що зареєстрована по АДРЕСА_3

Позивачкою ОСОБА_2 від 24.09.2015 року подано позовну заяву про збільшення позовних вимог визнати недійсним правочину укладеного 08.11.2011 року через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп » щодо купівлі - продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час якого на підставі довідки - рахунку серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року перейшло право власності на зазначений автомобіль від ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що продаж зазначеного автомобіля було формально здійснено ОСОБА_6 через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп «, про що свідчить надана центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Попільнянського та Ружинського районів підпорядкований УДАІ УМВС України в Житомирській області довідка - рахунок серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року.

В судове засідання позивач та його представник зявилися позовні вимоги просять задовільнити, в зустрічному позові та збільшення позовних вимог просять відмовити.

В судове засідання відповідачка та її представник зявилися позовні вимоги позивача ОСОБА_1 не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Просять задовільнити зустрічний позов та позовну заяву про збільшення позовних вимог.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

19.03.2015 року Ружинським районним судом Житомирської області винесено ухвалу про прийняття до сумісного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю.

Судом встановлено, що 18 травня 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: - придбано квартиру АДРЕСА_1, вартість якого становила 6 800 грн. Квартира АДРЕСА_1 являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_1, та ОСОБА_2

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно.

Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин.

А, тому суд позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл квартири АДРЕСА_1, смт. Ружин, яка являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольняє кожному по ? частині без виділення в натурі.

В зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю:

право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ОСОБА_2, та визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на легковий автомобіль ВАЗ- 21009.2006 року випуску, кузов НОМЕР_4 - суд відмовляє повністю.

18 травня 1996 року між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3.

Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Згодом після укладення шлюбу, як подружжям було придбано в смт. Ружин, квартиру по АДРЕСА_4. 02 червня 2003 року, як подружжям зазначена вище квартира була відчужена і в той же день, тобто 02 червня 2003 року, як подружжя за спільні сімейні кошти придбали іншу квартиру АДРЕСА_1. Обставину, про продаж квартири по АДРЕСА_4, відповідач не заперечує. Договір купівлі продажу квартири по АДРЕСА_4 був посвідчений нотаріусом Ходаківською. Л.М.

Позовну заяву про збільшення позовних вимог про визнаним недійсним правочину укладеного 08.11.2011 року через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп » щодо купівлі - продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, під час якого на підставі довідки - рахунку серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року перейшло право власності на зазначений автомобіль від ОСОБА_1 до ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що продаж зазначеного автомобіля було формально здійснено ОСОБА_6 через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп «, про що свідчить надана центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Попільнянського та Ружинського районів підпорядкований УДАІ УМВС України в Житомирській області довідка - рахунок серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року суд відмовляє повністю.

Факт продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов НОМЕР_4, реєстраційний номер НОМЕР_1, достеменно був відомий ОСОБА_2 Крім того, довідка - рахунок не потребує нотаріального посвідчення, це не вимагає УДАІ УМВС України. Вважається, що при державній реєстрації ( переєстрації ) , знятті з обліку автомобіля один із подружжя діє автоматично за згодою іншого.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності.

Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 без виділення в натурі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 без виділення в натурі та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було.

Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суд України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вважає, що по даній справі слід застосувати засади рівності часток подружжя.

Відповідно ст.ст. 355 ч.1, 356 ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 10 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 62, 63, 67, 69, 70, 71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовільнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 без виділення в натурі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1 без виділення в натурі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2, на користь ОСОБА_1 жителя АДРЕСА_1 понесені по справі судові витрати в сумі 284, 00 грн. ( двісті вісімдесят чотири гривні 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованої АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2, судовий збір в сумі 203,20 грн. ( найменування отримувача: УДКСУ у Ружинському районі 22030001) номер рахунку: 0550, код отримувача: 36928430, код класифікації доходів бюджету: 22030001, найменування рахунку : Ружинський районний суд.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити повністю.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 18.05.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.