Справа № 2-о-239/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася в порядку окремого провадження із заявою, в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за національністю є поляк, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, за національністю є полька.

Також заявниця просила внести відповідні зміни до актових записів.

Положеннями ч.1 ст. 234 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України, визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження.

Разом з тим, виходячи зі змісту Закону України «Про національні меншини в Україні», який проголошує рівність політичних, соціальних, економічних та культурних прав і свобод громадян України незалежно від їх національного походження, та враховуючи, що за чинним українським законодавством жодний документ, що посвідчує особу громадянина, його національності не визначає, факт належності особи до певної національності не має юридичного значення, а, отже, вказаний факт безпосередньо не породжує згідно з законом юридичних наслідків і може бути встановлений в судовому порядку.

Тобто факт належності до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст.256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, які встановлюються в судовому порядку, а саме тих фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистий чи майнових прав фізичної особи, заявник не має можливості в позасудовому порядку одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

Вказана позиція також викладена в узагальненні Верховного суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, в п.п. 11 п. 4 якого зазначено, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо належності особи до певної національності.

Таким чином, заявницею не визначено мету встановлення даного факту, а, отже, не викладено правових підстав та обставин, за яких настають визначені нею правові наслідки у зв'язку із встановленням зазначеного факту, що, в свою чергу, свідчить про не визначення мети, яка має бути правового характеру, тобто тягнути за собою настання певних правових юридичних фактів, з яким закон пов'язує виникнення у самого заявника та/або у третіх осіб прав і обов'язків. Викладення таких обставин впливає на визначення характеру правовідносин, суб'єктного складу, правового становища юрисдикційних органів в межах їх повноважень та, як наслідок, на обрання способу захисту порушеного права або інтересу.

При цьому відповідно до п.1 постанови № 5 від 31.03.1995 року Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, які й за іноземним законодавством тягнуть за собою правові наслідки для заявника і рішення суду необхідне заявникові для застосування у відносинах з громадянами інших держав.

Разом з тим, в заяві не вказано, якими є дійсно зацікавлені особи, права і охоронювані інтереси яких може зачепити ухвалене у справі рішення чи потягнути за собою обов'язок вчинення ними будь-яких дій або ж змінити їх правовий статус, оскільки за викладених обставин в цьому провадженні не тягне для Відділу державної реєстрації актів цивільного стану будь-якого обов'язку щодо видачі документів, а внесення виправлення та змін до актового запису цивільного стану, окрім того, віднесено до адміністративної юрисдикції та розглядаються в порядку, передбаченому Кодексом про адміністративне судочинство.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, встановлених у статтях 119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 121, 256 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з моменту отримання копії ухвали, шляхом подання нової редакції заяви, з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Роз'яснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: