Справа № 754/9109/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2016 року м. Київ

Суддя Деснянського районного суду міста Києва Петріщева І.В., розглянувши заяву ОСОБА_1про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути за свою користь з ОСОБА_2 основний борг у сумі 656205,68 грн., пеню у розмірі облікової ставки НБУ - 207437,83 грн., 3% річних - 59112,45 грн., інфляційні втрати в розмірі 1147141,06 грн., всього 20698997,02 грн.

Представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить в якості забезпечення позову накласти арешт на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, зазначивши, що ОСОБА_2 збирається відчужити її, а така його поведінка свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, додатково зазначивши, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.04.2016 року відповідачу ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка зазначеної квартири, вважаючи, що, зокрема, швидке зняття арешту з цієї квартири, об'яви в мережі Інтернет з номерами телефонів матері відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_2, свідчить про наявність у відповідача наміру реалізувати своє майно, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, враховуючи факт того, шо відповідач не праціює, надавши копії відповідних письмових доказів наведених обставин.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника проти несумлінних дій відповідача.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 23.04.2016 року, 1/3 частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, належить відповідачу ОСОБА_2, що свідчить про те, що відповідач може вільно розпоряджатись своєю часткою цієї квартири, зокрема може її відчужити.

Відповідно до інформації, яка розташована в мережі Інтернет на сайтах з продажу нерухомого майна, квартира за вищезазначеною адресою продається, що підтверджується тим, що в цій інформації зазначається, про те, що "продається квартира в АДРЕСА_1, звертатися за телефоном НОМЕР_2 питати ОСОБА_2, або НОМЕР_1 питати ОСОБА_3".

Заявник при цьому зазначає, що відповідно телефонного довідника м. Києва, номер телефону НОМЕР_2 закріплений за квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно поданої відповідачем заяви про перегляд судового рішення вбачається, що відповідач не працює, стабільний дохід у нього відсутній, а тому суд, приймаючи до уваги те, що у нього є дійсний намір на відчуження свого майна, приходить до висновку, що заявник навів обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно дійсно утруднить або зробить неможливим виконання рішення в разі задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту суд, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття даного заходу з урахуванням розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між даним конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог заявника, зокрема, чи спроможний таких захід, як арешт забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення її позову; імовірність утруднення виконання рішення суду або не виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які беруть участь у справі, дійшов висновку, що вимоги заявника є обґрунтованими, враховуючи, що у випадку продажу свого майна ОСОБА_2, виконання можливого рішення у справі про задоволення позову буде унеможливлено або значно утруднене.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2, а саме на 1/3 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, не порушує його законні права та інтереси та не позбавить можливості фактично володіти та користуватися даною квартирою, оскільки такий захід забезпечення позову має тимчасовий характер та у даному випадку спрямований на запобігання відчуження майна і жодним чином не обмежує відповідача у можливості користування ним.

Згідно ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ст. 152 ЦПК України, п. 3,4 Постанови пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 152 ЦПК України може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього, або в інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд виходить у першу чергу із предмета позову та правовідносин, які склалися між сторонами та бере до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням даного заходу.

Постановлюючи ухвалу суд також вважає, що із заяви вбачаються дані про реальний намір відчужити майно, в заяві наведено обставини та надано докази відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦК України на підтвердження того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити заявник, є співмірними із заявленими позовними вимогами майнового характеру, що в сукупності дає суду можливості дійти до висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири.

Згідно ч. 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що суд, допускаючи забезпечення позову, може вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою, достатньою для того, щоб запобігти зловживанню забезпеченням позову, яка вноситься на депозитний рахунок суду. Розмір застави визначається судом з урахуванням обставин справи, але не повинен бути більшим за розмір ціни позову.

Суд приймає до уваги, що позивач ОСОБА_1 забезпечила свою вимогу заставою в розмірі 20699,00 грн., достатньою для запобігання зловживання забезпеченням позову, яка внесена на депозитний рахунок суду, та дорівнює 1% від ціни позову, при цьому, ціна позову в розмірі 2069897,02 грн., значно перевищує вартість 1/3 частки квартири, загальною площею 72,5 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1, оскільки згідно з інформацією розміщеною на сайтах з продажу нерухомого майна, квартира оцінена власниками у розмірі 1524000,00 грн.

Згідно ч. 5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Враховуючи вищенаведене, з метою гарантування захисту прав та виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та застосування забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.

Накласти арешт на 1/3 частку квартири, загальною площею 72,5 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Копію ухвали надіслати заявнику, особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Особи, винні в порушенні заходів забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суддя Петріщева І.В.