У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Ковальчук Н.М, ОСОБА_1,

секретар судового засідання Пиляй І.С., за участю представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задоволено частково та стягнуто із останнього на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 січня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_4 в прибуток держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В поданій на рішення суду апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на його незаконність, через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1650/2016 Головуючий у 1 інстанції : Кушнір Н.В. Доповідач : Григоренко М.П.

Вказує, що будь-які документальні підтвердження утримання відповідачем своїх батьків, зокрема довідок, висновків, актів, квитанції, що підтверджували б відсутність у батьків належного державного пенсійного забезпечення, або того, що батьки потребують матеріальної допомоги взагалі та її отримують - в матеріалах справи відсутні. Тому висновки суду про перебування на утриманні у відповідача його батьків - є припущенням. Крім того, судом не взято до уваги те, що факт наявності у відповідача батьків пенсійного віку, не звільняє його від обовязку щодо належного матеріального утримання його єдиної дитини - ОСОБА_5

Враховуючи норми законодавства України та встановлений Законом прожитковий мінімум на одну особу на місяць для дітей віком від 6 до 18 років, кожен із батьків зобовязаний профінансувати утримання дитини хоча б в розмірі 765, 50 грн., що забезпечить дитину у мінімальному обсязі продуктами харчування, ліками, гігієнічними засобами та речами побутового вжитку (одяг, взуття тощо), але ніяк не її розвиток.

Вважає, що заявлена вимога щодо стягнення аліментів у розмірі 1/2 всіх видів доходу відповідача не є завищеною у нинішніх умовах проживання, а відповідач є особою працездатного віку, є фізично здоровим чоловіком і може працювати та виконувати обовязок по утриманню своєї дитини та сплачувати визначений розмір аліментів, який би забезпечував необхідний життєвий процес дитини та її розвиток, але суд зобовязав відповідача сплачувати значно менший розмір - 1/4 всіх видів доходу відповідача, який навряд чи забезпечить необхідний життєвий процес дитини та її розвиток.

При ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції було суттєво порушено право дитини на особливе піклування, допомогу, здоровий розвиток, достатній життєвий рівень, що включає достатнє харчування, одяг, житло які охороняються і гарантовані ст. 6 Конвенції про права дитини та ст. ст. З, 48 Конституції України.

Із цих підстав просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В ході апеляційного розгляду справи представник відповідача просив відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на її користь із відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу останнього, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції виходив із того, що саме такий розмір аліментів підлягає стягненню із ОСОБА_4, із врахуванням встановлених по справі обставини.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильності висновків оскаржуваного рішення.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Наполягаючи на стягненні аліментів у розмірі 1/2 частини від всіх видів доходів відповідача, позивач не навів переконливих обґрунтувань з приводу того, чому із відповідача мають стягуватись аліменти саме у такому розмірі.

Крім того, в результаті стягнення із відповідача аліментів саме в такому розмірі призведе до того, що останній опиниться в гіршому положенні ніж його неповнолітня дитина, яка має право на таке ж саме утримання і з боку своєї матері, оскільки відповідно до статті 141 СК України батьки мають рівні права та обовязки щодо своєї дитини.

На розсуд колегії суддів, приймаючи оскаржуване рішення та вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд першої інстанції належним чином урахував стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; перебування останнього в шлюбі із іншою жінкою, та інші обставини, що мають істотне значення.

Посилання позивача на те, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення не відповідає його резолютивній частині, оскільки суд першої інстанції в мотивувальній частині вказав, що заявлений нею розмір аліментів є належним чином обґрунтованим та справедливим, а в результаті задовільнив її вимоги частково, на переконання колегії суддів, не є достатньою підставою для скасування законного по суті судового рішення, з мотивів, які наведені вище.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції (ч.1 ст. 303 ЦПК України).

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору, в звязку із чим рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Рівненського районного суду від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.М. Ковальчук

ОСОБА_1