Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/2507/16 Головуючий у 1 інстанції: Прінь І.П.
Є.У. № 2-1/10 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Кочеткової І.В.

суддів: Маловічко С.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_3 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заінтересовані особи: Комунальне підприємство «Житлосервіс 2-а», старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

На виконання судового рішення від 1 грудня 2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь КП БМР «Житлосервіс-2 А 3 674, 28 грн. заборгованості за комунальні послуги 25 лютого 2011 року Бердянським міськрайонним судом видано виконавчий лист №2-1/10, який був переданий у ВДВС Бердянського МРУЮ для примусового виконання. Постановою від 30.08.2011 року виконавче провадження у справі закрито на підставі п.4 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження». В подальшому постановою державного виконавця від 20 січня 2015 року виконавче провадження було відновлено. Ухвалою суду від 27 травня 2015 року за поданням державного виконавця був виданий дублікат виконавчого листа. Посилаючись на те, що за формою і змістом дублікат виконавчого листа не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» і закінчився строк виконавчої давності, ОСОБА_3 просила суд на підставі ст. 369 ЦПК України визнати дублікат виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року в задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати і постановити нову про задоволення її заяви.

В засідання апеляційного суду сторони не зявилися, причини неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені завчасно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток. Колегія суддів визнала причини неявки сторін у засідання суду неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 369 ЦПК України, дійшов правильного висновку про те, що підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник не довів, що є його процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов'язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід'ємною частиною «права на суд», а ефективний захист сторони у справі, а отже, і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (наприклад, пункт 41 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Як передбачено ч.2 ст. 369 ЦПК України, суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Відповідно до ч.4 ст. 369 ЦПК України, якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Матеріально-правові підставі для припинення цивільно-правових зобовязань передбачені главою 50 розділу 1 книги пятої ЦК і можуть припинятися, зокрема, внаслідок добровільного виконання обовязку боржником поза межами виконавчого провадження, припиненням зобовязання переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили(крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; предявлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на предявлення цього листа до виконання.

Зазначені у ч.4 ст. 369 ЦПК України інші причини для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, припинення обовязку боржника, який підлягає виконанню, не стосуються.

Як встановлено судом, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 01 грудня 2010 року з ОСОБА_3 на користь КП «Житлосервіс 2-А» стягнута заборгованість за комунальні послуги в сумі 3 674, 28 грн. 47 коп.

Зазначене рішення не виконано та не втратило законної сили, що не оспорюється сторонами у справі.

25 квітня 2011 року відділом державної виконавчої служби Бердянського міськрайонного управління юстиції відкрито виконавче провадження , по якому проводилися процесуальні дії.

Постановою державного виконавця від 30.08.2011 року виконавче провадження було закінчено, проте постановою старшого державного виконавця від 20.01.2015 року постанова від 30.08.2011 року скасована і відновлено виконавче провадження.

У звязку із втратою оригіналу виконавчого листа за поданням державного виконавця судовою ухвалою від 27 травня 2015 року, яка набула чинності 29 вересня 2015 року, видано дублікат виконавчого листа.

Відмовляючи у задоволенні заяви боржника, суд дійшов висновку, що наведені в ній причини, з яких заявник вважає, що отриманий стягувачем дублікат виконавчого листа є таким, що не підлягає виконанню, до зазначених у ч.4 ст. 369 ЦПК України матеріально-правових чи процесуально-правових підстав для цього не відносяться, тому правомірно відмовив у задоволенні заяви за її безпідставністю.

Доводи заявника про пропуск стягувачем процесуального строку предявлення виконавчого листа до виконання не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що за формою і змістом дублікат виконавчого листа не відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», являються безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди боржника з іншою ухвалою суду про видачу дублікату виконавчого листа, яка вже була предметом апеляційного перегляду. Всі ці доводи повторюють обставини, що були викладені у заяві боржника і яким суд надав правову оцінку, додаткового правового аналізу вони не потребують.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 22 березня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: