Справа № 541/34/16-ц
Провадження №2/541/224/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 листопада 2016 року

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі головуючої судді - Куцин В. М.,

при секретарі - Борисенко М.Б.,

з участю представника позивача - ОСОБА_1

представниківвідповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миргорода справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Приватного підприємства «Земсервіс-плюс» про визнання погодженими межових знаків та покладення зобов'язання виконати умови договору.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про визнання погодженими межі земельної ділянки по АДРЕСА_3, власником якої він є з суміжними земельними ділянками відповідачів ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 та ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 відповідно до акту прийому передачі межових знаків на зберігання від 24.09.2013 року між земельними ділянками та просив зобов'язати ПП «Земсервіс-плюс» виконати умови договору №42 від 14.02.2013 року, сформувати електронний обмінний файл на належну йому земельну по АДРЕСА_3 та передати електронний документ в управління Держземагенства в Миргородському районі Полтавської області.

В ході судового розгляду позивач та його представник ОСОБА_1 підтримуючи позовні вимоги вказували, що в 2002 році позивач приватизував та отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4299 кв. м. що розташована за адресою АДРЕСА_3, однак кадастровий номер земельній ділянці не був наданий. В зв'язку з чим він звернувся до Приватного підприємства «Земсервіс-плюс» та уклав договір №42 від 14.02.2013 року, відповідно до якого останній зобов'язався виготовити технічну документацію з землеустрою, електронну документацію, передати її компетентному органу для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці та внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Однак відповідач не виконує умови договору та безпідставно вимагає повторного погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами: ОСОБА_5, хоча з земельною ділянкою власницею якої є остання межа була погоджена при отриманні ним Державного акту в 2002 році та ОСОБА_6 з земельною ділянкою якої взагалі відсутня межа. Оскільки відповідачі ОСОБА_5, та ОСОБА_6 відмовилися в підписанні акту про погодження меж ПП «Земсервіс-плюс» незважаючи на виготовлення технічної документації з землеустрою належної позивачеві земельної ділянки не виготовляє електронної документації і не передає обмінний файл до управління Держземагенства в Миргородському районі для присвоєння кадастрового номера земельній ділянці внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Позивач та його представник ОСОБА_1 стверджували, що межі спірної земельної ділянки визначені в технічній документації співпадають з межами визначеними в державному акті про право власності на земельну ділянку виданого позивачу ОСОБА_4 в 2002 році.

В зв'язку з цим позивач змушений звернутися до суду з позовом про захист своїх прав на користування земельною ділянкою які безпідставно порушуються відповідачами.

Представник відповідача ОСОБА_5, адвокат ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнав, просив відмовити в задоволені позову. Суду пояснив, що його довірителька відмовила в підписанні акту погодження меж позивачу, оскільки останній самовільно перемістив паркан в бік земельної ділянки належної ОСОБА_5. Вказана обставина встановлена рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12.04.2016 року і доказуванню не підлягає. Твердження позивача та його представника що фактичні межі належної йому земельної ділянки співпадають з межами визначеними в 2002 році є безпідставними, оскільки спростовується доказами наданими самим позивачем: планом зовнішніх меж земельної ділянки зображеним в державному акті про право приватної власності на землю виданого ОСОБА_4 30.08.2002 року та схемою меж та розмірів земельної ділянки виготовленою співвідповідачем в ході складання технічної документації з відновлення меж земельних ділянок на підставі договору від 14.02.2013 року де конфігурація земельної ділянки позивача є різною. Крім того обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не передбачений ст.11-16 ЦК України.

Представник відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_3 підтримавши позицію адвоката просила відмовити в задоволенні позову, оскільки їй невідомо чи погоджував межі земельної ділянки її батько, який на той час був власником суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1 із земельною ділянкою позивача по АДРЕСА_3. Стверджувала, що межі земельної ділянки зазначені в спірному акті погодження меж є невірними так як ОСОБА_4 в 2011 році перемістив паркан на межі в бік земельної ділянки її матері, по ивулиці Мельченка ,98 і ця обставина встановлена судом.

Представник ПП «Земсервіс-плюс» просив відмовити в задоволенні позову. Суду пояснила що на підставі укладеного договору від 14.02.2013 року складена технічна документація із землеустрою по фактичному користуванні земельною ділянкою позивачем ОСОБА_4, яка повинна містити акт прийому-передачі межових знаків на зберігання підписаний власниками або користувачами сусідніх земельних ділянок. Оскільки позивачем не був наданий такий акт, і в ході виготовлення техдокументації ПП «Земсервіс-плюс» стало відомо, що в суді розглядається спір між суміжними землекористувачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою який не був вирішений комісією по земельних спорах замовнику було видано технічну документацію із землеустрою земельної ділянки по АДРЕСА_3 яка була виготовлена на підставі спірного договору. Оскільки межі земельної ділянки яка перебуває в фактичному користуванні позивача не співпали з межами земельної ділянки зазначеними в державному акті про право приватної власності на землю виданого ОСОБА_4 30.08.2002 року, і фактичні межі не погоджені з суміжними землекористувачами, тому ПП «Земсервіс-плюс» немає підстав для формування земельної ділянки та передачі технічної документацію в відповідну установу Держгеокадастру для присвоєння їй кадастрового номера та внесення даних про земельну ділянку до Державного земельного кадастру.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання повторно не з'явилася, в раніше направлених на адресу суду запереченнях вказувала, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку від 11.10.2005 року серії НОМЕР_2 вона та ОСОБА_7 є співвласниками земельної ділянки по АДРЕСА_2. Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем її долі на підставі заповіту є ОСОБА_8. Земельна ділянка не розділена в натурі, тому погодити межові знаки без участі іншого співвласника не може, так як їй невідомо хто є власником земельної ділянки яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_4(а.с.92).

Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази по справі суд встановив. ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4299 кв. м. на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 30.08.2002 року яка розташована за адресою АДРЕСА_3 (а.с.13,14). Суміжними земельними ділянками є земельні ділянки по АДРЕСА_1 в місті Миргород (власник, ОСОБА_5 спадкоємець ОСОБА_9 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3 від 24.03.1997 року) та по АДРЕСА_2 (співвласники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 згідно державних актів на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 та НОМЕР_2 від 11.10.2005 року (а.с.94,95).

14.02.2013 року ОСОБА_4 та ПП «Земсервіс-плюс» уклали договір на проведення геодезичної зйомки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3, замовником послуг є позивач ОСОБА_4, виконавцем ПП «Земсервіс-плюс». Відповідно до п.1.1 договору виконавець приймає на себе зобов'язання по виконанню робіт по проведенню геодезичної зйомки земельної ділянки. Пунктом 1.2 договору на замовника покладено обов'язок надати вихідні дані необхідні для виконання робіт (а.с.26).

На виконання договору ПП «Земсервіс-плюс» провелогеодезичну зйомки земельної ділянки за адресою АДРЕСА_3 в межах фактичного користування та виготовило технічну документацію по встановленню (відновленню) меж земельних ділянок в натурі на місцевості(а.с.15-24).

Оскільки об'єктивні дані (наявність в суді спору про встановлення меж між земельними ділянками по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1 (а.с.28.29) свідчили що фактичне користування позивачем земельною ділянкою яка не відповідає межовим знакам закріплених при видачі 30.08.2002 року ОСОБА_4 Державного акту про право власності на землю відповідач ПП «Земсервіс-плюс» позбавлений можливості до погодження меж з суміжними землекористувачами забезпечити передачу технічної документації до місцевого фонду документації із землеустрою та передачу інформації про земельну ділянку в електронному вигляді на магнітних носіях (формат іn4, іn5) до управління Держземагенства у Миргородському районі)

Пунктом 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками встановлено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) серед іншого включає акт прийому передачі межових знаків яка містить дані п.3 Додатку 2 про претензії чи їх відсутність до існуючих меж власників суміжних земельних ділянок. В порушення вимог зазначеного пункту Інструкції позивачем ОСОБА_4 (замовником) вказаний акт виконавцю відповідачу ПП «Земсервіс-плюс не наданий.

Оскільки судом встановлено не виконання умов договору на проведення геодезичної зйомки земельної ділянки від 14.02.2013 року замовником ОСОБА_4, яке позбавляє можливості ПП «Земсервіс-плюс» виконати взяті на себе зобов'язання по спірному договору, тобто з вини позивача відповідач позбавлений можливості належно виконати зобов'язання, суд вважає що в задоволенні вимог про зобов'язання ПП «Земсервіс-плюс» виконати умови договору №42 від 14.02.2013 року, сформувати електронний документ (ХМL) на земельну по АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та передати електронний документ (ХМL) в управління Держземагенства в Миргородському районі Полтавської області необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній справі що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Представники відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні стверджували ,що їх представник ОСОБА_5 відмовляє позивачу ОСОБА_4 в погодженні меж, оскільки останній порушив межу, перемістивши паркан на земельну ділянку відповідача ОСОБА_5

Зазначені твердження представників відповідача ОСОБА_5 встановлені рішенням Миргородського міськрайонного суду від 12.04.2016 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, яке набрало законної сили (а.с.100-103).

Відповідач ОСОБА_6 відповідно до Державного акту на право власності на ділянку від 11.10.2005 року серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_4 і ОСОБА_7 є співвласниками земельної ділянки площею 0,1га та 0,2668 га відповідно по АДРЕСА_2 Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем її долі на підставі заповіту є ОСОБА_8 (а.с.96). В супереч вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України позивачем не надано доказів що відповідач ОСОБА_6 є власником земельної ділянки яка межує з земельною ділянкою ОСОБА_4

Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання погодженими меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами (межові знаки) відповідно до додатку до акту прийому - передачі межових знаків на зберігання від 24.09.2013 року між земельними ділянками по АДРЕСА_3 (власник ОСОБА_4) та по АДРЕСА_1 в місті Миргород (власник, ОСОБА_5) і по АДРЕСА_2 (власник, ОСОБА_6), необхідно відмовити.

Не заслуговують на увагу твердження позивача та його представника що місце розташування межових знаків за адресою АДРЕСА_3 вказане в акті прийому - передачі межових знаків на зберігання від 24.09.2013 року відповідає межам Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1 виданого 30.08.2002 року, оскільки спростовується вищезазначеним обґрунтуванням відмови в задоволенні позову.

Суд не приймає до уваги зауваження позивача, що належна йому земельна ділянка не межує з земельною ділянкою ОСОБА_6 по АДРЕСА_2 так як вказане спростовується доказами наданими зазначеним відповідачем на підтвердження своїх

заперечень проти позову.

В зв'язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати (витрати за надання правової допомоги) в розмірі 3000 гривень відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з позивача ОСОБА_4 на користь відповідача ОСОБА_5 (а.с.147,148).

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 211, 212, 213, 214, 215, 223,293 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання погодженими меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами (межові знаки) відповідно до додатку до акту прийому - передачі межових знаків на зберігання від 24.09.2013 року між земельними ділянками по АДРЕСА_3 (власник, землекористувач ОСОБА_4) та по АДРЕСА_1 в місті Миргород (власник, землекористувач ОСОБА_5) і по АДРЕСА_2 (власник,землекористувач ОСОБА_6), та зобов'язанні ПП «Земсервіс-плюс» виконати умови договору №42 від14.02.2013 року, сформувати електронний документ (ХМL) на земельну по АДРЕСА_3, яка належить ОСОБА_4 на праві приватної власності та передати електронний документ (ХМL) в управління Держземагенства в Миргородському районі Полтавської області відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) гривень 00 коп. судових витра.т

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області, через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя: В. М. Куцин