Справа № 2-2557/03
Провадження № 6/265/220/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Копилової Л.В.,

при секретарі Єфремовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Головний державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 звернулася до суду із поданням про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, посилаючись на наступне.

На виконанні у ВДВС перебуває виконавчий лист № 2-2557/03 від 25.05.2003 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь П»янкової ОСОБА_3 на утримання доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 15 квітня 2003 року і до повноліття дитини.

05.11.2014 року до Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ надійшли документи з постановою про закінчення виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_2 з Іллічівського ВДВС Маріупольського МУЮ, в зв»язку з тим, що боржник звільнився з ПАТ «ММК ім..Ілліча».

06.11.2014 року державним виконавцем на підставі ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження" винесена постанова про відкриття виконавчого провадження копія якої направлена сторонам до відома.

24.11.2014 року державним виконавцем на підставі ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження.

Згідно відповіді з Територіального Сервісного Центру № 1441, регіонального сервісного ЦЕНТРУ МВС в Донецькій області за комп»ютерною базою РПС та НАІС ДДАІ МВС України за боржником ОСОБА_2 транспортні засоби не зареєстровані.

Інформація у ДФС та ПФУ про джерела отримання доходів, отримання пенсії або відкритих розрахункових рахунків в установах банку, відсутня.

04.12.2014 року державним виконавцем здійснено вихід за адресою провулок Межовий, будинок № 13 в м.Маріуполі з метою перевірки майнового стану боржника, але боржник за вказаною адресою не мешкає вже 11 років зі слів ОСОБА_4

10.12.2015 року до відділу звернулася ОСОБА_2 (П»янкова) О.В. з заявою про обмеження ОСОБА_2 в праві виїзду за межі України та повідомила, що боржник ОСОБА_2 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, і зареєстрований, але з вересня 2014 року за вказаною адресою не проживає, і на даний час місце мешкання боржника невідоме.

Таким чином, боржником не вчинено дій, спрямованих на виконання рішення, що свідчить про умисне його невиконання.

Оскільки боржник ухиляється від сплати боргу, тому просить суд тимчасово обмежити ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України.

На розгляд подання державний виконавець не з»явилася.

Як встановлено судом і це вбачається з матеріалів справи, на виконанні Орджонікідзевського ВДВС знаходиться виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2557/03 від 25.05.2003 року, виданого Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь П»янкової ОСОБА_3 на утримання доньки Тетяни, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку, починаючи з 15 квітня 2003 року і до повноліття дитини.

Відповідно до статті 33 Конституції України, ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", а також за змістом ст. 313 ЦК України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За вимогами ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

За положеннями п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, вправі звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із цим Законом у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобов"язань, покладених на нього судовим рішенням - до виконання зобов"язань, можливо обмеження у праві виїзду за межі України (ст. 6 п. 5).

Звертаючись до суду, державний виконавець обґрунтовував подання такими складовими як наявність статусу боржника у виконавчому провадженні і непогашення ним боргу у добровільному порядку, що зумовили необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення виконання виконавчого документу.

Проте, суд вважає, що сам по собі факт невиконання боржником зобов'язань не може свідчити про його ухилення від виконання покладених на нього обов'язків. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, можна зробити висновок, що особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Окрім цього, державним виконавцем 24 листопада 2014 року винесено постанову, якою накладено арешт на все рухоме майно боржника.

Оскільки законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання, як йшлось вище, то, із урахуванням цього суд не впевнився в обґрунтованості обмеження ОСОБА_2 в свободі пересування і праві виїзду за кордон, що задекларовано ратифікованими Україною міжнародними нормами (ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права), Конституцією України і Законом України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні".

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення подання ВДВС щодо обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі держави.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання головного державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Донецької області протягом п»яти днів з дня отримання її копії.

Суддя ___________________