Справа № 569/8777/16-ц
15 листопада 2016 року
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Андрощук О.Я.,
за участю позивача ОСОБА_1,
провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє від свого імені та як законний представник в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2, який діє від свого імені та як законний представник в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про визнання такими, що втратили право на користування житлом квартирою № 88 по вул. Фабрична, 1 в м. Рівне.
В обгрунтування позовних вимог вказала, що її мати за своє життя отримала ордер № 680 від 31.07.1978 року на право проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 та була основним наймачем вказаної неприватизованої квартири.
В даній квартирі вона проживала разом зі своєю матір»ю з 2009 року до її смерті 2010 року. З того часу вона проживає сама та несе повністю затрати на утримання. На її звернення до виконкому Рівненської міської ради щодо зміни основного наймача їй було повідомлено, що без звернення до суду з даним позовом, її право укласти договір найму реалізувати немає можливості.
Відповідно до довідки про склад сім»ї № 6219 від 02.07.2016 року зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_1 є 4 (чотири) особи, а саме: вона та відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Її син ОСОБА_4 з вересня 2009 року виїхав зі своїм батьком за кордон на постійне місце проживання. Щодо інших зареєстрованих осіб в даній квартирі їй нічого невідомо, контактів їх жодних вона немає.
Реєстрація відповідача - ОСОБА_3 за адресою її проживання у ІНФОРМАЦІЯ_2 була формальністю, останній за вказаною адресою фактично ніколи не проживав та жодного разу не з»являвся.
Реєстрація відповідачів призводить до фактичного збільшення для неї витрат на нараховані, однак не спожиті комунальні послуги, не дає можливість отримати субсидію та не дає можливості приватизувати квартиру та брати участь у домовому самоврядуванні як власник.
Відповідачі не несуть жодних витрат на утримання та оплату житло-комунальних послуг. Весь тягар утримання квартири лежить на їй, що призводить до обов»язку сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги, що вона не споживає. З урахуванням суттєвого підвищення тарифів за комунальні послуги, які нею не споживаються, тягар їх сплати для неї становить майже всі кошти, що вона заробляє.
Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просить суд визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою № 88 будинку 1 по вул. Фабрична в м. Рівне шляхом їх зняття з реєстрації у даній квартирі. Уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить суд їх задовольнити.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися повторно, повідомлялися про час та дату розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Крім того, їх виклик в судове засідання здійснювався через розміщення оголошення в газеті «Вісті Рівненщини» № 44 від 04 листопада 2016 року.
Заслухавши думку позивача, дослідивши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Судом встановлено, що мати позивача за своє життя отримала ордер № 680 від 31.07.1978 року на право проживання у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7) та була основним наймачем вказаної неприватизованої квартири.
В даній квартирі позивач проживала разом зі своєю матір»ю з 2009 року до дня смерті її матері - 2010 року. З того часу позивачка проживає у даній квартирі сама та несе повністю затрати на утримання.
Відповідно до довідки про склад сім»ї № 6219 від 02.07.2016 року (а.с. 8) зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_1 є 4 (чотири) особи, а саме: сама позивач та відповідачі - ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
Судом встановлено, що відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі без поважних причин, що підтверджується відповідними актами, затвердженими начальником ЖКП «Промислове» (а.с. 13-15, 24-51).
Син позивачки ОСОБА_4 з вересня 2009 року виїхав зі своїм батьком за кордон на постійне місце проживання. Щодо інших зареєстрованих осіб в даній квартирі позивачці нічого невідомо, контактів відповідачів про їх місцезнаходження жодних позивач немає.
Реєстрація відповідача - ОСОБА_3 за адресою проживання позивача у квартирі АДРЕСА_2 була формальністю, останній за вказаною адресою фактично ніколи не проживав та жодного разу не з»являвся.
Реєстрація відповідачів призводить до фактичного збільшення для позивачки витрат на нараховані, однак не спожиті комунальні послуги, не дає можливість їй отримати субсидію та не дає можливості приватизувати квартиру та брати участь у домовому самоврядуванні як власник.
Жодних витрат по утриманню квартири відповідачі не несуть, не сплачують за комунальні послуги, хоча комунальні платежі нараховуються і на відповідачів, не користуються житлом без поважних причин, однак залишаються в ньому зареєстрованими.
Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, або тимчасово.
Дослідивши надані позивачем докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, оскільки відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Таким чином, оскільки відповідачі за вказаною адресою не проживають тривалий час, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальними послугами, не несуть інших витрат, суд вважає, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вважаються такими, що втратили право користування ним.
На підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, який діє від свого імені та як законний представник в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Рівненського міськвиконкому про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задоволити повністю.
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування квартирою № 88 будинку 1 по вул. Фабрична в м. Рівне шляхом їх зняття з реєстрації у даній квартирі.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_5