Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/4111/16-ц Головуючий у 1-й інст. Зайцев А. В.
Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про повернення коштів, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення коштів. Зазначала, що рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18.05.2013 року, її брата ОСОБА_2 було визнано недієздатним та призначено відповідачку ОСОБА_3 його опікуном. Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03.10.2013 року її також було призначено опікуном ОСОБА_2 16.08.2012 року ОСОБА_2 направлений до Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 на лікування на загальних підставах, а за постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 23.11.2012 року до ОСОБА_2 були застосовані примусові заходи медичного характеру з суворим наглядом. Після прийняття судом вказанного рішення, відповідачка добровільно усунулася від виконання покладених на неї обовязків опікуна, та фактично на протязі трьох років не піклувалася про нього ні як дружина, ні як його опікун. Пенсію ОСОБА_2 за період з серпня 2012 року по 31.03.2016 року в розмірі 227 628 грн. отримувала відповідачка, та весь цей час використовувала її лише на свої потреби. Оскільки відповідачка добровільно повернути отримані і витрачені на свої потреби кошти у вигляді пенсії відмовляється, просила стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_2 227 628 грн.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року відмовлено ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатного ОСОБА_2, у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2, посилаючись та те, що рішення суду першої інстанції необґрунтоване та не відповідає вимогам закону, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідачки 222 128 грн.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 18 травня 2013 року ОСОБА_2 визнано недієздатним. Встановлено над ним опіку і призначено опікуна ОСОБА_3

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 03 жовтня 2013 року опікуном недієздатного ОСОБА_2 призначено також ОСОБА_1

Ухвалою Житомирського районного суду Житомирської області від 26 жовтня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 07 грудня 2015 року, змінено ОСОБА_2 вид раніше застосованих примусових заходів медичного характеру на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку за місцем проживання ОСОБА_1, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_1.

Недієздатний ОСОБА_2 на теперішній час проживає разом зі своїм опікуном ОСОБА_1

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08.04.2016 року ОСОБА_3 звільнено від повноважень опікуна над недієздатним ОСОБА_2

Відповідно до ст. 67, ч. 3 ст. 72 ЦК України опікун, зобов'язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. Опікун самостійно здійснює витрати, необхідні для задоволення потреб підопічного, за рахунок пенсії, аліментів ..., доходів від майна підопічного, тощо.

З довідки Бердичівського об'єднаного УПФ України в Житомирській області за № 9152/02 від 21.07.2016 року вбачається, що пенсію на підопічного ОСОБА_2 за період з серпня 2012 року по 31.03.2016 року отримувала ОСОБА_3

З листа Житомирської обласної психіатричної лікарні №1 від 02.10.2013 року №4629 адресованого Бердичівській міській раді вбачається, що до ОСОБА_2 навідується опікун ОСОБА_3 та сестра ОСОБА_1

За письмовою інформацією Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради від 21.08.2015 року № 4859, та № 1069 від 23.02.2016 року, ОСОБА_2 перебував на лікуванні з 16.08.2012 року та відвідувався опікуном ОСОБА_3 один раз на місяць, опікуном ОСОБА_1 - декілька разів на місяць, також його постійно відвідував рідний брат ОСОБА_4 з дружиною. Всі відвідувачі приносили йому різні продукти харчування, засоби гігієни та інші необхідні речі. Водночас ОСОБА_2 відмовлявся приймати будь-які передачі від дружини-опікуна ОСОБА_3

Суд першої інстанції правильно вважав, що той факт, що ОСОБА_2 відмовлявся приймати будь-які передачі від дружини-опікуна ОСОБА_3 не є доказом того, що ОСОБА_3 не забезпечувала йому необхідних побутових умов, доглядом та лікуванням.

Факти того, що ОСОБА_3 передавала на лікарню, в якій перебував на лікуванні ОСОБА_2, предмети одягу, продукти харчування та засоби гігієни, але дуже рідко, не заперечувала в суді першої інстанції і сама позивачка, а також свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9

Шлюб, в якому ОСОБА_3 перебувала з ОСОБА_2 з 1979 року розірваний рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.03.2016 року.

Тобто, до березня 2016 року ОСОБА_3 була не тільки опікуном ОСОБА_2, але і його дружиною.

Тому, суд першої інстанції правильно вважав, що оскільки сторони з 20 січня 1979 року до березня 2016 року перебували в зареєстрованому шлюбі, а тому використання відповідачкою пенсії свого чоловіка ОСОБА_2 не суперечить вимогам ст. 61 СК України, відповідно до якої пенсія одержана одним із подружжя і внесена до сімейного бюджету є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В силу ст.60 ЦПК України ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів про те, що лише вона одна, як опікун ОСОБА_2 його утримувала, у зв'язку із чим ОСОБА_3 зобов'язана повернути їй кошти в сумі 227 628 грн., як отримана нею пенсія ОСОБА_2

З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи, суд першої інстанції обгрунтовано відмовив в задоволенні позову ОСОБА_1

При встановлені зазначених вище фактів судом першої інстанції не було порушено норми процесуального права, а при ухваленні рішення правильно застосовано норми матеріального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення. При вирішенні даної справи судом правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

За таких обставин, відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційну скаргу слід відхилити і залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді