Справа №672/211/16-ц
Провадження №2/672/129/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 року м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого Мельник В.М.

з участю секретаря Стебло Л.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Городоцький районний сектор Управління ДМС у Хмельницькій області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до договору дарування від -3.08.2004 року вона є власником домоволодіння у АДРЕСА_1.

У даному будинку крім неї та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, також зареєстровано ОСОБА_3, брата її колишнього чоловіка ОСОБА_5 Однак у спірному будинку він не проживає, проте в добровільному порядку з реєстраційного обліку відповідач не знімається, чим створює перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та просить його задовільнити, зазначивши, що будинок позивачці було подаровано, згідно договору дарування від 03.08.2004 року. На прохання колишнього чоловіка ОСОБА_5 зареєструвала в житловому будинку його рідного брати ОСОБА_3, який не проживав в даному будинку з часу реєстрації, а саме з 08.02.2012 року.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи.

В судове засідання представник третьої особи в судове не з`явився, попередньо подавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі .

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Всановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходиться за адресою в АДРЕСА_1 на підставі договору дарування жилого будинку з надвірними будівлями від 03.08.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Хмельницької області.

Згідно довідки Купинської сільської ради від 12.02.2016 року № 02-16/317, у вказаному будинку на теперішній час, крім позивача, зареєстровано також її сина ОСОБА_4 та брата колишнього чоловіка ОСОБА_3

Згідно акту обстеження домоволодіння від 22.02.2016 року депутатами Купинської сільської ради Городоцького району Хмельницької області, встановлено, що ОСОБА_3 в даному житловому будинку не проживає.

При розгляді спорів, повязаних з користуванням жилими приміщеннями в будинках, належних громадянам на праві приватної власності (про виселення, право користування тощо), слід виходити з норм глави 6 розділу Ш ЖК України про користування жилими приміщеннями в будинках приватного житлового фонду.

Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад установлені строки, провадиться в судовому порядку. За законом тимчасова відсутність особи за місцем реєстрації повинна бути безперервною і, за загальним правилом, не повинна перевищувати шести місяців. Початок спливання часу відсутності визначається від дня не проживання особи в займаному приміщенні.

Частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Так, згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 цього ж Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

В силу приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно зі ст. 155 цього Кодексу жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Встановлено, що відповідач у добровільному порядку знятись з реєстрації відмовився, що позбавляє позивача можливості користуватися належним йому на праві власності жилим приміщенням, то його законні права підлягають захисту через суд шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Судові витрати слід стягнути зх. відповідача.

Керуючись ст. 150, ст. 155 ЖК України. ст. 319, ст. 321, ст. 383, ст. 391 ЦК України, ст. 8, ст. 10, ст. 60, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір - 551 грн.20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя