№ 263/407/16-ц
№2/263/583/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016р. м.Маріуполь

Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області в складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Кузнецовій І.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю, стягнення одноразової допомоги у зв'язку зі смертю на виробництві внаслідок нещасного випадку,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області про встановлення факту проживання однією сім'єю разом з матір'ю ОСОБА_2 та стягнення одноразової допомоги у зв'язку зі смертю, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок травми на виробництві, отриманої 20.03.2015р., померла її мати ОСОБА_2 За результатом розслідування даний нещасний випадок визнаний як такий, що пов'язаний з виробництвом та складено відповідний акт за формою Н-1 від 04.09.2015р.

З 1999 року до своєї смерті мати проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Разом з нею за вказаною адресою була зареєстрована та проживала позивач ОСОБА_1 та її син ОСОБА_3, 2012р.н. 05.11.2011р. позивач уклала шлюб з ОСОБА_3, але разом з ним не мешкала, шлюб був необхідний для реєстрації народження дитини. Таким чином, їхня сім'я складалась з її матері, її та її сина. Зазначила, що після смерті матері вона звернулася до відповідача з заявою про виплату одноразової допомоги сім'ї потерпілої, яка передбачена Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідач відмовив їй в нарахуванні та виплаті такої допомоги, посилаючись на те, що вона не є членом сім'ї померлої. Вважає дії відповідача такими, що не відповідають вимогам законодавства України.

Посилаючись на вищенаведене, просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 до моменту її смерті та стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області на її користь, як члена сім'ї померлої, одноразову допомогу у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, на суму 121 800 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали з наведених у позовній заяві мотивів. Крім того, позивач пояснила, що вони з матір'ю проживали однією сім'єю з її народження, були пов'язані спільним побутом, сімейний бюджет був спільний, разом сплачували рахунки за комунальні послуги, мати допомагала з дитиною, зокрема, покупала дитячі речі. Також позивач зазначила, що після укладення шлюбу, в 2012р. вона 6 місяців мешкала разом з чоловіком в орендованій квартирі, але потім повернулася до матері.

В судове засідання 16.05.2016р. позивачка та її представник не з'явилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення проти позову та в судовому засіданні пояснив, що позивач не є членом сім'ї померлої, оскільки в неї була своя сім'я, створена на підставі шлюбу згідно з ч.4 ст.3 Сімейного кодексу України. Також зазначив, що позивачка не підпадає під категорію осіб, визначених в ст.41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З копії свідоцтва про народження, вбачається, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.14).

З копії акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 28.08.2015р. (затверджений заступником начальника територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області 04.09.2015р.) вбачається, що нещасний випадок, що трапився з ОСОБА_2 є пов'язаним з виробництвом.

З копії свідоцтва про смерть, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 - мати позивача (а.с.6).

З копії свідоцтва про шлюб від 05.11.2011р. вбачається, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_3 (а.с.12).

З рішення Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 16.04.2015р. вбачається, що позивачка звернулася до суду 12.03.2015р. з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Вказаним рішенням позов було задоволено та стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача (а.с.13).

З копії паспорту громадянина України позивача та довідки про склад сім'ї від 23.11.2015р., виданої ЖБК «Іллічівець-1», позивач зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1, склад сім'ї: мати - ОСОБА_2, дочка - ОСОБА_1, онук - ОСОБА_3, які дійсно були зареєстровані і проживали за вищевказаною адресою.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталася до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової та постановою №0548/5585/5585.1/1 від 02.10.2015р. відповідачем відмовлено позивачу у призначенні та виплаті такої допомоги, оскільки неможливо визначити склад сім'ї ОСОБА_2

Згідно з ч.5 ст. 42 Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім'ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

За змістом ст.3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Однією з ознак сім'ї є спільне проживання двох чи більше осіб: подружжя, батьків та дітей, братів, сестер тощо. Припинення спільного проживання засвідчує кількісні зміни у складі сім'ї або навіть її розпад.

Допитанав судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2, та є сусідкою позивачки ОСОБА_1 З моменту народження позивачки по день смерті потерпілої ОСОБА_2 - матері позивачки, вона постійно проживала з нею, проте в 2012р. у ОСОБА_1 народилася дитина та вона разом з чоловіком переїхала в інше житло приблизно на півроку. В 2013 р. позивачка посварилася та розлучилася зі своїм чоловіком і повернулася разом зі своєю дитиною до матері та постійно проживала разом з нею до її смерті за адресою: АДРЕСА_1, її чоловік у вказаній квартирі не проживав.

Також свідок пояснила, що ОСОБА_1 з матір'ю жила дружньо, вони разом робили ремонт, виховували дитину.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач з ОСОБА_2 знаходилася у кровному споріднені, тривалий час спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, а тому відповідно до ст.3 Сімейного кодексу України, складали з нею одну сім'ю.

Посилання представника відповідача на те, що позивач не є членом сім'ї померлої, оскільки в неї своя сім'я, створена на підставі шлюбу, суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються поясненнями свідка та іншими матеріалами справи. Статтею 41 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачені правила одержання щомісячних страхових виплат, а саме, що у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Таким чином, ОСОБА_2 згідно вимог ч.2,4 ст.3 Сімейного кодексу України була членом сім'ї позивача, право позивача на отримання одноразової допомоги, передбачено ч.6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», порушене та підлягає судовому захисту і за таких обставин її позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат при розгляді справи, суд враховує, що, оскільки, згідно зі ст. 88 ч. 3 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.3 Сімейного кодексу України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1, до моменту смерті ОСОБА_2, а саме: до ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як члена сім'ї померлої ОСОБА_2 одноразову допомогу, передбачену ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, в сумі 121 800 гривень.

Стягнути з Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Маріуполі Донецької області в дохід держави 1218 грн. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М.Томілін